Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказала, що 27.12.2011р. між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого вона передала відповідачу суму коштів в розмірі 9000 доларів США, які останній зобовязувався повернути в строк два роки. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.04.2014р. її позов задоволено, вирішено стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 9000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 03.04.2014р. становить 101160грн. У звязку з несплатою [PERSON] боргу по позиці позивач була змушена звернутись до суду з позовом про стягнення з позичальника процентів за користування чужими коштами. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.11.2014 року задоволено її позов до [PERSON] про стягнення процентів за користування коштами та три проценти річних за договором позики від 27.12.2011р., а саме вирішено стягнути з відповідача 1595,46 доларів США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення становить 24027,63грн. Розмір процентів за користування коштами, який задоволений судом, нарахований за період з 27.12.2011р. по 23.04.2014р. Проте незважаючи на це відповідач не виконав своїх зобовязань по поверненню позики, тому позивач змушена нарахувати йому додатково проценти та вимагати їх стягнення в судовому порядку. Станом на 27.10.2016р. заборгованість [PERSON] по відсотках за користування коштами відповідно до облікової ставки НБУ становить 4413,15 доларів США, що еквівалентно 112888,37грн. Виходячи з наведеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь вказану заборгованість по відсотках за користування коштами. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.12.2011р. між сторонами укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передала, а [PERSON] отримав позику в сумі 9000 доларів США, яку відповідач зобовязався погасити протягом 2 років. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання ч. 1 ст. 625 ЦК України. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.04.2014р. позов [PERSON] задоволено, вирішено стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 9000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 03.04.2014р. становить 101160грн. та судовий збір (а.с.2). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.11.2014р. позов [PERSON] задоволено, вирішено стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] -1595,46 доларів США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення становить 24027,63грн. та судовий збір (а.с.3-4). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.01.2015р. апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Івано-Франківського міського суду від 25.11.2014р. залишено без змін (а.с.5-7). Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з розрахунку процентів за користування позикою в розмір 9000 доларів США згідно встановленої НБУ облікової ставки за період з 24.04.2014р. по 27.10.2016р. по договору позики від 27.12.2011р. (а.с.8,9,10) станом на 27.10.2016 року у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 4413,15 доларів США, що еквівалентно 112888,37грн. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Жодних доказів того, що [PERSON] борг повернуто повністю чи частково, відповідачем суду не подано. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача суми боргу є обґрунтованими, тому позов слід задовольнити. Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved