Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що 08 квітня 2004 року їй було видано ордер № 13. На підставі вказаного ордеру їй, було надано право на поселення з сім'єю з 3-х чоловік жилої площі в гуртожитку № 1 по [ADDRESS] розміром 11,17 кв.м. Разом з нею право на вселення у зазначене житло отримали і члени її родини, а саме: [PERSON] та [PERSON], які є її синами. Окрім того, у зазначеній квартирі, у якій вона постійно проживає, зареєстрований також її колишній чоловік - [PERSON], проте, він на протязі тривалого періоду часу у вказаному житлі не проживає, а відповідно і не сплачує комунальні послуги, які нараховуються в тому числі і на нього. Самостійно знятись із реєстрації місця проживання за її адресою він не бажає, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. а сьогоднішній час у кімнаті [ADDRESS] зареєстровано за місцем проживання 4 осіб, а саме вона, [PERSON], [PERSON] та відповідач. Вказаний факт підтверджується довідкою від 23.12.2013 року № 655. Проте, як уже нею зазначалося Відповідач у зазначеному житлі не проживає, що підтверджується висновком ДІМ Луцького МВ № 11966 від 17 листопада 2013 року. Так як відповідач не користується житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] на протязі близько 4 років, вважаю, що він повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування ним. Відповідач, змінивши своє місце проживання, не знявся з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання, тобто з будинку [ADDRESS] та не зареєструвався за місцем нового проживання. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Витрати по справі покласти на Відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляла, подала до суду заяви про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За правилами ст. 72 ЖК України визнан ня особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 5). Також судом встановлено, що у вказаній квартирі також зареєстровані - [PERSON], який є відповідачем по справі та колишній чоловік позивача, який не проживає тривалий період часу. Також у квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Також судом встановлено, що [PERSON] близько чотирьох років не проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с. 7). Частиною 2 ст. 107 ЖК України передбачено, що в разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. З урахуванням зазначеної норми член сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це, і встановленню в такому випадку підлягають лише обставини й факти, що свідчать про обрання такою особою іншого постійного місця проживання. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 12.04.85 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON], будучи колишнім членом сім'ї квартиронаймача квартири [ADDRESS] протягом останніх чотирьох років не проживає за вказаною адресою. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] із послідуючим зняттям його з реєстрації за вказаною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду були понесені і документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved