Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лисичанського міського суду з заявою про встановлення факту належності нерухомого майна, заінтересована особа - Лисичанська міська рада, в якій зазначила, що вона має на праві приватної власності житловий будинок і земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Під час прибирання в будинку, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 04.07.1997 року і посвідчене нотаріусом Лисичанської нотаріальної контори за реєстром №1-2277 і Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], а також інші документи, що характеризують будинок, разом із сміттям були викинуті і спалені. Відновити документи про право власності на нерухоме майно не можливо. На підставі викладеного просила суд, встановити факт належності [PERSON], житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення викладені в заяві, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Лисичанської міської ради - Михайлюк О.М. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог. Свідок [PERSON] пояснив, що восени 2014 року під час прибирання в [ADDRESS], де мешкає бабуся його дружини [PERSON], спалив пакет разом зі старими фотокартками та ще з чимось. Свідок [PERSON] пояснила суду, що восени 2014 року під час прибирання в [ADDRESS], [PERSON] помилково, разом із сміттям спалив документи на будинок. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до п. 5, 6 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦКП України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року звернуто увагу судів на те, що відповідно до ст. 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документи, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Матеріалами справи встановлено, що згідно з довідкою про належність нерухомого майна №655 від 10.08.2016 року наданого Лисичанським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» станом на 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видане 04.07.1997р. посвідчене нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори за реєстром №1-2277 (а.с.10). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], рішенням міськвиконкому Лисичанської ради народних депутатів від 18 листопада 1997 року [PERSON] передана земельна ділянка в розмірі 0,1000 га для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, беручи до уваги, що позивач втратив правовстановлюючі документи та позбавлений можливості отримати дублікати в позасудовому порядку, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить достатньо підстав для встановлення факту належності [PERSON], [INFO], житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved