Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 вересня 1985 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося, спроби відновлення сімейного життя та примирення ні до чого не призвели, втрачена будь-яка надія на примирення з відповідачем. З травня 2012 року проживають окремо з відповідачем, спільне господарство не ведуть, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Згоди про розірвання шлюбу не досягнуто, а тому змушена звернутися до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила суд не надавати час на примирення, оскільки збереження шлюбу не можливе. Їй відомо, що відповідач має інші стосунки, вони вже тривалий час не спілкуються та не роблять спроб налагодити відносини. Після розірвання шлюбу бажала би залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 вересня 1985 року Новомиколаївською селищною радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис № 34 (а.с. 6). Сторони неповнолітніх дітей не мають. Звернутися до органів РАЦС із заявою про розірвання шлюбу відповідач не бажає. Подружжя не проживає разом з травня 2012 року, і з того часу стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання зберегти шлюб та сім'ю. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам позивача. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від позивача не надійшло до суду заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне їй залишити прізвище «[PERSON]». Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved