Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалася на те, що [INFO] помер [PERSON] , житель [ADDRESS] , який згідно заповіту, складеного 14.11.1985 року заповів все належне йому на момент смерті майно їй, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Окрім неї інші спадкоємці, які претендують на спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Для отримання спадщини у встановлений строк вона не змогла звернутися із відповідною заявою до нотаріальної контори по причині незнання про той факт, що спадкодавець розпорядився своїм майном на її користь, оскільки про наявність даного заповіту вона довідалася від своєї матері [PERSON] , так як [PERSON] являється вітчимом її матері, яка прибираючи у будинку [PERSON] після його смерті знайшла папку з документами. Тобто, фактично у неї через необізнаність про факт волевиявлення спадкодавця не було можливості своєчасно звернутися в нотаріальну контору. З метою оформлення свої спадкових прав, звернулася до державного нотаріуса Сокирянської державної нотаріальної контори Панасюк В.М. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй у цьому було відмовлено, у зв`язку із тим, що нею був пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини. Просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що залишилася після смерті [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] та помер [INFO] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача, Сокирянської міської ради Дністровського району у судове засідання не з`явився, однак секретар міської ради Степаненко Л.І. подала до суду заяву про розгляд справи без представника міської ради, в якій не заперечила щодо задоволення позову. Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Підстав, передбачених ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, а тому судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши письмові докази по даній цивільній справі суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що [INFO] в м.Сокиряни Чернівецької області померла [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2021 року. Згідно копії свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння, виданого 15.12.1964 року Сокирянською селищною радою депутатів трудящих, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , і право особистої власності за якою зареєстровано в Чернівецькому БТІ та записано 18.12.1964 року в реєстрову книгу за №3 за реєстровим №315. Право власності [PERSON] на вказаний будинок підтверджується довідкою №22, виданої 11.02.2019 року комунальним підприємством «Сокирянське районне бюро технічної інвентаризації» Сокирянської районного ради Чернівецької області. Згідно довідки №518, виданої 21.03.2019 року виконкомом Сокирянської міської ради Чернівецької області, баба позивачки [PERSON] - [PERSON] , постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання в [ADDRESS] з 1954 року по [INFO], тобто по день її смерті. На день смерті [PERSON] з нею в одному будинку був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.05.1992 року). Згідно довідки №518, виданої 21.03.2019 року виконкомом Сокирянської міської ради Чернівецької області, [PERSON] , постійно проживав та перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання в [ADDRESS] з 1954 року по [INFO] , тобто по день його смерті. На день смерті [PERSON] з ним в одному будинку ніхто не був зареєстрований та не проживав. Відповідно до заповіту, посвідченого 14.11.1985 року державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області Геровським Б.М., який зареєстрований в реєстрі за №3/1824, [PERSON] заповів на користь позивачки [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право. На звернення позивачки [PERSON] до Сокирянської державної нотаріальної контори, в.о.завідувача Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області Панасюк В.М. 22.03.2019 року було видано повідомлення за №92/01-16, яким було роз`яснено, що видача їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не є можливою, оскільки згідно ст.549 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року вона не зверталася із заявою про прийняття спадщини, доказів фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном не пред`явила, та не проживала разом із померлим. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне законодавство, зокрема, і правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Стаття 524 Цивільного кодексу УРСР передбачає що спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. За правилами ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу УРСР предмети звичайної обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За правилами ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Виходячи, з аналізу зазначених норм закону, що діяв на час смерті [PERSON] , фактичним спадкоємцем після її смерті став її чоловік [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, шляхом проживання в житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] , тим самим підтвердивши її прийняття. Згідно повідомлення в.о.завідувача Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області Панасюк В.М. №167/01-16 від 15.11.2021 року, відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №37291948 від 15.11.2021 року, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] відсутня, що свідчить про те, що спадкова справа після смерті останнього не заводилася. Відповідно позивачка [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті спадкодавця не подавала, від права на спадкування не усунута і бажає прийняти спадщину. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З огляду на викладене, а також враховуючи необізнаність позивачки про наявність складеного на її користь заповіту, суд вважає, що вказана обставина є поважною причиною пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, суд визнає за можливе прийняти визнання представником відповідача Сокирянської міської ради позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. На підставі ст.ст.524-525,529,533,548,549 Цивільного кодексу УРСР та

Outcome: approved