Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про припинення права власності на 3/50 частини житлового будинку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власницею 31/50 частин житлового будинку [ADDRESS]. Іншими співвласниками є відповідачі по справі. [PERSON] належить 3/50 частини даного будинку, [PERSON] - 8/25. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертиз житловий будинок розділу не підлягає. Посилаючись, що відповідачі в спірному будинку не проживають, визначивши ринкову вартість будинку та внісши на депозитний рахунок суду вартість 3/50 частин житлового будинку, просить припинити право власності [PERSON] на 3/50 частини спірного будинку за стягненням на його користь вартості цього майна та визнати право власності на цю частку за нею. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що в будинку відповідачі не мешкають, [PERSON] мешкає в будинку, розташованому по [ADDRESS]. Вона неодноразово пропонувала відповідачу вирішити питання мирно шляхом придбання у [PERSON] належної йому 3/50 частки спірного житлового будинку, однак він відмовляється. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та зазначив, що згоден отримати від позивачки вартість належної йому 3/50 частини житлового будинку [ADDRESS] в розмірі 13492, 20 гривень. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи, що фактично позовні вимоги заявлені лише відносно [PERSON] і зазначений спір не порушує її право власності, суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Тобто, для вирішення питання по суті при умові визнання позову відповідачем суд з'ясовує чи не суперечить це закону та чи не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини витікаючи із спільної часткової власності, а також права особи на розпорядження своєю власністю, що регулюються ЦК України. Позивач [PERSON] є власницею 31/50 частин житлового будинку на підставі договору дарування від 15.09.2005 та договору купівлі-продажу від 04.11.2006. [PERSON] належить 3/50 частини житлового будинку на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 27.09.2007. [PERSON] належить 8/25 частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.07.2007. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1161 від 23.11.2009, житловий будинок [ADDRESS] розділу не підлягає. Ринкова вартість житлового будинку визначена на підставі звіту про незалежну оцінку житлового будинку від 30.10.2013 та складає 224870 гривень. Статтю 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній часткові власності може бути поділене в натурі співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Частиною 1 статті 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Треба також приймати до уваги роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.04.1991 року за № 7 „Про судову практику застосування судами законодавства, яке регулює право власності громадян на жилий будинок, якими встановлене, що в окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи і при відсутності узгодження власника, який виділяється, зобов'язати інших учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну йому частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це можливе, якщо частка в спільній власності на жилий будинок є незначною і не може бути виділена в натурі або унаслідок особливих обставин спільне користування будинком неможливе, а власник у будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. Суд приходить до висновку про існування всіх умов, необхідних для можливого припинення права відповідача [PERSON] на частку у спільному майні, а сам: згідно експертизи виділити частку неможливо, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим із-за різко негативних стосунків сторін, а самий відповідач забезпечений іншою жилою площею на праві власності в [ADDRESS], де і проживає. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що вартість 3/50 частки домоволодіння у розмірі 13492,20 грн. внесена позивачкою на депозит суду, що є достатньою правовою підставою для припинення права відповідача [PERSON] на його частку у спільному майні. Статтею 362 ч.1 ЦК України передбачено переважне право співвласника на купівлю частки домоволодіння, у зв'язку із чим задовольняючи позовні вимоги про припинення права власності відповідача [PERSON] на 3/50 частини домоволодіння, суд вважає необхідним визнати за позивачкою право власності на цю частку, зобов'язавши її виплатити відповідачу [PERSON] вартість зазначеної 3/50 частки будинку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved