Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вони з відповідачем з 12.08.2008 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.02.2012 шлюб розірвано, та вони з відповідачем проживають окремо. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Вона, донька [PERSON] та інші діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживають в житловому будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташованому в [ADDRESS] . Дане домоволодіння належить їй на праві власності на підставі відповідного свідоцтва від 23.11.2020, виданого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранущенко В.М. На теперішній час вона бажає зареєструвати доньку [PERSON] за місцем фактичного проживання, але для реєстрації неповнолітньої дитини необхідна оформлена належним чином згода батька дитини, тобто відповідача. Однак відповідач відсутній у м. Слов`янську з червня 2014 року і не має намір з`являтись у місті. Крім того. з 2012 року відповідач не цікавиться життям дитини, зовсім не спілкується з [PERSON] , не приймає участі в її вихованні, не турбується про її здоров`я, про фізичний та духовний розвиток дитини, не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. Також зазначила, що на теперішній час накопичилась заборгованість по сплаті аліментів, оскільки відповідач злісно ухиляється від їх сплати на утримання доньки [PERSON] . Таким чином, отримати згоду відповідача на реєстрацію дитини [PERSON] не можливо. Просить суд визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] разом з нею, [PERSON] , в житловому будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи відсутність заперечень позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області до судового засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Від Керівника Слов`янської ВЦА до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, а також надано Висновок органу опіки та піклування Слов`янської міської ВЦА про визнання місці проживання дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] . ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що 07.07.2009 відділом реєстрації цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області зроблено відповідний Актовий запис № 631, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.02.2012 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано та вони проживають окремо. Неповнолітня дитини [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю. Згідно довідки Виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 136931 від 24.06.2021, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту № 159 від 24.06.2021 складеним головою квартального комітету Бойко С.Ю. у присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з липня 2014 року та по теперішній час не проживає. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності № 233753890 від 23.11.2020, позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку розташованого з адресою: [ADDRESS] . Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ВЦА та рішення комісії з питань захисту прав дитини від 13.10.2021, орган опіки та піклування Слов`янської міської ВЦА вважає, що доцільно визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved