Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 21травня 2015року з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05.12.2008року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб зареєстровано у відділі ДРАЦС Кролевецького районного управління юстиції. Вони мають двох дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON] - [INFO]. З 27 квітня 2015 року вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Вона не працює. Відповідач не надає коштів на утримання дітей. Угоди про добровільну участь в матеріальному забезпеченні дітей вона з відповідачем не досягли. За станом здоровя відповідач працездатний, але не працює; інших утриманців він не має. Вона вважає, що він має таким чином влаштувати своє життя, щоб забезпечити належну участь в утриманні дітей. Вважає, що він може надавати щомісяця по 400грн. на кожну дитину, а тому і просить стягнути аліменти у такому розмірі. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на те, що після припинення спільного проживання відповідач участі в утриманні дітей не приймає, грошових коштів не надає, як і іншої допомоги (продукти, одяг чи т. ін.). З 22 травня 2015 року вона працює Відповідач позов визнав частково, не заперечуючи проти стягнення аліментів на дітей, але в розмірі в межах 200грн. на кожну дитину, беручи до уваги те, що він зараз не працює, має намір стати на облік в центрі зайнятості населення та працевлаштуватися, зараз він фактично перебуває на утриманні матері. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], та [PERSON] - [INFO] (а.с.8,9). Діти проживають з позивачем, що підтвердив і відповідач, хоча зареєстровані за різними адресами. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки спір щодо утримання дітей сторони не вирішили в добровільному порядку, це питання підлягає вирішенню за рішенням суду відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідач звільнився з роботи в травні 2015 року, як пояснили сторони в судовому засіданні. Зараз він не працює, зі слів відповідача він займається працевлаштуванням, допомоги по безробіттю він не отримує.Таким чином, в теперішній час він не працює і не має постійного джерела доходу. У звязку з цим, на думку суду, вимоги позивача щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обгрунтованими та такими, що відповідають положенням ст.184 СК України. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд керується положеннями ст.184, 182 СК України. Суд враховує, що інших утриманців відповідач не має. Даних про наявність майна у відповідача сторони не надали. Разом з тим, суд враховує, що відповідач є працездатним; не заперечуючи проти свого обовязку щодо сплати аліментів на користь позивача, погоджується на сплату аліментів по 200грн. Ці обставини свідчать про те, що відповідач в змозі і може організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити і виконання свого обовязку по утриманню дітей. Разом з тим, враховуючи, що відповідач має утримувати двох неповнолітніх дітей, беручи до уваги той факт, що відсутні дані про майно відповідача та розмір його доходів, можливість надання утримання в розмірі 400грн. на кожну дитину, на думку суду, не доведено, і розмір аліментів слід визначити в межах 300грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial