Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що з вересня 2014 року проживала разом з [PERSON] однією сімєю, а 16.02.2016 року зареєстрували шлюб у Вижницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №11. Після реєстрації шлюбу залишилася на своєму прізвищі [PERSON], в шлюбі дітей немає. Посилалася на те, що після реєстрації шлюбу їх відносини змінилися і між ними почалися непорозуміння, сварки. Чоловік після реєстрації шлюбу залишив сімю і виїхав на заробітки. Всі сімейно побутові питання вирішувала без чоловіка. Робила все для того, щоб зберегти сімю, але все виявилось марним. Чоловік жив своїм життям, зовсім не рахувався з її думкою. Відсутність взаєморозуміння між ними та спільної думки щодо вирішення звичайних питань спонукали повному розриву їх відносин. Відповідач став байдужим до того, щоб їх сімя збереглася. Вони стали чужими людьми один для одного, і їх сімя існує формально. Вона прийшла до висновку, що надалі їх спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, миритися не бажає. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 16 лютого 2016 році у районному відділі державної реєстрації актів цивільного запис №11. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, з отриманою секретарем судових засідань телефонограми вбачається, що вона просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 16.02.2016 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Вижницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №11, що підтверджується оригіналом повторного свідоцтва про шлюб серія І-МИ №122426 від 14.02.2017 року, виданого Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №11. Після реєстрації шлюбу [PERSON] залишила прізвище [PERSON]. В шлюбі дітей немає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином Судом установлено, що шлюб між сторонами існує формально, шлюбні відносини фактично припинено, спільного господарства сторони не ведуть. Позивач на примирення не згідна, довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved