Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що вона володіє на праві власності квартирою [ADDRESS]. За її згодою у вказаному квартирі були прописані її син - [PERSON] та онук - [PERSON]. З 2009 року відповідачі проживають окремо, їх місце проживання невідомо, але відповідачі залишаються зареєстрованими за її адресою, ніякого зв'язку вона з ними не підтримує, місце їх проживання на теперішній час їй невідомо. Комунальні платежі оплачує вона самостійно, відповідачі ніякої участі в утриманні квартири не приймають та квартирою не користуються. На прохання добровільно знятися з реєстрації з її помешкання, відповідачі відмовляються, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні нею, як власницею квартири [ADDRESS], права власності, які створюють їй відповідачі по справі: її син - [PERSON], [INFO] та її повнолітній онук - [PERSON], [INFO], шляхом визнання їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені судом своєчасно, належними чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, про причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, згідно положень ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність їх представника, з вирішенням позовних вимог на розсуд суду. Суд, вивчивши надані суду докази, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 25.04.1994 року, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5), що також підтверджується технічним паспортом на вказане нерухоме майно, складеним Василівським БТІ 24.03.1994 року, відповідно до якого власником квартири [ADDRESS] зазначена [PERSON], позивач у справі (а.с.6-7). Згідно довідки про склад сім»ї № 822 від 14.07.2014 року, виданої КУП «Наш дім» Дніпрорудненської міської ради, відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Актом перевірки реєстрації від 10.07.2014 року в складі паспортистів КУП «Наш дім» Дніпрорудненської міської ради Гуржій Н.Б., Якимової І.В. та сусідів квартири [ADDRESS] [PERSON] та сусідів квартири [ADDRESS] [PERSON] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на теперішній час у квартирі [ADDRESS] не проживають понад 5 років, знаходяться за межами України (а.с.9). Відповідно зі ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Дії відповідача створюють позивачу, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженню своєю власністю, крім того, позивач несе необґрунтовані витрати по оплаті комунальних платежів за відповідача та не може у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. На теперішній час з реєстрації за вищевказаною адресою у добровільному порядку відповідачі [PERSON] та [PERSON] знятися не бажають, у зв'язку з чим, позивачка [PERSON] не має можливості користуватися у повному обсязі своїми законними правами власника, оскільки в квартирі, яка належить їй на праві приватної власності, зареєстровані інші особи, тому позивач не може у повній мірі реалізувати своє право на житло, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню та вважає необхідним усунути перешкоди у здійсненні [PERSON], як власницею квартири [ADDRESS], права власності шляхом визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вищевказаною житловою площею, а саме: квартирою [ADDRESS] з тих підстав, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] будь-якої зацікавленості стосовно даної житлової площі протягом тривалого періоду часу не проявляють, понад року за вказаною адресою не проживають без поважних причин, жодних перешкод у користуванні даним житловим приміщенням з боку позивача не чиниться.

Outcome: approved