Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що вони з відповідачем з 11.11.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 20.07.2020. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Позивач самостійно опікується дитиною, відповідач не бере участі у вихованні дитини та піклуванні про неї, не надає матеріальної допомоги на дитину, ухиляючись від її утримання. Водночас позивачу важко самостійно утримувати дитину та забезпечувати її усім необхідним у зв`язку з тим, що коштів, які виплачує держава, недостатньо для її належного утримання, а інших доходів позивач не має. У той же час, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач самостійно забезпечити не може, тому батько, який є здоровим і працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі 7000 грн. У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 7000 грн щомісячно, починаючи з 03.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] у судовому засіданні визнала позовні вимоги частково, зазначивши, що позивач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 грн, що приблизно складає 1/4 частину від його доходів та більше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сплачувати аліменти у більшому розмірі він не має можливості з огляду на рівень його доходів та незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з яким за місцем роботи [PERSON] встановлені полегшені навантаження. Також представник зазначила, що наразі у сторін склалися конфліктні відносини, проте відповідач не відмовляється від утримання дитини та регулярно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини, а також купляє останній речі, на підтвердження чого надала суду копії квитанцій та товарних чеків. Заслухавши представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази, які містяться в матеріалах справи, як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 11.11.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 20.07.2020 був розірваний (а.с. 7, 26, 29). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом із позивачем, що підтверджується відповідним актом від 03.08.2020 та не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні (а.с. 8, 27, 30). Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України, [PERSON] за чотири квартали 2019 року та перший квартал 2020 року отримала дохід у загальному розмірі 12900 грн (а саме по 2580 грн щоквартально), який складається із виплат УСЗН Кремінської РДА (а.с. 9, 28). Відповідно до ч.ч. 6,7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. [PERSON] , який працює інженером-механіком на Приватному підприємстві «ПРОДГРУПСЕРВІС», за період із травня по липень 2020 року отримав дохід у вигляді заробітної плати у загальному розмірі 12846,20 грн (травень - 4766,45 грн; червень - 3984,75 грн; липень - 4095 грн) (а.с. 47). У той же час, [PERSON] наказом № 21-к від 21.08.2020 по ПП «ПРОДГРУПСЕРВІС» було встановлено легку працю без навантаження організму при здійсненні ремонтних робіт обладнання та механізмів та підйом тяжкостей понад 5 кг, що обумовлено його незадовільним станом здоров`я, який підтверджується довідкою ЛКК при КНП «Кремінська багатопрофільна лікарня» від 21.08.2020, довідкою лікаря про діагноз [PERSON] , а також висновками МРТ (а.с. 48, 49, 50, 51, 52, 53). Також стороною відповідача були надані квитанції, з яких вбачається, що за період з 25.03.2020 по 16.08.2020 [PERSON] на рахунок позивача були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 16937,69 грн, при цьому в рахунок чого сплачувалися ці кошти у призначенні платежу не зазначається. Крім того, стороною відповідача були надані товарні чеки на ім`я [PERSON] за липень 2020 року про придбання одягу, який (відповідно до пояснень представника відповідача у судовому засідання) куплявся матір`ю [PERSON] для його сина [PERSON] (а.с. 55-67, 68-70). Суд зазначає, що позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 7000 грн щомісячно. Разом із тим, суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році встановлений наступний розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. З урахуванням цього, беручи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини, бажання позивача отримувати кошти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі, враховуючи стан здоров`я та рівень доходів відповідача, а також часткове визнання ним позову, виходячи з таких принципів цивільного судочинства, як справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України), суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій у розмірі 1200 грн щомісячно, починаючи з 03.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів буде достатнім та справедливим для утримання малолітньої дитини з огляду на конкретні встановлені судом обставини справи. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст. 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення позову, а позивач при зверненні з позовом до суду була звільнена від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial