Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON], звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 14 червня 2014 року між нею та відповідачем, було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області про що зроблено відповідний актовий запис № 8. Від спільного шлюбу народився син [PERSON] 01 листопада 2014 року, який проживає разом із позивачкою. Останнім часом сімейне життя між ними погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, а саме вони почали проживати окремо. Їх спільне проживання як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить, як інтересам позивачки так і інтересам їх неповнолітніх дітей . Шлюбні відносини між ними припинені та шлюб існує лише формально. Позивачка до зали судового засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позов підтримує. Відповідач до зали судового засідання не зявилася, надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюбу серії І-АМ № 149756 від 14 червня 2014 року, виданого виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис №8, сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014 року (а.с. 4). Відповідно до ст. ст.\~110,\~112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України, \~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим та сторони не заперечують проти розірвання шлюбу, примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, \~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved