Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом у зв`язку з розпадом сім`ї, що є підставою для розірвання шлюбу. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та категорично наполягали на його задоволенні з викладених у ньому підстав. Позивачка ствердила, що вона тривалий час не може знайти спільну мову з відповідачем, в них постійно виникають сварки та непорозуміння, вважає поведінку відповідача неадекватною та агресивною. Відтак, збереження сім`ї з відповідачем вважає неможливим, оскільки вони протягом п`яти місяців під час її вагітності, а потім з березня 2020 року і донині разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, на момент подання позовної заяви сім`я фактично розпалася у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння між подружжям. За час розгляду справи в суді будь-якого примирення між ними не відбулося. Позивачка в жодний спосіб не бажає спілкуватися з відповідачем. В цьому зв`язку позивачка та її представник можливість примирення подружжя та збереження шлюбу категорично відкинули та наполягали на задоволенні позову. Відповідач в суді позов не визнав та наполягав на збереженні сім`ї та примиренні подружжя. Просив надати час для примирення не менше 6 місяців та пояснив, що буде шукати можливість для збереження сім`ї. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що подружжя [PERSON] перебувають у шлюбі з 17 листопада 2018 року, від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В суді позивачка категорично наполягала на розірванні шлюбу та не вбачала жодної можливості для збереження сім`ї, примирення з відповідачем. З огляду на позицію сторони позивача, взаємні відносини сторін по справі, суд не вбачає можливості надати сторонам час для примирення, що є недоцільним, які протягом розгляду справи в суді (більше 4-х місяців) так і не примирилися, будь-яких передумов для цього під час розгляду справи судом також не встановлено. Суд також враховує доводи сторони позивача про те, що між подружжям склалися неприязні, вкрай конфліктні та напружені відносини, через сварки та повне непорозуміння з відповідачем. Відтак, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя й збереження сім`ї є неможливим та інтересам позивачки не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved