Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 07 червня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 957. Від шлюбу сторони мають спільну дитинну - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На початку 2015 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач на даний час знаходиться в скрутному матеріальному становищі та не має стабільного заробітку. Відповідач працює приватним підприємцем, отримує дохід та може надавати матеріальну допомогу (аліменти), однак добровільно цього не робить, в силу чого позивач вирішила звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак звернулася до суду із заявою, у якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте звернувся до суду із заявою, у якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі та просить суд розгляд справи провести за його відсутності. Крім того, відповідач у своїй заяві зазначив, що офіційно працює приватним підприємцем - ФОП [PERSON]. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 07 червня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 957, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 07 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 06 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак судом встановлено, що відповідач працює приватним підприємцем та має регулярний дохід, тому розмір аліментів слід визначити у частці від його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, має постійну роботу і стабільний заробіток, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Разом з тим, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави 487,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved