Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Комунального закладу «Дніпропетровська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи у розмірі 19677,49 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує на те, що 05.06.2009 року наказом № 215 від 05.06.2009 року Комунального закладу «Дніпропетровська центральна районна лікарня» її було незаконно звільнено з посади заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності згідно ст. 40 п. 3 КЗпП України, та внесено відповідний запис у трудову книжку. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2009 року вказаний наказ визнано незаконним та поновлено її на посаді заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності; стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати в розмірі 3649,38 грн., різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з 12.06.2009 року по 22.12.2009 року у розмірі 17391,78 грн., моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн, а всього 28041,16 грн., також зобов'язано відповідача провести з позивачкою розрахунок за листами з тимчасової непрацездатності за період з 29.05.2009 року по 01.06.2009 роки та з 05.06.2009 року по 11.06.2009 рік. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2013 року на її користь з відповідача стягнуто суму середньомісячної заробітної плати за весь час затримки розрахунку у розмірі 3649,38 грн., різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи у розмірі 70946,43 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн, а всього - 79595,81 грн. У зв'язку з невиконанням рішення суду протягом тривалого часу вона вважає необхідним звернутися до суду із заявою про стягнення різниці в заробітку за час з 01.04.2013 року. Сума, що підлягає стягненню з відповідача згідно з розрахунку становить 19677,49 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги визнали повністю та просили пред'явлений позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення представника відповідача, вважає, що повзуні вимоги підлягають задоволенню. Так, позивачка 05.06.2009 року наказом № 215 від 05.06.2009 року Комунального закладу «Дніпропетровська центральна районна лікарня» ДОР була звільнена з посади заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності згідно ст. 40 п. 3 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2009 року вказаний наказ визнано незаконним та поновлено [PERSON] на посаді заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності; стягнуто з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки виплати в розмірі 3649,38 грн., різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з 12.06.2009 року по 22.12.2009 року у розмірі 17391,78 грн., моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн., а всього 28041,16 грн., також зобов'язано відповідача провести з позивачкою розрахунок за листами з тимчасової непрацездатності за період з 29.05.2009 року по 01.06.2009 роки та з 05.06.2009 року по 11.06.2009 рік. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2013 року на її користь з відповідача стягнуто суму середньомісячної заробітної плати за весь час затримки розрахунку у розмірі 3649,38 грн., різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи у розмірі 70946,43 грн., моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., а всього - 79595,81 грн. Позивачем надано розрахунок ціни позову, який був перевірений у судовому засіданні. Сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки за період з 01 квітня 2013 року по 20 березня 2014 року становить 19677,49 грн. Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved