Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати [PERSON], [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], з причини не проживання їх у вказаному будинку більше шести місяців та дозволити Управлінню державної міграційної служби України в Полтавській області зняти відповідачів з реєстрації в цьому будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власницею 1/2 житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22 березня 1994 року. В її частині будинку зареєстровані: з 2003 року - її син [PERSON], з 2011 року - [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. ЇЇ син не проживає в будинку з 2010 року, [PERSON] з дітьми - з травня 2011 року, за місцем реєстрації не з'являються, місце їх перебування та засоби зв'язку позивачці не відомі. Факт їх реєстрації в будинку перешкоджає позивачці вільно розпорядитись своїм майном, чим порушуються її права як власниці, в зв'язку з чим вона вимушена звертатись до суду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], що діє на підставі довіреності (а.с.10) позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю і просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час розгляду справи відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України були повідомлені належним чином через оголошення у пресі (а.с. 47). Представник третьої особи виконавчого комітету Миргородської міської ради Усатова Є.П, що діє на підставі довіреності (а.с.52) просила вирішити справу відповідно до законодавства з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей. Представник третьої особи Управління ДМС України у Полтавській області Білоус В.В., що діє на підставі довіреності (а.с.39) у вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 1/2 частина будинку [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 березня 1994 року (а.с. 6). Відповідачі в даному будинку зареєстровані, що підтверджується відповідними довідками (а.с.7, 14, 15), але не проживають: [PERSON] (зареєстрований згідно даних УДМС України як Найденко) - з 2010 року, а [PERSON] З дітьми - з травня 2011 року, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету (а.с. 8) та показаннями свідків [PERSON] і [PERSON] Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Під дію п.п. 1 і 5 та ч.4 ст.71 даний випадок не підпадає, а в ч.1 ст.71 вказано, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідач [PERSON] в будинковолодінні позивачки не проживає з 2010 року, а відповідачка [PERSON] та її неповнолітні діти з травня 2011 року, то вони відповідно до ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України втратили право на користування жилим приміщенням. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в т.ч. на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. У відповідності з Положенням про Державну міграційну службу України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 405, ДМС України здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки. З урахуванням викладеного суд вважає вимогу про надання дозволу УДМС України в Полтавській області на зняття з реєстрації відповідачів зайвою та такою що не підлягає до задоволення. Оскільки позивачка та її представник ні у позовній заяві ні під час судового розгляду не заявляли вимог про стягнення з відповідачів на їх користь судових витрат, суд,

Outcome: partial