Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною заявою мотивуючи тим, що 15.12.2004 року помер [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, яку вона прийняла оскільки на день смерті проживала із ним ще з 1975 року. При зверненні до нотаріальної контори постало питання доведення факту проживання із спадкодавцем однією сімєю на протязі останніх пяти років, оскільки кровно спорідненими родичами вони не були і в шлюбі не перебували. Також нотаріус звернув увагу на розбіжності в написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про його смерть та державних актах на право приватної власності на землю, а саме «Деміч» замість вірного «Демич». Просила встановити факт проживання із спадкодавцем понад пять років до часу відкриття спадщини та факт належності йому державних актах на право приватної власності на землю. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в заяві, доповнивши, що [PERSON] в 1975 року, приблизно через півтора роки після смерті своєї дружини, прийшов до неї жити. Вона також у шлюбі не перебувала. Вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу разом, вели спільне господарство та побут, піклувалися одне про одного до самої смерті [PERSON]. Представник заінтересованої особи Пісківської сільської ради [PERSON] підтвердив доводи заявниці, в задоволенні заяви не заперечував. Свідок [PERSON] показала, що проживає в с. Піски з дитинства, а тому добре знає заявницю та померлого [PERSON]. Останній проживав із заявницею майже 30 років однією сімєю, вони вели спільне господарство, піклувалися одне про одного до дня його смерті. Останній був одружений, однак його дружина померла задовго до того, коли він почав жити із [PERSON]. Свідок [PERSON] підтвердила, що заявниця з 1975 року проживала з [PERSON] однією сімєю як подружжя. Останній помер 15.12.2004 року коли вони жили разом. Вислухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи та покази свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази і давши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2004 року помер [PERSON], який з 1975 року проживав із заявницею однією сімєю без реєстрації шлюбу в селі Піски, Буринського району Сумської області, ведучи разом з нею господарство, маючий спільний побут, що підтверджується показами заявниці, свідків, свідоцтвом про смерть, довідкою Пісківської сільської ради (а.с.8-16,13). Після смерті останнього відкрилася спадщина, до якої в тому числі ввійшли дві земельні ділянки площею 2,17 га та 0,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області та які на праві власності належали спадкодавцю відповідно до державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 №639816 та серії Р3 №730020 (а.с.11,12). Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту , визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частино 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Як вбачається\~з розяснень,\~які містяться\~в п.24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України \~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» від\~30.05.2008\~року №7,\~ при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. Між тим при зверненні до органів нотаріату постало питання доведення вищевказаного фактів в судовому порядку. При цьому судом враховується, що ні спадкодавець, ні заявниця на час проживання однією сімєю не перебували в інших зареєстрованих шлюбах, а спадщина до цього часу є відкритою (а.с.16,17). Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В силу ч.2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом при видачі спадкодавцю державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 №639816 та серії Р3 №730020 була допущена помилка в написанні його прізвище, яке було зазначено «Деміч», замість вірного «Демич» як записано у свідоцтві про смерть останнього. При цьому з листа відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області видно, що виправити допущену помилку у вказаних правовстановлюючих документах, окрім як встановлення в судовому порядку відповідного факту заявниця не спроможна (а.с.15). Порядок заповнення та складання державних актів регламентувався відповідними інструкціями згідно часу їх оформлення, зокрема «Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» затвердженої наказом Деркомзему України від 04.05.1999 року №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за №354/3647, а також «Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» затвердженої наказом Держкомзему України 22.06.2009 року №325 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 06.08.2009 року за №735/16751. При цьому жодна з них не передбачала можливості виправлень орфографічних чи технічних помилок у бланку державного акту, однак вони втратили чинність згідно наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 року №404 та від 09.09.2013 року №537. Також, у звязку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, однак документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою видані до набрання чинності цим Законом , є дійсними (п.10 ст.28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр»). З врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про доведеність фактів, який просить встановити заявниця та про необхідність задоволення заяви, оскільки від їх встановлення залежить виникнення її прав щодо спадкового майна, а встановлення вказаних фактів не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Outcome: approved