Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 25.09.2010 року позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який вони зареєстрували у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 480. Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Довгинцівськом відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. В шлюбі сторони прожили майже 4 роки, але спільне сімейне життя не склалося, через сварки та непорозуміння. За рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, та відновлено позивачеві дошлюбне прізвище [PERSON]. В липні 2013 року відповідач покинув сім*ю та став мешкати з іншою жінкою. З того часу позивач не працює та знаходиться на утриманні своїх батьків, через це була змушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів з відповідача. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх його доходів, до повноліття дитини. Також рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дружини, тобто позивача по даній справі в розмірі ? частини всіх його доходів, до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Але згідно довідки розрахунку від 18.07.2014 року за № 393 виданої Довгинцівським відділом ДВС КМУЮ у Дніпропетровській області відповідач ні разу не сплачував аліментів на утримання позивача, а по аліментах на утримання сина він має заборгованість в розмірі - 10244,14 грн. Відповідач повністю самоусунувся від виховання дитини, він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує сина необхідним лікуванням, харчуванням та іншим, взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє до нього ніякого інтересу, до його розвитку та виховання. Відповідач, позбавивши сина батьківської уваги і матеріальної допомоги, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини , тому позивач змушена звернутися до суду з проханням позбавити відповідача батьківських прав. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві . Додала, що не має ніякого зв'язку з відповідачем, взагалі не як він живе та де, ніколи не чинила перепон в спілкуванні з дитиною. Зазначила, що він не сплачував аліменти на її утримання ні разу, а по аліментах на дитину має заборгованість, в звязку з чим його було оголошено в розшук, як боржника по аліментах. Зазначила, що ніколи не відмовлялася від допомоги відповідача, телефонувала йому та постійно намагалася зв'язатися з ним по поводу сина та його здоров*я. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], вважає, що є всі підстави та докази для позбавлення відповідача батьківських прав. Він не спілкується з дитиною, матеріально не утримує , просить позов задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з*явився , суду пояснив, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову так , як він хоче спілкуватися з дитиною, але позивач йому не дає цього робити, говорить, що треба просити дозволу у її мами на зустрічі з сином, не сплачував аліменти так як не працював, зараз намагається виплачувати хоч невеликими частинами. Стверджував, що він ніколи не чинив перепони в вивозі дитини в Крим на відпочинок і т.д., коли позивач телефонує, він відповідає їй завжди. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Так як вважає, що немає підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]. Представник служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради Віноградов Д.В. в судовому засіданні просив в позові відмовити, надав та посилався на висновок виконкому Довгинцівської районної в місті ради в якому вбачається, що підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO] не має, так як відповідно до пояснень батька дитини, які були надані спеціалістам служби у справах дітей, він категорично проти позбавлення його батьківських прав, не має можливості спілкуватися з дитиною у зв'язку з створенням матір*ю перешкод у його спілкуванні з сином. [PERSON] попереджений про відповідальність за несплату аліментів та за невиконання та неналежне виконання батьківських обов*язків, він пояснив, що не має змоги виплачувати аліменти так як не працевлаштований, він зобов'язаний службою в найкоротший термін вирішити питання про сплату аліментів та утримання сина, про що відібрані письмові пояснення. Прокурор Довгинцівського району м. Кривого Рогу Дубровська В.М. вважає, що позов можливо задовольнити, вважає на це є достатньо підстав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її син не може працевлаштуватися, тому знаходиться в скрутному матеріальному становищі, спілкуватися з дитиною йому не дозволяє позивач, вона не допускає до дитини ні сина ні її - бабусю. Коли вони хочуть передати сину та онуку якісь подарунки то позивач говорить, що дитині нічого не потрібно та нічого не потребує. Позивач говорить, що вони недостойні люди, щоб спілкуватися з дитиною, та говорить, що на побачення з дитиною їм треба питати дозволу у мами. Свідок зазначила, що знає коли позивач та її син жили разом, то він працював та приходив додому тільки ночувати. Свідок хотіла бачитися з онуком та давала кошти на ортопедичне взуття. З липня 2013 року по липень 2014 року свідок не спілкувалася з своїм сином [PERSON] так як він пішов з дому, залишив позивача та дитину, і вона була проти цього. З лютого 2014 року свідок телефонувала синові з питань заборгованості по аліментах, та просила його виплачувати, він декілька разів перечислив гроші на аліменти. Бажання спілкуватися з дитиною у нього завжди було. Свідок не знала, що онук [PERSON] знаходився на операції в Харкові, відповідач також не знав тому в Харків з дитиною не їздив, він лише ходив в орган опіки та писав заяву, коли дізнався, що в суді вже знаходиться позов про позбавлення батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що відповідач по справі являється його братом, він розійшовся з своєю дружиною. Зі слів матері він знає, що брату не дає спілкуватися з дитиною колишня дружина, але не за власним бажанням, а за рішенням її матері. Свідкові відомо, що племінник хворів, а чим йому не відомо. Відомо, що дитині робили операцію. Бачив племінника восени. Вислухавши сторони, їх представників, представника служби у справах дітей , прокурора , свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.09.2010 року позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який вони зареєстрували у Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 480. (а.с. 8). Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Довгинцівськом відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с. 6). За рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, та відновлено позивачеві дошлюбне прізвище [PERSON]. (а.с. 8). З того часу позивач не працює та знаходиться на утриманні своїх батьків, через це була змушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів з відповідача. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх його доходів, до повноліття дитини. (а.с. 9,10). Також рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дружини, тобто позивача по даній справі в розмірі ? частини всіх його доходів, до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. (а.с. 11, 12). Але згідно довідки розрахунку від 18.07.2014 року за № 393 виданої Довгинцівським відділом ДВС КМУЮ у Дніпропетровській області відповідач ні разу не сплачував аліментів на утримання позивача, а по аліментах на утримання сина він має заборгованість в розмірі - 10244,14 грн. (а.с. 13). Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2014 року відповідача [PERSON] було оголошено в розшук. (а.с. 14). Відповідач повністю самоусунувся від виховання дитини, він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує сина необхідним лікуванням, харчуванням та іншим, взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє до нього ніякого інтересу, до його розвитку та виховання. Відповідач, позбавивши сина батьківської уваги і матеріальної допомоги, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини , тому позивач змушена звернутися до суду з проханням позбавити відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України ( Постанова від 30 03 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав») позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати тільки після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, , медичного догляду , лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, , не виявляють інтересів до її внутрішнього світу, тощо. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов»язками. При розгляді справ даної категорії суд повинен з»ясувати які безпірні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов»язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов»язками, чи вживалися до нього заходи реагування за заявами позивача в органи міліції, чи з огляду на інтереси дитини та конкретні обставини справи не має можливості попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина. З»ясування цих обставин має істотне значення для правильного вирішення справи. Проте матеріали справи не містять доказів тому, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітини, а також доказів його винної поведінки у цьому та свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками. Позивач в судовому засіданні зазначила, що частину аліментів на дитину вона отримувала, що підтверджено довідкою . Також суд не вбачає, у позивача обґрунтовану мету, чому вона хоче позбавити відповідача батьківських прав. Відповідно до положень ч.5 та 6 ст. 19 СК України у справах про позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Служба у справах дітей надала такий висновок з яким суд погоджується. Враховуючи зазначені обставини, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, суд вважає, що достатніх підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] на підставі ст.164 СК України немає.

Outcome: dismissed