Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 квітня 2010 року Костюхнівською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 1. Від даного шлюбу вони мають троє малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сімї стали неможливими. Фактично їх сімя розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сімя розпалась з вини відповідача, [PERSON] просила шлюб між ними розірвати, малолітніх дітей залишити у неї на проживанні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні та просила малолітніх дітей залишити у неї на проживанні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що спільне життя з позивачем у них не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання та місце проживання малолітніх дітей між ними немає. Проти задоволення позову не заперечує, оскільки переконаний, що їх сімя розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2010 року Костюхнівською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON], актовий запис № 1. Від даного шлюбу вони мають троє малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сімї стали неможливими. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, будучи впевненою, що їх сімя розпалась, відповідач проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сімя між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати, залишивши малолітніх дітей на проживанні у позивача [PERSON] За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити дошлюбне прізвище Чілій. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 640 гривень судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved