Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий центр № 1308» в особі арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича, у якій, уточнивши позовні вимоги, просить суд: стягнути з ТОВ «ТВЦ № 1308» заборгованість із заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2009 року по 01 грудня 2014 року в розмірі 63573,31 грн.; зобов'язати арбітражного керуючого Багно Ю.В. звільнити її з займаної посади та видати трудову книжку з записом роботи у ТОВ «ТВЦ № 1308»; зобов'язати арбітражного керуючого Багно Ю.В. подати звіт до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська по рішенню Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2008 року у справі № 2-196/09 по утриманих і нарахованих страхових внесках помісячно згідно чинного Законодавства України, а саме по присуджені заробітній платі в сумі 21502,00 грн., утриманих страхових внесках в сумі 352,64 грн., нарахованих страхових внесках в сумі 7018,99 грн.; зобов'язати ліквідатора Багно Ю.В. розрахуватися з нею за вимушений прогул з 01.01.2009 року по 01.12.2014 року та сплатити 63573,31 грн., утримані та нараховані страхові внески перерахувати до територіального Управління Пенсійного фонду України, помісячно та подати відповідні звіти до Пенсійного фонду України відповідно до чинного Законодавства України. В обґрунтування таких позовних вимог [PERSON] вказує на те, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2008 року ТОВ «Торговельно-виробничий центр № 1308» визнано банкрутом та була відкрита ліквідаційна процедура підприємства. 12.03.2009 року було припинено повноваження арбітражного керуючого Андросової В.І. та призначено ліквідатором Багно Ю.В. З 24.07.2001 року вона працює в кафе ТОВ «ТВЦ № 1308» завідувачем виробництва. З 01.03.2004 року їй не сплачувалася заробітна плата та вона була змушена звернутися до суду. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2009 року заборгованість по заробітній платі за період з 01.04.2004 року по 01.01.2009 року в сумі 21502 грн. була стягнута з ТОВ «ТВЦ № 1308» на її користь. Також, судом було встановлено, що на момент прийняття судового рішення від 18.02.2009 року вона працювала завідувачем виробництва у кафе № 1214. З 2009 року вона неодноразово зверталася до ліквідатора Багно Ю.В. з проханням про звільнення, а також з вимогою дати їй довідку про середню заробітну плату та подати звіт до фонду зайнятості і Пенсійного фонду України. Головне управління ПФУ вважає, що ліквідатором не виконане рішення суду від 18.02.2009 року. На присуджену до стягнення заробітну плату з 01.04.2004 року по 01.01.2009 року не нараховані та не утримані страхові внески, не здані звіти до Пенсійного фонду України згідно норм чинного Законодавства України, зокрема утриманий податок ліквідатором був перерахований до бюджету 29.05.2014 року, а страхові внески ліквідатор ТОВ «ТВЦ № 1308» не перерахував. 14.11.2013 року в описовій частині своєї ухвали апеляційний господарський суд підтвердив, трудові відносини між кредиторами, в т.ч. і між нею, та ТОВ «ТВЦ № 1308», також суд звернув увагу на те, що ліквідатор не здав звіти до Бабушкінського УПФУ про нараховані та утримані соціальні внески з мінімальної заробітної плати. Незважаючи на це мінімальну заробітну плату за вимушений прогул за період з 01.01.2009 року по 01.12.2014 року відповідач їй не виплатив, а також у встановленому Законом порядку не звільнив її з роботи. Мінімальна заробітна плата за період з 01.01.2009 року по 01.12.2014 року згідно листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за вимушений прогул на 71 місяць складає 70350,00 грн., утримані страхові внески - 1407 грн., утри майни податок - 5369,59 грн., нараховані страхові внески - 24135,79 грн., розмір заробітної плати до видачі 63573,31 грн. Утримані та нараховані страхові внески з мінімальної заробітної плати за вимушений прогул згідно з розрахунку у відповідності до листа від 30.10.2014 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та Закону № 1058-IV ліквідатор ТОВ «ТВЦ № 1308» зобов'язаний перерахувати до Пенсійного фонду та подати звітність в територіальні органи ПФУ у строки та в порядку і за формою встановленими Законом. Утриманий податок ліквідатор Багно Ю.В. перерахував до бюджету 29.05.2014 року і здав звіт до податкової служби з якого вбачається, що вона працевлаштована по сьогоднішній день. Про неналежне виконання своїх службових обов'язків ліквідатором Багно Ю.В. свідчить те, що він коли хоче, тоді й звільняє кредиторів ТОВ «ТВЦ № 1308». Таке ставлення з боку ліквідатора призвело до завдання їй матеріального збитку, у неї немає змоги піти на іншу роботу, стати на облік у службі зайнятості, заробляти собі на життя, так як ліквідатор не звільнив її з роботи та як особа, яка виконує функції керівника підприємства, не розрахувався, не видав трудової книжки, не подав звіт до ПФУ та у соціальні фонди, як того потребує Законодавство України про працю. Вирішити конфлікт у добровільному порядку немає можливості у зв'язку з чим, вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримала пред'явлену позовну заяву та просила її задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалася на обставини викладені у позовній заяві. Арбітражний керуючий Багно Ю.В. в судовому засіданні підтвердив, що він і на теперішній час є керівником ТОВ «Торговельно-виробничий центр № 1308», позовні вимоги він не визнає, оскільки вважає їх незаконними та необґрунтованими. Заперечував трудові зв'язки позивача із вищевказаним підприємством посилаючись на відсутність письмових доказів. Зауважував на обставинах викладених у письмовому відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, постановою господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2008 року у справі № Б40/94-08 ТОВ «Торговельно-виробничий центр № 1308» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру щодо цього підприємства. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2009 року у вказаній справі, ліквідатором ТОВ «ТВЦ № 1308» призначено арбітражного керуючого Багно Ю.В., відповідні відомості були внесені до ЄДРПОУ. За документацією Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська від 14.01.2009 року, остання повідомляла ліквідатора по те, що згідно з даними офіційної податкової звітності ТОВ «ТВЦ № 1308», яка подавалася до Лівобережної ОДПІ в період з 2004 року по 2007 рік на ТОВ «ТВЦ № 1308» були працевлаштовані 11 осіб, в т.ч. й позивачка [PERSON] Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2009 року встановлено, що позивач працює у відповідача з 24.07.2001 року завідувачем виробництва у кафе № 1214. 29 травня 2014 року Управління ПФУ України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська повідомило відповідача про те, що у ТОВ «ТВЦ № 1308» станом на 29.05.2014 року заборгованість з платежів до УПФУ відсутня (а.с. 16). Доказів того, що станом на 29.05.2014 року позивач була звільнена у встановленому законом порядку, надано не було. Надана відповідачем копія трудової книжки позивача не є належним та допустимим доказом що свідчив би про це. Разом із тим, суд не може прийняти відомості з вказаної копії, оскільки не було надано для дослідження у судовому засіданні оригінал книжки та накази про її прийняття та звільнення з роботи. Позивач неодноразово зверталася до відповідача у період з 01.01.2009 року по 01.12.2014 року із заявами про її звільнення з займаної посади завідувача виробництвом кафе, що не заперечувалося сторонами у судовому засіданні, але таке звільнення позивача не відбулося через те, що у ліквідатора, як він зазначив під час розгляду справи, відсутні документи щодо трудових відносин кредиторів з банкрутом і він не може прийти обґрунтованого висновку про трудову діяльність позивача на підприємстві. Однак, такі доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки, про те, що позивач працює у ТОВ «Торговельно-виробничий центр № 1308», свідчать відомості надані Лівобережною ОДПІ та УПФУ, з яких вбачається, що позивач є працівником підприємства. Доказів того, що відповідачем були вирішені заяви позивача про її звільнення, як того вимагає ст. 47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» надано у судовому засіданні не було, а під час ліквідаційної процедури відповідачем - арбітражним керуючим не виконані вимоги вказаної норми Закону. Посилання відповідача на відсутність на підприємстві та особисто у нього трудової книжки позивача не може вважатися законною підставою для відмови від вирішення питання про звільнення працівника боржника і виплати належних йому сум при звільненні. Такі дії відповідача безумовно порушують трудові права позивача, в т.ч. й право на працю, право на отримання доходу від своєї праці, право на пенсійне забезпечення гарантовані Конституцією України, Європейською конвенцією з прав людини та основоположних свобод, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тощо, та є грубим порушенням законодавства про працю. Статтями 40, 43-1 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом в т.ч. й без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, серед іншого й у разі ліквідації, банкрутства підприємства, установи, організації. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку, зокрема власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться у день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що звільнення працівників боржника може здійснюватися після порушення провадження у справі про банкрутство та призначення господарським судом розпорядника майна відповідно до вимог законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Вихідна допомога звільненим працівникам боржника виплачується арбітражним керуючим у встановленому порядку з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Питання про працевлаштування звільнених працівників вирішується відповідно до законодавства України про працю та про зайнятість населення. На звільнених працівників боржника поширюються гарантії, встановлені законодавством України про працю та про зайнятість населення. Отже, за встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме суд вважає необхідним стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий центр № 1308» на користь [PERSON] заробітну плату за весь час затримки, а саме за період з 01 вересня 2009 року по 01 грудня 2014 року, в загальному розмірі 63573 (шістдесят три тисячі п'ятсот сімдесят три) грн. 31 коп. Відповідачем не спростований розмір заробітної плати позивача на підприємстві за вказаний період, а також не надано доказів, що позивач на підприємстві не працювала взагалі, у зв'язку з чим доводи арбітражного керуючого у цій частині не можуть бути прийняті судом до уваги. Також, суд вважає необхідним зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий центр № 1308» в особі арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича вчинити дії в порядку визначеному ст. 47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та КЗпП України щодо звільнення працівника боржника - [PERSON], згідно поданої нею заяви, та здійснити усі належні їй як працівникові підприємства виплати при звільненні. Також, суд вважає необхідним зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельно-виробничий центр № 1308» в особі арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича після звільнення працівника боржника - [PERSON], видати їй належним чином оформлену трудову книжку. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial