Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 січня 1998 року, яке видано згідно розпорядження Тернопільського МБТІ №25067 від 06 січня 1998 року, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. 27 травня 2014 року між позивачем, з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON]І, з другої сторони, було укладено договір дарування частини даної квартири ВТР №868427, згідно якого [PERSON] та [PERSON] подарували їй 2/3 частки трикімнатної квартири №166 в будинку №6, що по вул. Симоненка в м.Тернополі. Таким чином, позивач стала єдиним власником квартири за вказаною адресою. [PERSON] п.8 зазначеного договору дарування, дарувальник [PERSON] протягом року зобовязалась знятись із реєстрації, звільнити квартиру та передати ключі від квартири позивачу, проте відповідач умови договору не виконала і не виконує на даний час. Більше того, вона не несе будь-яких витрат по утриманню цього нерухомого майна, сплаті комунальних та інших послуг, практично користується усією квартирою та умисно створює антисанітарні умови для проживання в ній. За вказаних обставин, [PERSON] просить усунути перешкоди в користуванні належною позивачу на праві власності квартирою №166 в будинку №6, що по вул. Симоненка в м.Тернополі, які чиняться зі сторони [PERSON], шляхом зняття її з реєстрації за вказаною адресою та виселення із квартири за вказаною адресою. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не подала. Тому, суд в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних в ній даних, доказів і постановляє заочне рішення. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області [PERSON] в судовому засіданні відносно вирішення спору покладається на думку суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася. Будь-які відомості про неможливість останньої прибути в судове засідання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що її неявка не перешкоджає розгляду справи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою сторін у справі, так як зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. [PERSON] з сімєю постійно проживає у [INFO]. Відповідач [PERSON] не знімається з реєстраційного обліку із квартири позивача, хоча не проживає там з літа 2015 року та має у власності інше житло. Свідок бувала неодноразово у помешканні позивача та бачила, який безлад вчинила в одній із кімнат відповідач, де вона проживала. Свідку невідомо, чи були сварки та непорозуміння між сторонами. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. У кімнаті, де вона раніше проживала, безлад, оскільки остання залишила там свої особисті речі, продукти харчування, які псуються та створюють антисанітарні умови для проживання. У квартирі позивача свідок буває часто, відповідача вона бачить лише за межами квартири. Свідку відомо, що у [PERSON] є власне житло у м.Тернополі, про що їй особисто говорила відповідач. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 січня 1998 року, яке видано згідно розпорядження Тернопільського МБТІ №25067 від 06 січня 1998 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №518 від 21 травня 2014 року вирішено надати гр. [PERSON], гр. [PERSON] дозвіл на укладання договору дарування частин квартири за адресою: [ADDRESS] на імя гр. [PERSON], де малолітня дитина [PERSON], [INFO], має право користування житловим приміщенням. 27 травня 2014 року між [PERSON], [PERSON] (Дарувальники) та [PERSON] (Обдарована) було укладено договір дарування частини даної квартири ВТР №868427, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого Дарувальники подарували Обдарованій 2/3 частки трикімнатної квартири №166 в будинку №6, що по вул. Симоненка в м.Тернополі. [PERSON] п.8 вищевказаного договору дарування, Дарувальник [PERSON] протягом року зобовязалась знятись із реєстрації, звільнити квартиру та передати ключі від квартири. У відповідності до [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, наданого 27 травня 2014 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 27травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], належать [PERSON]. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації прав та їх обтяжень серії ЕЕХ №619897, наданого Реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, власником 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: б/н, видане 14 січня 1998 року Міським бюро технічної інвентаризації м.Тернопіль, є [PERSON]. Із записів у будинковій книзі для прописки громадян, проживаючих в будинку по вул.В.Симоненка, 6/166, слідує, що [PERSON], [INFO], зареєстрована у вказаній квартирі 26 квітня 1990 року. Відповідно до довідки №187 від 05 серпня 2015 року, виданої ПП «Люкс», [PERSON] дійсно зареєстрована і проживає в м.Тернополі за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою також зареєстрована [PERSON] сестра, [INFO]. З оглянутих в судовому засіданні квитанцій, які засвідчують оплату житлово-комунальних послуг по утриманню квартири [ADDRESS] за період з березня 2014 року по липень 2015 року, вбачається та в судовому засіданні встановлено, що вказані витрати несе власник - позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] Відповідач у справі [PERSON] не приймає будь-якої участі в утриманні вказаного нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. [PERSON] із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведені вище норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника квартири, які проживають разом із ним у квартирі, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України. Зі змісту вищенаведеного слід зробити висновок про те, що право членів сімї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що право власності [PERSON] припинилося у звязку з тим, що відповідач подарувала свою частку у нерухомому майні позивачу [PERSON] Дарувальник не є членом сімї власника, а тому взяла на себе зобовязання протягом року знятись із реєстрації, звільнити квартиру [ADDRESS] та передати ключі від квартири позивачу, однак не виконала умов договору. [PERSON] має у власності інше житло, про що стверджували учасники судового розгляду та свідки під час їх допиту, однак зареєстрована в квартирі, яка на праві власності належить позивачу, де в окремій кімнаті зберігає свої особисті речі та продукти харчування, витрат по утриманню квартири відповідач не несе, чим створює власнику перешкоди у користуванні нерухомим майном. За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод [PERSON] у користуванні належною їй на праві власності квартирою №166 в будинку №6 по вул.Симоненка в м.Тернополі, які чиняться зі сторони [PERSON], шляхом її виселення із квартири за вказаною адресою, слід задовольнити. Разом з тим, суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині зняття з реєстрації відповідача, оскільки, згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Вбачається, що рішення суду про виселення є підставою для зняття з реєстрації [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині не потребують додаткового судового захисту, адже врегульовані прямою нормою закону. В силу ст.88 ЦПК України із відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial