Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 15 вересня 2001 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено запис за №2086. В шлюбі народилось двоє дітей, а саме: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що спільне життя між сторонами не склалося через постійні конфліктні ситуації, сварки, зловживання відповідачем алкогольними напоями та перебуваючи в неадекватному стані відповідач ображав нецензурною лайкою позивача та наносив побої. З травня 2013 року перестали проживати разом, вести спільне господарство та підтримувати шлюбні відносини. Спору щодо поділу майна немає. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки шлюб існує тільки формально. За наведених обставин просить шлюб розірвати та судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву, за змістом якої просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, шлюб розірвати, розглянути справу у її відсутності та в присутності її представника [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу, однак вказав, що шлюб не склався з вини позивача через зловживання спиртними напоями та постійні сварки з даного приводу. Підтвердив, що на даний час з травня 2013 року позивач разом з дітьми проживає у матері у м.Львів, шлюбні відносини між ним та позивачем припинено. Питання про подальше місце проживання дітей між сторонами вирішуватиметься окремо. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15 вересня 2001 року (а.с. 4) сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2001 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що зроблено запис за №2086. В шлюбі народилось двоє дітей, а саме: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, які міститься в матеріалах справи (а.с. 5,6). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати, що складаються з витрат по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн (а.с.1). На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ч 2 ст. 29 ЦК України, ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ч.2 ст.29 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved