Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Яблунівської сільської ради в подальшому уточненим, про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу посилаючись на те, що 03.05.1998 року вона прийнята на посаду директора Яблунівського сільського будинку культури Канівського району. У зв'язку зі змінами в чинному законодавстві 09.11.2016 року її призначено на посаду директора Яблунівського сільського будинку культури Канівського району відповідно до укладеного контракту від 09.11.2016 року. За час роботи на вказаній посаді до дисципланарної відповідальності не притягувалась, проте, за зразкове виконання своїх посадових обов'язків, її неодноразово заохочували шляхом вручення відповідних грамот та подяк. Крім цього, мешканці с. Яблунів позитивно оцінюють її роботу, як директора сільського будинку культури. 06.11.2017 року, без наявних підстав, незаконно, всупереч контракту діючого трудового законодавства Яблунівський сільський голова [PERSON] виніс розпорядження № 44 про звільнення її із займаної посади директора сільського будинку культури з 06.11.2017 року, за порушення умов контракту п.1 ч.1 ст. 41 Кодексу закононів про працю України. Вказане розпорядження є незаконним, оскільки у своїй діяльності на посаді директора сільського будинку культури с. Яблунів вона жодного разу не допускала грубого порушення трудових обов'язків. Крім цього, в розпорядженні № 44 від 06.11.2017 року не вказано, який конкретний пункт контракту від 09.11.2016 року вона порушила, що стало підставою для його розірвання та звільнення її з роботи. Таким чином, розпорядження № 44 від 06.11.2017 року сільського голови с. Яблунів Канівського району [PERSON] підлягає скасуванню. Також необхідно компенсувати за час вимушеного прогулу суму середнього заробітку. Відповідно до довідки Яблунівської сільської ради № 604 від 01.12.2017 року її заробіток за вересень та жовтень 2017 року становив відповідно 1615,24 грн. та 1696,00 грн. Таким чином, розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає до стягнення на її користь, у зв'язку з незаконним звільненням, є наступним: 78,84 грн. (середньоденна зарплата) х 61 к.р.д. (станом 01.02.2017 року) = 4809,24 грн. Просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження № 44 від 06.11.2017 року сільського голови с. Яблунів Канівського району [PERSON] про звільнення [PERSON] із займаної посади директора сільського будинку культури з 06.11.2017 року, за порушення умов контракту п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України; поновити [PERSON] на роботі на посаді директора Яблунівського сільського будинку культури Канівського району Черкаської області; стягнути з Яблунівської сільської ради Канівського району Черкаської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4809,24 грн. та судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задоволити в повному обсязі. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив його задоволити в повному обсязі, посилаючись на матеріали позову. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, пояснив, що позов не визнає, так як позивач допускала порушення на протязі всього періоду своєї діяльності та допустила розтрату майна ввіреного їй закладу. Відповідно до п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Тому дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, судом встановлено наступне. З 03.05.1998 року позивач працювала на посаді директора Яблунівського сільського будинку культури. 09.11.2016 року [PERSON] у зв'язку зі змінами в чинному законодавстві призначено на посаду директора Яблунівського сільського будинку культури Канівського району відповідно до укладеного контракту від 09.11.2016 року (а.с.5). 06.11.2017 року [PERSON] звільнено з займаної посади директора сільського будинку культури за порушення умов контракту п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України (а.с.4). Згідно ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ст. 41 ч.1 п.1 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Як роз'яснено в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Відповідно до ст. 149 ч.3 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Але при обранні стягнення відповідач не врахував попередню роботу позивача, яка не мала дисциплінарних стягнень та неодноразово нагороджувалась грамотами й подяками, позитивні відгуки мешканців с. Яблунів, що підтверджується трудовою книжкою, копіями грамот та подяк, листом жителів с. Яблунів. В судовому засіданні представник відповідача посилався на допущення позивачкою недбальства протягом всіх років своєї роботи, однак не зміг вказати, яке одноразове грубе порушення нею допущено, дату, час цього порушення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України представник відповідача не довів, що позивачем було допущено одноразове грубе порушення трудового законодавства, а тому необхідно скасувати розпорядження про звільнення позивача з роботи та поновити її на займаній посаді. Відповідно до положень статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішенні про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який рахується на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження порядку обчислення заробітної плати». Згідно із ч.1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівників у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Правову позицію щодо розрахунку середньої зарплати за час вимушеного прогулу сформульовано Верховним Судом України в Постанові від 14.09.2016 року у справі №6-419цс16. За правилами ч.2 ст. 235 КЗпП України, при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком. З урахуванням цих норм, зокрема аб. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Згідно довідки № 604 від 01.12.2017 заробітна плата позивача за вересень 2017 року становить 1615,24 грн., за жовтень 2017 року 1696,00 грн. (а.с.25). А тому, згідно формули обчислення середньої заробітної плати, виплата за час вимушеного прогулу буде становити 4809,24 грн., а саме: 1615,24 / 21 = 76,92 грн. (за вересень); 1696,00 / 21 = 80,76 грн. (за жовтень); 76,92 + 80,76 / 2 = 78,84 грн.; 78,84 грн. х 61 (робочих днів з 06.11.2017 по 01.02.2018 р.) = 4809,24 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України та витрати по сплаті судового збору на користь держави. Крім того, рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць відповідно до п.п. 2,4 ч.1 ст. 430 ЦПК України підлягає допущенню до негайного виконання.

Outcome: approved