Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що вона є бабусею [PERSON], [INFO]. Після смерті її дочки, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, онук залишився мешкати з батьком - відповідачем по справі. Останнім часом батько дитини став чинити їй перешкоди у спілкуванні та у вихованні онука. З наведених підстав позивач просить суд усунути їй перешкоди у вихованні та спілкуванні з онуком, шляхом визначення часу спілкування з дитиною, а саме кожної п'ятниці з 17-00 години з ночівлею на суботу до 19-00 годин, один раз на рік визначити сім днів для відпочинку з онуком на час її відпустки без виїзду за межі України та надати можливість бути присутньою на всіх святах, які будуть проводиться у навчальних закладах, де буде навчатись дитина. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позові. Крім іншого пояснила, що відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди у спілкуванні з онуком, шляхом надання керівництву дошкільного навчального закладу заяви про заборону працівникам цього закладу спілкування будь-якого виду з бабусею [PERSON]. Вважає, що такі дії відповідача протирічать її законному праву, вона дуже любить онука, після смерті своєї дочки - матері хлопчика, вона сама виховувала дитину з десятиденного віку, постійно ним опікувалась, і бажає у подальшому виховувати хлопчика. При цьому просила справу розглянути у відсутність відповідача та постановити заочне рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи, проте до суду не прибув, про причину не явки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та постановляє заочне рішення. Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу Бондуровська М.В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, оскільки визначення участі бабусі у спілкуванні та вихованні онука буде відповідати інтересам дитини. Представник Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Допитаний у суді свідок [PERSON] спеціаліст КЗ «Спеціалізований навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І ступеню» з поглибленим вивченням іноземних мов художньо-естетичного напряму № 22» вказала суду, що [PERSON] знає з 2013 року, як чемну, виховану людину, яка приводила та забирала з садочка онука - [PERSON], якого постійно вчила доброті та чемності. На свято минулого Нового року тато хлопчика заборонив бабусі брати дитину та навідувати її, а у березні заборонив будь-яке спілкування. Цивільна дружина відповідача на ім'я директора навчального закладу написала заяву, щоб заклад не віддавав дитину бабусі, що в результаті негативно відобразилось на психічному стані дитини, оскільки він став нервовий, схвильований, замкнутий, дуже переживає , що не має змоги спілкуватись з рідною бабусею, яку дуже любить. При цьому вказала, що вважає такі дії з боку відповідача неправильними, оскільки хлопчик дуже прив'язаний до бабусі, яка приймала постійну участь у його житті. Свідок [PERSON] психолог КЗ «Спеціалізований навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І ступеню» з поглибленим вивченням іноземних мов художньо-естетичного напряму № 22» вказала суду, що позивачку та її онука [PERSON] знає ще до влаштування дитини до дитячого садку, оскільки проживає по сусідству. Раніше це була повноцінна сім'я, бабуся постійно займалась з онуком з його народження , оскільки мама дитини померла. У листопаді 2015 року прийшла працювати психологом у садок і з'ясувала, що дитина стала нервовою, з'ясувавши обставини такої поведінки хлопчика, дізналась що причиною є заборона батька у спілкуванні хлопчика з бабусею. В процесі роботи з дитиною з'ясувала, що хлопчику не вистачає спілкування бабусі, яка його дуже любить і це взаємно зі сторони дитини. Свідок [PERSON] вказала, що позивачку знає на протязі приблизно 36 років, як дуже порядну людину. Дитина майже з народження, з десятиденного віку постійно мешкала з бабусею, вона її повела у садок, потім мати відповідача та його цивільна дружина заборонили позивачці зустрічатись та спілкуватись з онуком. Хлопчик дуже любить бабусю, і бабуся його також. Заслухавши позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, малолітній [PERSON] народився [INFO], в сім'ї батько - [PERSON], мати - [PERSON] (свідоцтво про народження, а.с. 7). Мати малолітнього - [PERSON] померла [INFO], про що Жовтневим відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис про смерть № 269 (а.с. 8). Позивач [PERSON] є бабусею малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджено матеріалами справи та не спростовано у суді. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що після смерті матері [PERSON] [INFO] (свідоцтво про смерть а.с. 8), у десятиденному віці малолітній [PERSON] проживав, був зареєстрований, місце реєстрації проживання зберігається на теперішній час за адресою: [ADDRESS], з бабусею - позивачем по справі [PERSON] і перебував на її утриманні. З вказаного часу позивач постійно приймала участь в утриманні та вихованні онука, відвідувала батьківські збори, виїздила разом з ним до Росії, проти чого відповідач [PERSON] не мав заперечень, підтверджуючи свій дозвіл нотаріальною завою (а.с. 9). З пояснень свідків встановлено, що у кінці грудня 2015 року та у першому кварталі 2016 року відповідач заборонив позивачу будь-які види спілкування з онуком, позбавивши її також участі у вихованні хлопчика. З документів, які досліджувались судом встановлено, що вихователі та практичний психолог навчальних закладів, які відвідує онук позивачки відмітили у [PERSON] агресивність, збудженість, відстороненість, дратівливість та нестримність, постійне намагання привернути до себе увагу шляхом створення конфліктних ситуацій. Вказане підтверджено характеристикою щодо відносин [PERSON] із онуком [PERSON], вихованцем КЗ «Спеціалізований навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І ступеню» з поглибленим вивченням іноземних мов художньо-естетичного напряму № 22» від 18 березня 2016 року (а.с. 10). Разом з тим, з оглянутих та досліджених у судовому засіданні характеризуючих даних на позивача, судом встановлено, що [PERSON] працює вчителем математики, має категорію «спеціаліст вищої категорії», позитивно характеризується, має придатні умови для проживання дитини, для онука виділена окрема кімната, при цьому постійно цікавиться життям та успіхами дитини, допомагає йому готуватись до різноманітних засобів, вчить читати рахувати тощо (а.с. 10-15). Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів визначено Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 2 статті 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до частин 9 та 10 статті 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, згідно зі ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення від спілкування та виховання. Вимогами ст. 18 СК України передбачені способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. Згідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. В частині 2 статті 159 СК України закріплено, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, правнуків. Суд вважає, що позбавлення позивача права щодо її участі у спілкуванні та вихованні малолітнього онука може позбавити останнього родинних зв'язків з бабою, любові та турботи з боку останньої. Це узгоджується з приписами Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у вихованні та спілкуванні з онуком підлягають задоволенню. Визначаючи періодичність та час зустрічей, суд з урахуванням позиції позивача, з огляду на вік дитини, відвідуванням нею школи та інших занять, вважає за необхідне встановити наступним чином: кожної п'ятниці з 17-00 години з ночівлею на суботу до 19-00 годин, один раз на рік визначити сім днів для відпочинку з онуком на час відпустки позивача без виїзду за межі України та надати можливість бути присутньою на всіх святах, які будуть проводиться у навчальних закладах, де буде навчатись дитина, що на думку суду буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Таким чином, судом встановлено, що спілкування бабусі з онуком не створюватиме перешкод у нормальному розвитку дитини, встановлений судом спосіб участі в повній мірі відповідає віку дитини, її стану здоров'я та інтересам. Отже, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач має гарантоване законом рівне з батьком дитини право на спілкування та виховання зі своїм онуком, а тому відповідач не вправі перешкоджати їй у цьому, а тому приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved