Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS]. Вказує, що відповідач, [PERSON] зареєстрована у належному позивачу будинку [ADDRESS] відповідачі, [PERSON] та [PERSON], зареєстровані у належному позивачу будинку [ADDRESS], за місцем реєстрації відповідачі не проживають тривалий час, їх особистих речей у будинку немає, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном. У зв'язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] та визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], особами, які втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS]. Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, вони не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, виданого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. 20.11.2017 року за №5630, є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.11.2017 року за №104390294 (а.с.19-20). На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, виданого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.А. 27.08.2018 року за №3356, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Донецької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2018 року за №135574480 (а.с.8-10). З довідки Слов'янської міської ради від 08.01.2019 року вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно з довідкою виконкому Слов'янської міської ради від 18.01.2019 року [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Відповідно до Акту обстеження №40 від 18.01.2019 року, складеного керівником комітету мікрорайону Черевківка м. Слов'янська Чайка Г.В., [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не проживають в житловому будинку [ADDRESS] з серпня 2014 року, їх особистих речей в будинку немає (а.с.16). Відповідно до Акту обстеження №48 від 22.01.2019 року, складеного керівником комітету мікрорайону Черевківка м. Слов'янська Чайка Г.В., [PERSON], [INFO], не проживає в житловому будинку [ADDRESS], з липня 2017 року, її особистих речей в будинку немає (а.с.24). Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], в житловому будинку [ADDRESS] Донецької області не мешкають без поважних причин з 2014 року, відповідач [PERSON], в житловому будинку [ADDRESS] Донецької області не мешкає без поважних причин з 2017 року. За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі статтею 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Таким чином, право членів сім'ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Зазначена висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, залишаючись зареєстрованими у будинках, власником яких є позивач, є сторонніми для нього особами, які перешкоджають позивачу належним чином користуватися і володіти вказаними житловими приміщеннями, чим порушують його права, як власника. Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловими приміщеннями. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved