Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, мотивуючи вимоги тим , що позивач [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Пунктом 13 договору купівлі-продажу квартири, укладеного 15.12.2016р., передбачений обовязок відповідача [PERSON] звільнити квартиру від належних їй речей та знятися з місяця проживання до 22.12.2016р. Відповідач виконала ці умови частково, звільнивши квартиру від належних їй речей, при цьому досі залишається зареєстрованою у квартирі, власником якої не являється. Така бездіяльність відповідача порушує права позивача, як власника квартири. Тому, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом і просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №33 в будинку 96-б по вул. Гагаріна у м. Сєвєродонецьку Луганської області. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов визнала. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 15.12.2016р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр №2147, [PERSON] від імені [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність квартиру, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 96-б/33. Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу УДМСУ у Луганській області, [PERSON], 15.04.1938р.н. з 08.09.1980р. зареєстрована за адресою: [INFO]. Таким чином , у судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] 15.12.2016р. за договором купівлі-продажу квартири набула у власність квартиру, розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 96-б/33. За даною адресою залишилася зареєстрованою колишня власниця квартири відповідач [PERSON], яка за даною адресою не мешкає з грудня 2016р. Оскільки у відповідності до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла, а також членів його сімї, у яких право користування є похідним від власника та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем [PERSON] знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №59 від 28.12.2016р. про сплату судового збору в сумі 551,20грн. Враховуючи викладене , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 551,20грн.

Outcome: approved