Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, проте фактично разом не проживають з травня 2012 року. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Після того, як вони почали проживати окремо відповідач перестав брати участь у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги. Будучи повністю працездатним, не маючи на утриманні будь-яких інших утриманців, а також непрацездатних батьків, відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи те, матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2 000 гривень щомісячно і така сума на її думку забезпечить повноцінний розвиток сина, просить її стягувати з відповідача. 17 вересня 2014 року позивач уточнила позовні вимоги. В обґрунтування уточнених позовних вимог про стягнення додаткових витрат покликається на те, що син часто хворіє гострим тонзилітом, тому потребує постійного лікування та нагляду лікаря, що тягне за собою значні додаткові фінансові витрати. У зв'язку з хворобою син пропускає заняття в школі, тому виникає постійна необхідність звертатись до репетитора, який з ним займається, щоб він не відставав від шкільної програми. Враховуючи вищенаведене, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно та просить стягувати суму додаткових витрат в розмірі 1000 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник уточненні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Зазначили той факт, що позивач є інвалідом 3-ої групи, часто проходить реабілітаційний курс лікування, тому значна частина її доходу витрачається на лікування. Окрім цього позивач [PERSON] має на утриманні матір, котра є інвалідом 2-ої групи. Просять суд не брати до уваги копію трудової книжки відповідача, оскільки відповідач працевлаштований без запису та отримує дохід, який скриває перед судом. Крім того, заперечили той факт, що батьки відповідача перебувають на його утриманні, оскільки такі самі себе забезпечують, оскільки отримають пенсію, а батько відповідача ще й працює. Відтак просять стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 24.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття та стягувати додаткові витрати в розмірі 1000 гривень щомісячно. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги заперечили, зазначили, що відповідач офіційно не працює, має на утриманні двох батьків пенсійного віку, батько є інвалідом 2-ої групи, разом з тим, згідний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат заперечили, оскільки позивачем не представлено жодних належних доказів, які б підтверджували понесені нею додаткові витрати. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зібрані по справі докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст.215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про одруження (а.с.3), сторони уклали шлюб 10 серпня 2002 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1967. Згідно з Свідоцтвом про народження (а.с.4), від подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 954. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), та в певних випадках дозволяє забезпечити певну стабільність щодо утримання дитини. Таке стягнення є можливим також і в тому випадку, коли стягнення аліментів у частці від заробітку суттєво порушить інтереси дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює медсестрою в Комунальному будинку дитини № 2 та її загальна сума доходу за період часу з січня по червень 2014 року становить 14937,68 (а.с.17). Відповідач [PERSON] відповідно до записів копії трудової книжки офіційно не працює (а.с.34-36), проте в судовому зазначив, що орендує автомобіль та займається перевезеннями певних видів товарів. Його одноденний заробіток становить близько 100 гривень. Виходячи зі змісту ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом на час розгляду справи, стан здоров'я та недостатньо забезпечене матеріальне становище дитини, задовільний стан здоров'я відповідача, матеріальний стан відповідача, який є працездатним, а також інші обставини, які мають значення для справи. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст.184 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 600,0 гривень щомісячно, починаючи з 24.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме таку суму відповідач в змозі надавати. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат, то такі вимоги підлягають до задоволення частково, і підстави для ухвалення такого рішення є наступними. За правилами ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Дане положення стосується особливих обставин, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними факторами, до яких можна віднести тяжку хворобу дитини, так і позитивними, до яких можна віднести схильність дитини до спорту, творчості, мистецтва тощо. Такі особливі обставини будуть індивідуальними в кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини, витрати на навчання дитини у платному навчальному спортивному закладі, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини хвороба, каліцтво, і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо, а обов'язок щодо доказування таких особливих обставин, що спричинили додаткові витрати законом покладено на позивача. Однак, стороною позивача доведено лише одну особливу обставину, що спричиняє додаткові витрати - це наявність захворювання сина, проте не всі необхідні для його оздоровлення витрати належним чином доведені, а всі інші на думку позивача особливі обставини, частково не можуть вважатись такими, а частково є недоведеними. Так, як вбачається з копії довідки про перебування на лікуванні від 25.10.2013 року, 02.01.2014 року, 22.03.2014 року (а.с.42, 43) та результатів аналізів (а.с.41, 44-45, 46, 47), [PERSON] часто хворіє, згідно клінічного діагнозу на гострий тонзиліт, а тому потребує постійного лікування. З огляду на те, що таке захворювання сина може вважатись особливою обставиною, яка спричиняє додаткові витрати слід вважати встановленим, що відповідач зобов'язаний приймати в них участь, а обов'язок їх нести. Поряд з цим, щодо стягнення додаткових витрат, пов'язаних з репетиторством, то в їх стягненні слід відмовити виходячи з наступного. Перш за все, слід згадати, що обов'язок нести додаткові витрати можна покласти на відповідача лише в тому випадку, коли це викликано особливими обставинами розвитку дитини. В протилежному випадку підстав для їх стягнення немає. Щодо стягнення витрат пов'язаних з репетиторством, то відмовляючи в їх задоволенні, суд виходить з того, що позивачем не доведено необхідності нести такі додаткові витрати пов'язані з особливостями розвитку дитини. Заняття з репетиторами необхідні лише в тому випадку, коли рівень освіти, який надається загальноосвітньою школою є замалим для дитини, яка проявляє більшу схильність до тих чи інших дисциплін з якими дитина планує пов'язати свої доросле життя. При цьому, ухвалюючи таке рішення, суд звертає увагу, що позивач помилково пов'язує необхідність затрачати кошти на репетиторів з хворобою дитини, оскільки доказів причинно-наслідкового зв'язку між хворобою та обов'язковістю виховувати та розвивати здібності сина саме в такому руслі в судовому засіданні не здобуто, яким чином хвороба впливає на успішність в навчанні стороною позивача не доведено. Підсумовуючи вищенаведене, суд позовні вимоги задовольняє частково, стягуючи з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій у розмірі 600,0 гривень щомісячно, починаючи з 24.06.2014 року до досягнення дитиною повноліття та стягнення додаткових витрат в розмірі 300, гривень. Також суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Крім того, в силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved