Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 11 вересня 2007 року [PERSON] являвся власником житлового будинку з надвірними будовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня помер і його син - [PERSON] , який умисно позбавив життя свого батька, після чого покінчив життя самогубством, що фактично усунуло останнього від право на спадкування у порядку ст. 1224 ЦК України. Оскільки дружина та мати померлих також померла ще [INFO] , тому спадкоємцем другої черги за законом є рідна сестра власника майна - [PERSON] , яка у свою чергу є матір`ю позивача [PERSON] . У свою чергу [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті її рідного брата [PERSON] , оскільки вела з ним спільне господарство та постійно проживала. Однак [INFO] [PERSON] померла, не оформивши спадщину після смерті рідного брата. Після смерті матері вона вступила в управління спадковим майном, оскільки проживала разом з нею на момент її смерті та була разом з нею зареєстрована. Крім неї будь-яких інших спадкоємців, які б виявили намір прийняти спадщину за померлими немає. В той же час при зверненні до нотаріуса їй було роз`яснено про необхідність встановлення юридичного факту, а саме факту прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі наведеного просить задовольнити заяву. У судове засідання заявник не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та просила таку задовольнити. Представник заінтересованої особи - Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області у судове засідання також не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення вимог заяви не заперечила. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що власником будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №426445 від 11 вересня 2007 року (а. с. 12, 13). Також встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видана виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 09 січня 2007 року, актовий запис № 02 (а. с. 6). Того ж дня помер його син - [PERSON] (а. с. 5), а раніше - [INFO] померла дружина [PERSON] (а. с. 7). Матеріалами справи підтверджується, що померлий [PERSON] , [INFO] , був рідним братом [PERSON] , [INFO] (а. с. 10, 11, 31), яка, за відсутності спадкоємців першої черги за законом, залишилася єдиним спадкоємцем після смерті рідного брата. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яку, як стверджується довідкою Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області вих. № 417 від 30 травня 2019 року, прийняла [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки вела з ним спільне господарство за час його життя та постійно проживала на момент його смерті (а. с. 17). Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1220 цього Кодексу спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У даному випадку за відсутності інших спадкоємців із заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, не вбачається спору про право, а тому така заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. З огляду на наведені вище докази, суд вважає доведеним факт того, що покійна [PERSON] на момент відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що його вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved