Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрована відповідач. Відповідач не проживає у даному будинку понад тридцять років, не отримує кореспонденцію, особистий речей не тримає, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не бере. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 17 вересня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду. Позивач в судовому засіданні позовній вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, та не заперечує, щодо їх задоволення. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності № 3766 від 11 червня 1996 року виданим Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Тернопіль, реєстровий напис зареєстровано в Тернопільському бюро технічної інвентаризації за номером 23282. Як вбачається із довідки №146 від 26.08.2021 виданої ДП 1 ЖЕК13 ЖБК, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Акту від 18.08.2021, комісія в складі майстрів дільниці [PERSON] , [PERSON] , склали даний акт про те, що ними відвідано квартиру [ADDRESS] , в результаті якої встановлено що гр.. [PERSON] , за даною адресою не проживає. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному житлі. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Тому, беручи до уваги визнання відповідачем позову, враховуючи те, що судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 908,00 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved