Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та коштів на утримання дружини. Посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29.05.2014 р. у відділі ДРАЦС Хустського районного управління юстиції за а/з №78. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина син [PERSON] [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні та вихованні. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони люди різних характерів і поглядів на життя. Між ними часто виникають непорозуміння та сварки. Всі намагання зберегти сімю ніякого результату не дали. Сторони фактично припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Відповідач не приймає участі у житті сина, матеріально його не утримує. В добровільному порядку аліменти на утримання сина відповідач не сплачує, не цікавиться його вихованням, добробутом, хоча відповідно до ст.180 СК України як батько зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повнолітнього віку. Відповідач офіційно працює, має стабільний дохід, інших утриманців не має, а тому в змозі сплачувати аліменти та у відповідності до ст. 84 СК України кошти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Просить суд шлюб з відповідачем розірвати, стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, посилаючись на наведені в ньому обставини. Позивач також суду пояснила, що бажає залишити за собою прізвище [PERSON], яке змінила під час реєстрації шлюбу. Просить суд позов задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. Щодо вимог про стягнення аліментів зазначив, що він має постійне місце роботи працює командиром відділення ДПРЧ-10 УДСНСУ у Закарпатській області. Згідний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі, зазначеному у позові. У задоволенні позову в частині стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку просить відмовити через неможливість сплачувати таку суму. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.05.2014 року у ДРАЦС Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за а/з № 78. Від спільного проживання у сторін народилася одна дитина Син [PERSON] [PERSON] Михайлович, [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач зобовязання по утриманню дитини належно не виконує. При розгляді даної справи з пояснень сторін встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітку плату, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 183 СК України. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши неможливість існування шлюбу між ними у такій формі. З її пояснень встановлено, що шлюб між ними існує формально і вони фактично припинили шлюбні відносини. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загостренні їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Згідно ст.ст. 75, 80, 84 Сімейного кодексу України, дружина (чоловік) повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатний, або потребує матеріальної допомоги. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя, або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з вимог ч. 4 ст. 84 СК України, слід зазначити, що право на утримання дружина з якою проживає дитина до досягнення трьох років, має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно архівної відомості № 95 від 04.02.2016 року, виданої ДПРЧ-10 УДСНСУ у Закарпатській області, [PERSON] працює командиром відділення Хустського РУ ДПРЧ-10. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своєї дитини, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відповідач є працездатний та те, що він не має інших утриманців, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] [PERSON] Михайловича, [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття та на утримання дружини у розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved