Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона і [PERSON] є власниками спірної квартири, в якій зареєстрований [PERSON]. В квітні 2010 року відповідач забрав свої речі та переїхав на постійне місце проживання до іншого житла. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує її права та інтереси як власника, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила доводи, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Додатково суду пояснила, що її син [PERSON] жив разом з нею за адресою: [ADDRESS], до листопада 2010 року. Після цього він забрав свої речі, документи та поїхав. Де він проживає їй невідомо, звязку з нею відповідач не підтримує. Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву відповідач не скористався. В судовому засіданні третя особа [PERSON] підтвердив доводи, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Просив задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2013 року мешкає за адресою: [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] [PERSON] та її син [PERSON]. Другого сина [PERSON] [PERSON] вона з 2013 року не бачила жодного разу. Зі слів сусідки їй відомо, що [PERSON] поїхав в Росію. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1981 року мешкає за адресою: [ADDRESS]. У квартирі [ADDRESS] [PERSON] та її син [PERSON]. У [PERSON] є ще один син [PERSON], який жив разом з матірю до 2010 року. З 2010 року вона [PERSON] не бачила жодного разу і де він проживає, їй невідомо. 04.06.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками спірної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору дарування від 12.03.1998 року та копією реєстраційного посвідчення Сєвєродонецького міського БТІ від 21.01.1993 року. Згідно з довідкою ОСББ «Луч» від 12.04.2018 року №487 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно з актом обстеження житлових умов ОСББ «Луч» від 12.04.2018 року за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не мешкає з 2010 року по теперішній час. В судовому засіданні з пояснень позивача було встановлено, що відповідач [PERSON] це її син. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] в спірному житловому приміщенні не проживає з 2010 року, його особистих речей там немає. Він виїхав з постійного місця проживання в листопаді 2010 року. Зазначені обставини були підтверджені актом обстеження житлових умов ОСББ «Луч» від 12.04.2018 року, а також свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не мешкає в спірній квартирі за власним бажанням та без поважних причин, він не ставиться до спірного житла як до постійного місця проживання, що має наслідком визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою. З урахуванням вищевикладеного суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved