Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона з [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2011, однак із січня 2018 року між ними припинені фактичні шлюбні стосунки з причини подружньої зради з боку відповідача. Позивач переконана, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, на примирення не згодна. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка залишається проживати разом з позивачем. Також після розірвання шлюбі позивач просила залишити їй дівоче прізвище. У підготовче засідання позивач не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також вказав, що проти позову не заперечує. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У ч. 4 ст. 206 ЦПК України зазначається, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 09 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кремінського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 83, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 135907 (а.с. 8). Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 222181 (а.с. 9). Відповідно до\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Із позовної заяви судом встановлено, що з січня 2018 року між подружжям припинені фактичні шлюбні стосунки з причини подружньої зради збоку відповідача. Позивач переконана, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, на примирення вона не згодна, за домовленістю сторін їх спільна малолітня дитина залишається проживати з позивачем. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. В той же час, у наданій суду заяві відповідач також наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У ч. 3 ст. 105 СК України зазначається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до\~ ст. 112 СК України\~шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом\~встановлено,\~що дана\~родина розпалася,\~позивач наполягає\~на розлученні,\~а відповідач\~не заперечує\~проти розірвання\~шлюбу, суд вважає за необхідне задовольнити позов та розірвати шлюб між ними. Згідно з ч. 4 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В той же час, оскільки судом було встановлено, що позивач під час державної реєстрації вказаного шлюбу не змінювала прізвища, суд не вбачає підстав для задоволення відповідної позовної вимоги, а тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial