Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в Тернопільський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Заявлені позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 09 червня 2012 року нею, як замовником, та фізичною особою-підприємцем [PERSON], як виконавцем, було укладено договір індивідуального замовлення №728. Згідно умов даного договору виконавець фізична особа-підприємець [PERSON] зобов'язався надати позивачу, як замовнику, послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно Додатку 1 до цього договору (металопластикові двері та вікна) вартістю 6960 грн. без урахування доставки та монтажу, а позивач, як замовник, зобов'язалася оплатити вартість товару. Виконавець зобов'язався в строк 60 діб з моменту підписання Договору індивідуального замовлення, передати товар позивачу, однак своїх зобов'язань за договором відповідач не виконав, товар позивачу не передав. Для сплати вартості товару [PERSON] за рекомендацією працівників ФОП [PERSON] звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» та Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» з метою отримання даних коштів в кредит. 09 червня 2012 року між позивачем та названими банківськими установами як кредитором та банком укладено Договір про надання споживчого кредиту №1002098733, у відповідності до якого ФОП [PERSON] реалізує товари в рамках споживчого кредитування. За умовами договору банк надав позивачу споживчий кредит загальною сумою 7100 грн. на таких умовах: на придбання товару у продавця 1, яким виступає ФОП [PERSON], шляхом проплати за товар в сумі 6960 грн. терміном на 24 місяці з 09 червня 2012 року по 08 червня 2014 року з відсотковою ставкою в розмірі 0,01% річних, комісія 2,25%. Як ціль кредитування визначено придбання товарів (вікна та двері) у ФОП [PERSON], із залученням кредитних коштів. Дані кошти були відразу перераховані банком у відповідності до умов укладеного Договору про співробітництво на рахунок продавця - ФОП [PERSON] з призначенням на купівлю вікон та дверей. Таким чином, позивачем виконано умови Договору індивідуального замовлення №728 від 09 червня 2012 року і сплачено продавцеві ФОП [PERSON] ціну товару в сумі 6960 грн. Однак фізична особа-підприємець [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором та не передав позивачу товар згідно специфікації. Тернопільським міськрайонним судом під час розгляду кримінального провадження №120122100100000247 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.190 КК України стосовно [PERSON], встановлено беззаперечний факт того, що ФОП [PERSON], укладаючи договір індивідуального замовлення №728 від 09 червня 2012 року зі позивачем, не мав наміру та можливості виконати покладені на себе обов'язки щодо передачі товару в строк 60 діб, про що судом 18 березня 2014 року ухвалено обвинувальний вирок, яким засуджено [PERSON] до 3 років позбавлення волі. На підставі викладеного [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] в її користь в рахунок відшкодування матеріальнох шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - грошові кошти в сумі 6960 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відстуності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, оскільки відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 09 червня 2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Виконавець), з однієї сторони, та [PERSON] (Замовник), з другої сторони, було укладено договір індивідуального замовлення №728, згідно умов якого Виконавець зобов'язався надати Замовнику послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно Додатку 1 до цього договору (металопластикові двері та вікна) вартістю 6960 грн. без урахування доставки та монтажу, а Замовник зобов'язалася оплатити вартість товару. Відповідно до п.2.1. Виконавець зобов'язався в строк 60 діб з моменту підписання Договору індивідуального замовлення, передати товар Замовнику, проте, як встановлено в судовому засіданні, ФОП [PERSON] зобов'язання за договором не виконав, товар позивачу не передав. Для сплати вартості товару позивач звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» та Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» з метою отримання даних коштів в кредит. 09 червня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Кредит» (Кредитор), [PERSON] (Позичальник) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банк) укладено Договір про надання споживчого кредиту №1002098733, у відповідності до якого ФОП [PERSON] реалізує товари в рамках споживчого кредитування. За умовами договору банк надав позивачу споживчий кредит загальною сумою 7100 грн. на таких умовах: на придбання товару у продавця 1, яким виступає ФОП [PERSON], шляхом проплати за товар в сумі 6960 грн. терміном на 24 місяці з 09 червня 2012 року по 08 червня 2014 року з відсотковою ставкою в розмірі 0,01% річних, комісія 2,25%. Як ціль кредитування визначено придбання товарів (вікна та двері) у ФОП [PERSON], із залученням кредитних коштів. Дані кошти були перераховані банком у відповідності до умов укладеного Договору про співробітництво на рахунок продавця - ФОП [PERSON] з призначенням на купівлю вікон та дверей, про що свядчить специфікація до кредитного договору №1002098733 від 09 червня 2012 року. 18 березня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської обалсті винесено вирок у криіманльному проваджденні про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передачених ч.1,2 ст.190 КК України. З описово-мотивувальної частини вироку вбачається, що ФОП [PERSON], укладаючи договір індивідуального замовлення №728 від 09 червня 2012 року із [PERSON], не мав наміру та можливості виконати покладені на себе обов'язки щодо передачі товару в строк 60 діб. Даним вироком [PERSON] засуджено до 3 років позбавлення волі. Згідно повідомлення Управління державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області №4/5545 від 11 листопада 2014 року, засуджений [PERSON], [INFO], 02 липня 2014 року звільнений від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі із зали Чортківського районного суду на підставі ст.2 Закону України «Про амнісітію в 2014 році» (ухвала Чортківського районного суду від 02 липня 2014 року). Вибув за адресою: с.Заріччя Володимир-Волинського району Волинської області. Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В силу ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України). Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору індивідуального замовлення, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення останнім майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] грошових коштів в сумі 6960 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1000 грн. витрат на правову допомогу та в користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved