Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилалася на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28.01.2005 року, який зареєстрований у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції по актовому запису за №84. Від спільного проживання у них є малолітня донька: [PERSON], [INFO]. З лютого 2013 року вони з відповідачем подружні стосунки не підтримують, спільно не проживають, інтересами один одного не цікавляться. У зв'язку з цим їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим і бажання в подальшому проживати з відповідачем у шлюбі вона не має. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач участі в утриманні доньки не приймає, даний час ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, батьківських обов'язків по утриманню доньки протягом одного року не виконує. Враховуючи те, що вона з відповідачем не мають наміру примиритися і поновити подружні стосунки, а також невиконанням останнім батьківських обов'язків по утриманню доньки, просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 28.01.2005 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції по актовому запису за №84, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень, щомісячно, з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не з'явились, незважаючи на те, що належним чином судом повідомлялися про час і місце розгляду справи. Позивачка направила до суду письмову заяву, у якій повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а справу розглядати у її відсутності. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив і заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення. Дослідивши подані позивачкою письмові докази на підтвердження своїх позовних вимог, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.01.2005 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції по актовому запису за №84, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.03.2006 року. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.06.2008 року. Позивачка з відповідачем з лютого 2013 року не підтримують подружні стосунки, спільно не проживають, інтересами один одного не цікавляться. У зв'язку з цим, їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим і бажання в подальшому проживати з відповідачем у шлюбі позивачка не має. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Сокирянської міської ради Сокирянського району Чернівецької області від 03.03.2014 року за №634. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При цьому, визначаючи вид та розмір аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У зв'язку з тим, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги, всі витрати по утриманню неповнолітньої доньки несе позивачка. Інших утриманців відповідач не має. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач ніде не працює, що свідчить про його нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за можливе і доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. При цьому, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачкою розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення її потреб на утримання неповнолітньої дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Оскільки рішення в частині стягнення аліментів ухвалено на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved