Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до приватного підприємця [PERSON] та просить стягнути із неї на його користь суму матеріальних збитків, завданих за несвоєчасне повернення коштів в розмірі 10570,33 грн., яка складається з: 5438,15 грн. - пені; 4802,18 грн. - індекс інфляції за весь час прострочення; 330,00 грн. - 3 % річних, суму сплаченого судового збору, а також суму моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 12 травня 2011 року приблизно о 17:30 год. водій [PERSON], цивільна відповідальність якого застрахована в Дирекції «Україна» ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (поліс № ВЕ/5862305), керуючи транспортним засобом «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер [NUMBER], в районі електроопори № 399 по вул. Донецьке Шосе в м. Дніпропетровську, порушив вимоги Правил дорожнього руху України та зіткнувся з транспортним засобом «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] В результаті ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим завдано матеріальних збитків. Після ДТП він звернувся до страхової компанії ПрАТ «УПСК» та надав необхідні документи для отримання страхового відшкодування. Працівник ПрАТ «УПСК» запропонував звернутися до однієї з запропонованих станцій технічного обслуговування для виконання відновлювальних робіт. За рекомендацією він звернувся до станції технічного обслуговування «Мустанг» ФОП [PERSON] для отримання рахунку на ремонтно-відновлювальні роботи. 14.07.2011 року він звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування, в якій вказав, що страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Форд Фієста» він просить перерахувати на рахунок ФОП [PERSON] для ремонту автомобіля на СТО «Мустанг». 02.08.2011 року ПрАТ «УПСК» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 10086,85 грн. Вказана сума відшкодування була перерахована ФОП «[PERSON].» У зв'язку з тим, що відповідач не виконав послуги з ремонту транспортного засобу, [PERSON] вимушений був звернутись до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення безпідставно набутих коштів. Заочним рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені. На сьогоднішній день відповідач ніяких послуг по ремонту транспортного засобу позивачу не надав, грошові кошти за невиконані послуги не повернув. Незаконними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що він переносить переживання через те, що заплатив гроші і не може отримати ні своє замовлення, ні повернути гроші, окрім того, для відновлення своїх порушених прав він змушений прикладати додаткові зусилля, що тягне за собою як додаткові витрати, так і порушення сталого життєвого укладу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив пред'явлений позов задовольнити у повному обсязі. Надаючи пояснення, посилався на обставини, викладені в позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала, свого представника до суду не направила. Представник ПрАТ «УПСК» в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача, справа підлягає розгляду з ухваленням даного рішення заочно, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачу належить на праві приватної власності автомобіль «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 12.05.2011 року в м. Дніпропетровську по вул. Донецьке Шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], та який знаходився під керуванням водія [PERSON], а також автомобіля «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] і знаходився під його керуванням. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], отримав пошкодження заднього бамперу та кришки багажнику. Керований водієм [PERSON] автомобіль був застрахований ПрАТ «Українською пожежно-страховою компанією» відповідно до полісу цивільної відповідальності № ВЕ5862305 (дійсний до 19.09.2011 року). Автомобіль «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], також був застрахований в ВУСО за полісом № АА0761509 (дійсний до 22.01.2012 року). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2011 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 400,00 грн. Письмовою заявою про виплату страхового відшкодування [PERSON] просив ПрАТ «УПСК» перерахувати приватному підприємцю [PERSON] страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Форд Фієста», реєстраційний номер [NUMBER], на р/р [NUMBER] в ПАТ «КБ «ПриватБанк», МФО 305299, код [NUMBER]. Платіжним доручення № 3359 від 03.08.2011 року ПрАТ «УПСК» перерахувало ПП [PERSON] грошові кошти в розмірі 10086,85 грн. за ремонт вказаного автомобіля позивача, але ПП [PERSON], отримавши грошові кошти, ремонтні роботи по відновленню пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля не розпочала та грошові кошти не повернула. Дані обставини змусили [PERSON] звернутися до Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області із заявою про неправомірність дій ФОП [PERSON] та директора [PERSON]. Постановою оперуповноваженого СДСБЕЗ Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 19.01.2012 року у порушенні кримінальної справи було відмовлено за відсутністю складу злочину. 07.08.2012 року [PERSON] повторно звернувся до Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області із заявою про притягнення [PERSON] до відповідальності, але постановою оперуповноваженого СКР Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Самоткан Р.А. від 11.08.2012 року у порушенні кримінальної справи було відмовлено. Далі, [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця [PERSON], третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені та стягнуто з Фізичної особи-підприємця [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON], проживаючого в [ADDRESS] перераховану Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» суму страхової виплати на ремонт транспортного засобу в розмірі 10086 грн. 85 коп., а також судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. Проте, [PERSON] 25.03.2016 року був вимушений звернутись до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до приватного підприємця [PERSON], третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування збитків, завданих внаслідок невиконання договірних зобов'язань, у зв'язку з тим, що ПП [PERSON] не виконала послуги з ремонту транспортного засобу та не повернула перераховану Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» суму страхової виплати на ремонт транспортного засобу. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі, з огляду на п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України до збитків відносяться витрати, яких зазнала особа (реальні збитки) та доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною третьою статті 22 ЦК України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як зазначено в ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі… відшкодовується особою, яка її завдала… Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, що цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р. суди при розгляді цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинні керуватися наступним: п. 4 позивач повинен зазначити, в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; п. 5 ч. 2 - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; п. 9 - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до п.п. 9.1., 9.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У відповідності до п. 22.1 ст. 22. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Крім того, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством ...». Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму завданих збитків як матеріальної, так і моральної шкоди, оскільки приватний підприємець [PERSON] набула за рахунок позивача грошові кошти в розмірі 10086,85 грн., а саме суму виплаченого ПрАТ «УПСК» позивачу страхового відшкодування, проте, будь-яких ремонтних робіт по відновленню постраждалого у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля [PERSON] ПП [PERSON] не виконала, що зумовило неодноразові звернення позивача із заявами до судових та правоохоронних органів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved