Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 19.12.1995 року по 08.05.2007 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу на спільні кошти вони набули: земельну ділянку та будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS]; автомобіль ВАЗ 2106, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], які були оформлені на ім'я [PERSON] Будучи обізнаним про її наміри звернутися до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна, [PERSON] всупереч діючому законодавству 05.11.2007 року уклав з [PERSON] угоду до договору позики від 09.10.1994 року, відповідно до якої передав у власність [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Посилаючись на вказаний правочин, постійно діючий третейський суд при ТБ «Регіональний Арбітраж» ухвалив рішення від 10.12.2007 року по справі №001-12/07, яким визнав право власності за [PERSON] на: житловий будинок (перша черга) за адресою: [ADDRESS], та на підставі якого Бердянським комунальним підприємством з технічної інвентаризації 12.03.2008 року було проведено реєстрацію права власності за [PERSON] Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 23.02.2011 року по справі №22-577/2011 відповідно до ст. 220 ЦК України було встановлено факт нікчемності правочину від 05.11.2007 року. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.10.2013 року по справі №310/10004/13-ц було скасовано рішення постійно діючого третейського суду при ТБ «Регіональний арбітраж» від 10.12.2007 року по справі №001-12/07, яке стало підставою для реєстрації права власності на спірний житловий будинок за [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22.10.2013 року ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.10.2013 року залишена без змін. За змістом зазначених вище ухвал, підставою для скасування рішення третейського суду від 10.12.2007 року стало вирішення третейським судом питання про її права та обов'язки, як учасника спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS], без залучення її до участі в справі. Крім того, [PERSON] з моменту реєстрації розірвання шлюбу користується спільним автомобілем ВАЗ 2106 на власний розсуд та експлуатує його за власними потребами. Доступу до вказаного автомобіля вона не має і домовленостей між нею та [PERSON] щодо цього автомобіля не існує. Також [PERSON], нехтуючи правилами СК України, за біржовою угодою від 16.04.2008 року без її згоди здійснив відчуження за 100 грн. автомобіля ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, 2003 року випуску, на користь [PERSON] У зв'язку з приховуванням та відчуженням [PERSON] зазначених вище автомобілів вона має право на компенсацію 1/2 частини їх вартості. Щодо спірної земельної ділянки зазначила, що для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд рішенням Бердянської міської ради №46 п.1.1 від 29.01.2004 року [PERSON] було надано у власність земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оскільки будинок, для будівництва якого надавалася земельна ділянка є спільною сумісною власністю і її частка в ньому складає 1/2 , то за приписами ст. 120 ЗК України вона має всі підстави для визнання за нею права власності й на 1/2 частину земельної ділянки. Посилаючись на вищезазначене, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину вартості автомобіля ВАЗ 2106, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у сумі 4464 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину вартості автомобіля ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у сумі 29520 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. [PERSON] та його представник за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] просили в задоволені позову відмовити. Зазначили, що на даний час [PERSON] не є власником спірних житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS]. Автомобіль ВАЗ 2106 прийшов у непридатний стан, проте з реєстраційного обліку не знімався. Також просили врахувати, що право власності на спірну земельну ділянку [PERSON] набув в порядку приватизації, використавши своє особисте право як громадянина України на набуття безоплатно у власність земельної ділянки. [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, письмові заперечення на позов не подала. [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду не надходило заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. ст. 5, 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності. Ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини проголошено право на справедливий судовий розгляд. З практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19.12.1995 року по 08.05.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу серії [NUMBER] та про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. За час шлюбу на спільні кошти сторони збудували житловий будинок [ADDRESS] (перша черга житлового будинку «А», сіни «а», гараж «Б», сарай «В» та споруди). Право власності на вказаний будинок було оформлено на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.062003 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Бердянського КПТІ №757712 від 11.06.2003 року. На підставі рішення Бердянської міської ради від 29.01.2004 року № 46 п.1.1. [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом направо власності на земельну ділянку від 03.03.2004 року. Крім того, під час шлюбі на ім'я [PERSON] були придбані автомобілі ВАЗ 2106, 1977 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], та ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно ст. 60 СК України, ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Статтею 61 СК України встановлено, що об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які вилучені з цивільного обороту. Відповідно до ст. 70 СК України , ст. 372 ЦК України частки чоловіка та дружини в праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або договором. Судом встановлено, що між сторонами ніяких угод щодо розподілу часток у спільній сумісній власності не укладалось і відповідно до закону їх частки є рівними. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року до складу майна, що підлягає поділу включається майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. З урахуванням наведеного позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є основаними на законі та такими, що підлягають задоволенню . З матеріалів справи вбачається, що вказаний вище житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,1 га по [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування. Зазначений договір дарування сторонами не оскаржений. Як встановлено судом, транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] 26.04.2007 року був знятий [PERSON] з обліку в Бердянському ВРЕРУДАІ та реалізований. Отриманими грошовими коштами [PERSON] розпорядився на власний розсуд. Автомобіль ВАЗ 2106, 1977 року випуску, знаходиться в користуванні [PERSON] Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 30 зазначеної вище Постанови, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У зв'язку з цим суд вважає обгрунтованими і доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь ? частини вартості транспортних засобів.

Outcome: partial