Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з позовом до Теплівської Сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] у м.Щастя Жовтневого району м. Луганська Луганської області помер її радний дід [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), розміром 8,27 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (пай № 124 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 011839), розташованої на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. Зазначала, що померлий дід за життя склав заповіт, згідно якого спадкоємцем цього майна є його онука - [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка 06 листопада 2017 року звернувся до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області Сологубової Т.І., де отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що мною як спадкоємцем у встановлений законом строк в шість місяців після смерті спадкодавця не було подано заяву про прийняття спадщини, а також з тих причини, що було встановлено недоведеність факту родинних зв`язків матері позивачки - [PERSON] з померлим [PERSON] . Позивачка зазначає, що вчасно не подала заяву про прийняття спадщини після [PERSON] у зв`язку із тим, що не володіла інформацією про наявність у діда спадкового майна. Також вказує, що факт родинних між матір`ю позивачки [PERSON] з померлим [PERSON] встановлено в судовому порядку. У зв`язку з наведеним просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом за померлим [INFO] [PERSON] земельну частку (пай), розміром 8,27 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (пай № 124 , сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 011839), розташованої на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. Позивачката в судове засідання не з`явилися, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача та в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просив розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 січня 2007 року, виданого виконкомом Щастинської міської радит Жовтневого району м. Луганська, [PERSON] помер [INFO] у м. Щастя Жовтневого району м. Луганська Луганської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), розміром 8,27 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (пай № 124), розташованої на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 011839, виданого на підставі рішення Станично-Луганської райдержадміністрації від 27 вересня 1996 року № 490 та копією рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 25 травня 2018 року №408/119/18, яким встановлено факт належності вищевказаного сертифіката [PERSON] в якому прізвище його власника було помилково зазначено як « [PERSON] ». Померлий [PERSON] був рідним батьком матері позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 07 грудня 2017 року №419/3772/17, яким встановлено факт родинних зв`язків між матір`ю позивачки [PERSON] та [PERSON] , які є родичами як донька та батько. Родинний зв`язок між [PERSON] та позивачкою [PERSON] знаходить своє підтвердження в копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 серпня 1984 року Ленінським відділом ЗАЦС м. Ворошиловград, актовий запис № 892, згідно змісту якого матір`ю [PERSON] записана [PERSON] . Зміна прізвища матері позивачки з « [PERSON] » при народженні на « [PERSON] » підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 000189599985 від 02 листопада 2017 року. Наступна зміна прізвища матері позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00018962175 від 02 листопада 2017 року. Зміна прізвища позивачки з « [PERSON] » (при народженні) на « [PERSON] » підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28 січня 2011 року, виданого Виконкомом Підмихайлівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Позивачка є спадкоємицею з заповітом відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, згідно з якою заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Із постанови приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області Сологубової Т.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 листопада 2017 року № 163/02-14, вбачається, що позивачка [PERSON] через [PERSON] зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак після вивчення переліку наданих особистих документів, було встановлено, що спадкоємцем у встановлений законом строк в шість місяців після смерті спадкодавця не було подано заяву про прийняття спадщини, а також було констатовано недоведеність факту родинних зв`язків матері позивачки - [PERSON] з померлим [PERSON] , на підставі чого з посиланням на п. 9 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися з позовом до суду. З повідомлення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. від 10 жовтня 2018 року №761/01-16 від вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] заведено спадкову справу № 61484068, заповіти від осіб з прізвищем « [PERSON] » відсутні, що підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру №53616220 та №53616229 від 10 жовтня 2018 року. Згідно змісту Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02 листопада 2017 року № 49698108 є заповіт від імені [PERSON] , посвідчений Теплівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області 05 вересня 2000 року, зареєстрований в реєстрі за № 44. З копії вказаного заповіту, встановлено, що останнім [PERSON] заповідав все своє майно на випадок смерті - своїй онуці [PERSON] . Усилу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи позивачка [PERSON] є спадкоємицею за заповітом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Доскладу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до пункту 3.1. Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщоце право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved