Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], предмет якого склала вимога про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення цього позову. Свої позовні вимоги обґрунтовує посиланням на ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України. Як на докази посилається на такі документи: свідоцтво про народження серії І-КИ № 505300 від 20.08.2014 року (а.с.2); довідка про склад сім'ї № 820 (а.с.3); свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 287979 від 18.07.2014 року (а.с.4), рішенн6я Царичанського районного суду дніпропетровської області від 20.03.2017 року у справі №196/152/17 (а.с.15-17). В обґрунтування позовних вимог вказує на таке. 18 липня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 63. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з нею. З відповідачем вони не проживають з червня 2016 року, а всі шлюбні відносини припинилися ще з жовтня 2015 року. За час її окремого проживання з донькою відповідач допомагав фінансово, брав участь у її вихованні. Для того щоб в подальшому не виникало взаємних дорікань, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. 20 березня 2017 року між нею та відповідачем в судовому порядку було розірвано шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову (а.с.18). Перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в цивільно-прововому спорі, встановивши наявність достатніх для того законних підстав, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] повністю в межах заявлених вимог. Так, відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі досліджених в судовому засіданні документів, оцінивши їх як належні та допустимі докази, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження та є достовірними. Судом встановлено, що з відповідачем позивачка має спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КИ №505300 (а.с.2), яка проживає і знаходиться на утриманні матері (а.с.3). Шлюб між позивачем і відповідачем розірвано Царичанським районний судом Дніпропетровської області 20.03.2017 року (а.с.15-17). Домовленостей між батьками про участь відповідача в утриманні дитини на інших умовах не існує. На підставі дослідженого суд дійшов переконання, що відповідач фізично здоровий та має можливість сплачувати на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи позов, суд виходив з приписів ст.ст. 180 та 181 Сімейного кодексу України про те, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, інакше, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі статті 367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved