Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позов мотивує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилися діти: донька - Аріадна, [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися, а тому рішенням суду від 20 грудня 2013 року шлюб було розірвано. За останні три роки відповідач не виявляв інтересу до своїх дітей, не приймав участі в їх вихованні та забезпеченні, самоусунувся від батьківських обовязків. А тому, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, щодо стягнення з відповідача судових витрат не наполягала. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вимоги позову визнав, не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Від третьої особи -- служби у справах дітей Демидівської районної державної адміністрації на адресу суду надійшов лист щодо розгляду справи у їхній відсутності. Додатково повідомили суд, що в серпня 2016 року на комісії з питань захисту прав дитини позивача було ознайомлено з рішенням комісії та надано висновок органу опіки та піклування Демидівської районної адміністрації від 05 серпня 2016 року. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забралидитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної [PERSON] Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 8) та [PERSON], 27 вересня 2012 народження (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу неповнолітні діти проживають з матірю та перебувають на повному її утриманні. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обовязків, відповідач не виконує, самоусунувався від виховання та утримання дітей, життям дітей не цікавиться. Окрім того, суд бере до уваги визнання відповідачем позову та відсутність заперечень щодо викладених в позовній заяві обставин. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками: не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітніх дітей, про їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності з визнанням відповідачем позову, суд розцінює як ухилення від виховання дітей та самоусунення від виконання батьківських обовязків. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дітей.

Outcome: approved