Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову представник позивача вказала, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2021. У спірній квартирі зареєстровані відповідачі, які не є членами сім`ї позивача та які у квартирі не проживають. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, відзиву не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З частини 1 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Отже, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у неї та членів її сім`ї. В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 231 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно №244034526 від 11.02.2021. Вказаний договір укладений між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно п. 13 договору сторони домовились, що зареєстровані особи зобов`язуються знятися з реєстрації місця проживання до 15.02.2021. Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 08.02.2021 № 3098, виданої 08.02.2021 Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - син [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , - син [PERSON] . Таким чином, враховуючи те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є власниками квартири та не є членом сім`ї її теперішнього власника, а існування реєстрації відповідачів у спірній квартирі обмежує право власності позивача, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.2020683049.1 від 18.02.2021 про сплату судового збору у сумі 1816,00 грн. Разом з тим, представник позивача у письмовій заяві просила не стягувати з відповідачів на її користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved