Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Під час слухання справи по суті позивач змінила позовні вимоги та просить суд визнати приватизацію незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 жовтня 1999 року на підставі договору дарування набула у власність ? частину будинку № 17 по вулиці Черняховського в місті Марганець Дніпропетровської області. За рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2013 року, що набрало законної сили 22 квітня 2013 року, в порядку набувальної давності набувала у власність ? частину будинку № 17 по вулиці Черняховського в місті Марганець Дніпропетровської області. Користуючись будинком та земельною ділянкою, на якій розташований будинок, з жовтня 1999 року вона була впевнена, що земельна ділянка перебуває у неї в користуванні, попереднім землекористувачем земельна ділянка у власність не передавалася, крім того згідно договору дарування від 27 жовтня 1999 року, житловий будинок з господарчими спорудами в місті Марганець Дніпропетровської області по вулиці Черняховського, 17 розташований на земельній ділянці розміром 539 м2 . При оформлені кадастрового номеру на земельну ділянку за адресою вулиця Черняховського, 17 в місті Марганець Дніпропетровської області, Управлінням Держземагенства у Нікопольському районні Дніпропетровської області їй було повідомлено, що дана земельна ділянка площею 0,0472 га для обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів по Марганецькій міській раді за № 715 від 01 лютого 1994 року на території Марганецької міської ради, передана у власність [PERSON] відповідно до рішення Марганецької міської ради № 586 від 23 грудня 1993 року. Позивач вважає, що при приватизації земельної ділянки безпідставно зменшено площу земельної ділянки по вулиці Черняховського, 17 в місті Марганець Дніпропетровської області, оскільки згідно договору купівлі продажу ? частини житлового будинку від 27.10.1999 року, розмір земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок складає 539,00 м2 , а згідно Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів по Марганецькій міській раді за № 715 від 01 лютого 1994 року на території Марганецької міської ради, у власність [PERSON] передано 0,0472 га. Крім цього, звернувшись до суду за захистом свого порушеного права позивач вважає, що безпідставно та незаконно видано [PERSON] Державний акт на право власності на всю земельну ділянку на якій розташоване домоволодіння, оскільки при приватизації земельної ділянки по вулиці Черняховського, 17 в місті Марганець Дніпропетровської області [PERSON] були порушені вимоги ст. 17, ч. ч. 1, 2 ст. 30 ЗК України. Просить суд визнати незаконним приватизацію та Державний акт № 715 на право приватної власності на земельну ділянку, виданий на імя [PERSON], зареєстрований в Книзі записів державних актів по Марганецькій міській раді 01 лютого 1994 року, на підставі рішення Марганецької міської ради № 586 від 23 грудня 1993 року, та скасувати Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 472, 00 м 2 по вулиці Черняховського, 17 в місті Марганець Дніпропетровської області за [PERSON]. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених у позові. В судовому засіданні позивач пояснила, що у червні 2015 року тільки дізналася про порушення її права, оскільки була впевнена, що при укладені договору дарування ? частини житлового будинку, земельна ділянка не оформлена за сторонніми особами. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, шляхом розміщення оголошення у пресі. Представник відповідача виконавчого комітету Марганецької міської ради в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши і оцінивши докази по справі в їх сукупності суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 27 жовтня 1999 року на підставі договору дарування позивач набула у власність ? частину будинку № 17 по вулиці Черняховського в місті Марганець Дніпропетровської області /а.с. 4/. За рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2013 року, що набрало законної сили 22 квітня 2013 року, в порядку набувальної давності позивач набула у власність ? частину будинку № 17 по вулиці Черняховського в місті Марганець Дніпропетровської області /а.с.6/. 28 травня 2015 року позивач з метою оформлення кадастрового номеру на земельну ділянку за адресою вулиця Черняховського, 17 в місті Марганець Дніпропетровської області звернулася до Управління Держземагенства у Нікопольському районні Дніпропетровської області. В оформлені кадастрового номеру їй було відмовлено, з тих підстав, що дана земельна ділянка площею 0,0472 га для обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів по Марганецькій міській раді за № 715 від 01 лютого 1994 року на території Марганецької міської ради, передана у власність [PERSON] відповідно до рішення Марганецької міської ради № 586 від 23 грудня 1993 року /а.с.8-9/. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради № 586 від 23 грудня 1993 року передано безоплатно у власність земельну ділянку по вулиці Черняховського, 17 в місті Марганець Дніпропетровської області площею 472,00 м2 [PERSON] про що в Книзі записів державних актів по Марганецькій міській раді 01 лютого 1994 року було здійснено реєстрацію та видано державний акт на право приватної власності на землю за № 715. Згідно\~ст. 9 ЗК України від 18.12.1990 року\~(введеного в дію з 15.03.1991 року), який підлягає застосуванню до даних правовідносин, до компетенції міських рад у галузі\~регулювання земельних відносин, відноситься, зокрема,\~надання земельних\~ділянок\~у власність. Порядок та підстави безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений\~ст. 17 ЗК України,\~відповідно до якої громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, подає до відповідного органу місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки заяву, яка має бути в передбачений законом строк розглянута з подальшим прийняттям відповідного рішення. Зазначене відповідає\~Декрету КМУ від 26.12.1992 року за № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок та Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 15.02.1993 року за № 10 (які були чинні на час виникнення даних правовідносин). Отже, підставою набуття права на землю в таких випадках\~є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, з подальшим оформленням відповідних правовстановлюючих документів. Як встановлено в судовому засіданні,\~жилий будинок № 17 по вулиці Черняховського в місті Марганець Дніпропетровської області, на час виникнення даних правовідносин належав\~на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по ? частини, кожному. Відповідно до ч. 1\~ст. 42 ЗК України\~громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної власності,\~використовують і розпоряджаються земельною ділянкою, на якій розташовані дані об'єкти нерухомого майна, спільно, пропорційно розміру часток у спільній власності на будинок, будівлю, споруду. Виходячи з положень вказаної статті та\~аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані жилі будинки, в разі набуття права власності на частку жилого будинку земельна ділянка як така, що входить до жилого комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише всім співвласникам. У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою жилого комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання. Передача у власність окремим співвласникам будинку\~частини земельної ділянки нормами земельного законодавства не передбачена. Між тим, як вбачається з рішення\~Марганецької міської ради № 586 від 23 грудня 1993 року [PERSON] було вирішено передати в приватну власність земельну ділянку, площею 0,0472 га, що розташована по вулиці Черняховського, 17 в місті Марганець Дніпропетровської області, всієї частки в загальному домоволодінні для обслуговування жилого будинку і господарчих споруд.. При цьому,\~площа земельної ділянки, згідно договору дарування ? частини житлового будинку, складала 539 кв.м. Згідно акту встановлення меж земельної ділянки, що відводиться (передається) у власність, складеного 01 лютого 1994 року встановлені в натурі межі земельної ділянки, що відводиться у приватну власність із землекористуванням по вулиці Черняховського, 16 в місті Марганець Дніпропетровської області. Відповідно до\~п.п. 1.7, 1.10 Інструкції\~про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах\~від 15.04.1993 року\~має бути виготовлена технічна документація, яка повинна містити, зокрема, абриси обміру земельної ділянки; план земельної ділянки, складений за результатами обміру; збірний план землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площ; матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами. Але, в цій частині вимоги нормативного акту не були дотримані. Так, матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами взагалі відсутні. Тому, земельна ділянка в такому порядку не могла бути передана [PERSON] у власність, а, відповідно, не міг бути виданий і державний акт про право приватної власності на землю. Інше суперечило б діючому на той час земельному законодавству. Оскільки, виконавчий комітет все ж таки прийняв вищевказане рішення про передачу землі\~[PERSON] у розмірі 0,0472 га, то воно підлягає скасуванню, а державний акт про право приватної власності на землю, як похідний від цього рішення правовстановлюючий документ, визнанню недійсним. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивач про порушення свого права дізналася у червні 2015 року при отриманні письмо повідомлення Управління держземагенства у Нікопольському районі Дніпропетровської області. При укладенні договору дарування ? частки житлового будинку позивачу не було відомо про оформлення права власності на земельну ділянку відповідачем, тому вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Outcome: approved