Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]з причини не проживання її у вказаній квартирі більше одного року. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 23 березня 2004 року. В її квартирі також зареєстрована її дочка [PERSON] (до 27.02.1998р. [PERSON]) [PERSON], яка з 1999 року в квартирі не проживає, у 2001 році виїхала на проживання за кордон іза місцем реєстрації не зявляється, місце її перебування та засоби звязку позивачу не відомі. Факт її реєстрації в квартирі перешкоджає позивачу вільно розпорядитись своїм майном, чим порушуються її права як власниці, в зв'язку з чим вона вимушена звертатись до суду. В судове засідання позивач [PERSON], не зявилась, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України була повідомлена належним чином - через оголошення у газеті «Урядовий курєр» (а.с. 19). За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, ухваливши заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 23 березня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 820(а.с. 3). В даній квартирі зареєстрована дочка позивача [PERSON], що підтверджується копіями довідок відділу реєстрації місця проживання громадян [PERSON] міської ради Полтавської області (а.с.6, 13), яка після розірвання шлюбу змінила своє прізвище на «Кібірєва» (а.с. 5). Відповідач не проживає у вказаній квартирі з 1999 року, що підтверджується довідкою від 10.11.2016р. за підписом голови будинкового комітету та сусідів (а.с. 7). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу, тобто колишній член сімї набуває статусу наймача жилого приміщення. Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Під дію п.п. 1 і 5 та ч.4 ст.71 даний випадок не підпадає, а в ч.1 ст.71 вказано, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідач [PERSON] в квартирі позивача не проживає більше десяти років, то вона, відповідно до ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України та ч.2 ст.405 ЦК України, втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація відповідача у квартирі позивача створює останній перешкоди у вільному розпорядженні та користуванні цим нерухомим майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в т.ч. на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного заявлений [PERSON] позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач ні у позовній заяві ні під час судового розгляду не заявляв вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved