Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свою заяву мотивує тим, що позивач зверталась до нотаріуса для складання заповіту, однак у зв`язку із відмінностями в імені в паспорті громадянина України серія [NUMBER] , виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області. 09.04.1998 р., та свідоцтві права власності на житло № [NUMBER] від 01.07.1997 року вона позбавлена можливості вільно розпоряджатись своїм майном. Вказує, що у свідоцтві про народження та свідоцтві про укладення шлюбу, які видані російською мовою її ім`я записано як « [PERSON] », а у архівному витязі із запису акту про шлюб від 24.07.2020 зазначено як « [PERSON] ». Тож змушена звернутися до суду та просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] - Свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 01.07.1997 року (видане згідно розпорядження (наказу) від 19.06.1997 року № 205), виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому на ім`я [PERSON] . Ухвалою судді від 24.09.2020 відкрито провадження у даній справі. У судове засідання заявник не з`явилася, до початку надала клопотання від 22.10.2020 в якій просить справу розглянути без її участі та задовольнити заяву. У судове засідання представник заінтересованої особи Черкаської міської ради не з`явився, до початку надав заяву від 02.11.2020, в якій розгляд справи просить проводити без їхньої участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Враховуючи думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, в свідоцтві про народження серія [NUMBER] виданого 27.02.1959, зазначено російською мовою, що [INFO] народилась « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28.09.1977 року Палацом одружень Кишинівського міського відділу ЗАГСу, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , і змінила прізвище на [PERSON] . Згідно з прекладом з Російської і Румунської мов на Українську [NUMBER] виданим Головним управлінням цивільного стану 24.07.2020, шлюб укладено 28.09.1977 між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 01.07.1997 року (видане згідно розпорядження (наказу) від 19.06.1997 року № 205), виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому зазначено, що квартира за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної або часткової власності гр. [PERSON] та членам його сімі`ї [PERSON] , [PERSON] . Крім того, відповідно до паспорта серії [NUMBER] зазначено, що він виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту належності свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 01.07.1997 року (видане згідно розпорядження (наказу) від 19.06.1997 року № 205), виданого органом приватизації Придніпровського райвиконкому, необхідно заявнику для складання у нотаріуса заповіту на належну їй частку квартири. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заявник не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість. Таким чином, суд приходить до висновку, що свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 01.07.1997 року (видане згідно розпорядження (наказу) від 19.06.1997 року № 205), видане органом приватизації Придніпровського райвиконкому на ім`я [PERSON] , належить позивачці [PERSON] , [INFO] . Підстав для відмови в задоволенні заяви у суду немає.

Outcome: approved