Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В заяві, позивачка посилається на те, що з відповідачем вони проживають в зареєстрованому шлюбі, який укладено 17 лютого 1998 року у виконавчому комітеті Драгівської сільської ради Хустського району за актовим записом № 14. В шлюбі у них народилося двоє дітей, сини: [PERSON] 19.06.1999 р. н. та [PERSON] - 19.06.2003 р. н. Причиною розірвання шлюбу стала негативна поведінка відповідача, який зловживає спиртними напоями. В стані алкогольного спяніння, відповідач поводиться неадекватно, постійно ображає, принижує її честь та гідність. На даний час, позивачка зрозуміла, що такі відносини призвели до остаточного розпаду їхньої сімї та просила суд не надавати їм строк на примирення. [PERSON] вважає, що негативна поведінка відповідача, погано впливає на психологічний стан та розвиток їхніх дітей і тому вона прийшла до переконання, що шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, і його доцільно розірвати. Після розірвання шлюбу в органах ДРАЦС-у, просила суд залишити їй шлюбне прізвище «Мацунич». Крім того, відповідач повністю усунувся від матеріального утримання дітей, а сама вона не в змозі забезпечити їм достатній рівень для нормального проживання та розвитку. Просила суд шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1500 грн. до досягнення дітьми повнолітнього віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити з наведених в заяві підстав та зважаючи на той факт, що сину сторін - [PERSON] 19.06.2017 року вже виповнилося 18 років, а також збільшення прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, що відбулося з 01.05.2017 року, в розмірі 1777 грн. Одночасно просили суд при постановленні судового рішення, врахувати зміни внесенні до ст.182 СК України від 17.05.2017року, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача в судовому засіданні [PERSON] вимоги позивачки визнав частково. Не заперечив проти розірвання шлюбу, у задоволенні позову про стягнення аліментів просив відмовити, оскільки вважає, що позивачка не довела суду, той факт що діти знаходяться на її утриманні, натомість за час її відсутності вони проживають разом з батьком. Зясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] визнав вимоги позовної заяви в частині розірвання шлюбу, а тому відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб. Про наявність вимог майнового характеру позивачка в позові не зазначала. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Судом також встановлено, що сторони проживають у шлюбі з 17 лютого 1998 року. З досліджених матеріалів справи вбачається, що даний шлюб між сторонами зареєстрований за актовим записом №14 від 17.02.1998 року у виконавчому комітеті Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області. За час проживання в шлюбі у подружжя народилося двоє дітей : син [PERSON] 19.06.1999 р. н. та син [PERSON] 19.06.2003 р. н. Позовна заява зареєстрована в Хустському районному суді 14.02.2017 року - 19.06.2017 року старший син сторін [PERSON], набув повноліття. Позивачкою ставиться питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, з посиланням на його молодий вік, стан здоровя, відсутність інших утриманців та відсутність постійного місця роботи. Дані доводи стороною відповідача не спростовані. Згідно ч.3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів, може визначити їх розмір у твердій грошовій сумі. Неповнолітні діти сторін знаходяться на утриманні та вихованні позивачки, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Золотарівської сільської ради від 31.01.2017 року №101. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість та правомірність вимоги позивачки щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей до досягнення ними повнолітнього віку, так як відповідно до ст. 180 СК України такі обов'язки покладаються на батьків дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для забезпечення їх здоров'я та гармонійного розвитку, враховуючи те, що обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача, а також відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»: прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 травня пo 30 листопада становить 1777 грн., суд приходить до висновку про підставність вимог позивачки. Відповідно до ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.цццю своїх дітей, є працездатний, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх: [PERSON] 19.06.1999 р. н. та [PERSON] - [INFO] по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved