Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 29.03.2016 року, який зареєстровано відділом ДРАЦСу Хустського РУЮ в Закарпатській області за актовим записом №47. За час проживання у шлюбі дітей у них не народилося та спільного майна ними не набуто. Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає те, що відповідач почав вживати спиртні напої, постійно вчиняв сварки та бійки між ними, за що притягався до адміністративної відповідальності. Вони не можуть дійти спільної думки щодо сімейних відносин і відповідач проявляє до неї неповагу та не бажає взаємного порозуміння у їхніх відносинах. Вказані обставини призвели до того, що вони не спілкуються між собою з грудня 2017 року, відповідач залишив сімю та періодично зявляться вдома вчиняючи хуліганські дії та насильство в сімї Тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати їхній шлюб, так як подальше спільне проживання між ними не можливе, їхній шлюб фактично існує формально і просила не надавати їм строку на примирення. Питання про зміну прізвища позивачка не ставила. Крім цього, позивачка просила стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, у позовній заяві яку подавала до суду просила проводити розгляд справи без її участі так як через сімейні обставини в судове засідання зявитися не має можливості, свої позовні вимоги повістю підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 09.01.2019 року) про його виклик до суду, однак про причини неявки суд не повідомляв, жодних клопотань з цього приводу не подавав та не насилав відзиву на позов. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.03.2016 року, який зареєстровано відділом ДРАЦСу Хустського РУЮ в Закарпатській області за актовим записом №47. За час проживання у шлюбі дітей у них не народилося та спільного майна ними не набуто. За наданими доказами до справи судом встановлено, що сторони від шлюбу дітей не мають, спільного господарства не ведуть і шлюбні відносини між ними припинилися з грудня 2017 року, після чого вони проживають окремо одне від одного. Причина розірвання шлюбу з встановлених матеріалів справи є несумісність характерів сторін та непорозуміння між ним через різних погляди на сімейне життя. В матеріалах справи наявні докази про неодноразове притягнення відповідача до адміністративної відповідальності в березні та липні 2018 року за вчинення адміністративних правопорушень відносно позивачки за ст.173-2 КУпАП. На час розгляду справи сторони спільно не проживають протягом тривалого часу і позивачка висловила своє небажання зберегти шлюб між ними та просила не надавати їм строк на примирення, оскільки це буде суперечити її інтересам. Від відповідача жодних заперечень щодо цих обставини до суду не надходило. При вирішенні позову позивачка також просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі,\~ понесені на оплату судового збору в розмірі 704,80 грн., оскільки відповідач її позов не визнав, на прохання оформити реєстрацію розірвання шлюбу через органи ДРАЦСу не бажав, що змусило її звертатися до суду за вирішенням цього спору. Такі вимоги суд вважає обґрунтованими і відповідно до обставин викладених у ст. 141 КПК України суд вважає дану вимогу позивачки обґрунтованою і такою що підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved