Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований відповідач її син [PERSON] . Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає з 2014 року і відсутній без поважних причин. Він переїхав на постійне проживання до іншого місця. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Вона змушена нести додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги. Оскільки відповідач [PERSON] відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, позивач вважає його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Просила визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Додатково суду пояснила, що в 2014 році її син [PERSON] мешкав в спірній квартирі деякий час, проте довів житло до непридатного стану. Відповідач розбив усі вікна вказаної квартири, розламав меблі. Потім він знайшов роботу та почав працювати, але згодом її покинув та виїхав зі спірної квартири. Відповідач виїхав з квартири за власним бажанням і забрав усі свої речі, це сталось до початку бойових дій у місті навесні 2014 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її рідним братом є [PERSON] , який з 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . Де знаходиться її брат їй невідомо, хоча він перебуває у м. Сєвєродонецьк Луганської області. Відповідач жив у спірній квартирі з 2012 року по 2014 рік. Він виїхав із спірної квартири самостійно, його речей в квартирі немає. Він не намагався вселитися в спірну квартиру. Їх матір [PERSON] не чинила перешкод відповідачу у поверненні до житла. Приблизно з липня 2014 року її брат не живе у спірній квартирі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] , з якою підтримує дружні стосунки. [PERSON] живе у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою та онуками. [PERSON] - це син її подруги [PERSON] , де він живе невідомо. Коли була жива баба, [PERSON] жив у спірній квартирі. Вона була у квартирі її подруги, речей [PERSON] в квартирні немає. Він не живе у спірній квартирі приблизно 5 чи 6 років, з квартири він пішов самостійно. 05.11.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, свідчення свідків, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 11.09.2019 року приватним нотаріусом Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області Карпенко В.М.; копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2019 року №180548592; копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 21.03.2020 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С.; та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2020 року №204963501. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.09.2020 року №13652, виданих відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільно адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2014 року, оскільки переїхав проживати до іншого місця проживання. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] виїхав із спірної квартири самостійно, його речей в квартирі немає, він не намагався вселитися в спірну квартиру, відповідач [PERSON] не чинила йому перешкод у поверненні до житла. Аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач виїхав з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на проживання до іншого постійного місця проживання. Наведене свідчить про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] не проживає за місцем його реєстрації понад один рік без поважних причин то, відповідно, він втратив право користування спірною квартирою. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved