Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування, посилаючись на те, що в будинку за адресою: с.Голубине, буд. 312, Свалявського району, Закарпатської області проживав її батько [PERSON], який помер 12.01.2017 року. Під час життя, 29.09.2016 року батьком було зроблено заповітне розпорядження, яке не змінено і не скасовано, на все своє майно на свою доньку (позивача) [PERSON], яка постійно проживала разом із спадкодавцем та після смерті батька є спадкоємицею. При зверненні до державної нотаріальної контори для оформлення права власності на зазначений будинок в порядку спадкування за заповітом, таке виявилось неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. У звязку з цим, позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: с.Голубине, буд.312, Свалявського району, Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 12.01.2017 року. Позивач в судове засідання не зявилася, подавши до суду письмову заяву (вх.№ 2450 від 13.04.2018 року) про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити (а.с. 32). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву (вх. № 2448 від 13.04.2018 року) про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти вимог не заперечує (а.с.33). Дослідивши матеріали справи та доводи позову, враховуючи, що відповідачем (у встановлений судом строк) до суду відзив на позовну заяву, що підтверджує заперечення проти позову не надіслано, зважаючи на те, що учасниками справи заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить слідуючого висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом досліджено докази та матеріали, наявні у суду, а саме: копія свідоцтва про смерть [PERSON] (серія I-ФМ № 223155) помер 12.01.2017 року; копія свідоцтва про народження позивача (серія І-ФМ № 400889) та копія паспортних даних позивача (серія ВО 194151); копія технічного паспорту № 1/360 від 17.01.2018 року з зведеним актом вартості будинків, господарських будинків та споруд, схематичним планом земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, експлікацією приміщень до плану житлового будинку; копія довідки № 229 від 17.01.2018 року, видана фізичною особою-підприємцем [PERSON] (про інвентаризаційну вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, яка становить 74186 грн.); копія довідки, видана виконкомом [PERSON] сільської ради від 15.02.2017 року № 77/02-06 (а.с. 3-4, а.с. 5-15). Відповідно до ст.1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом перевірено, що згідно заповіту, складеного 29.09.2016 року, нотаріально посвідченого секретарем Голубинської сільської ради, зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій № 15 [PERSON] зробив заповітне розпорядження на все майно своїй доньці [PERSON], [INFO] (а.с.5). Суд враховує, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята після 1 січня 2004 року, застосувуються норми ЦК 2003 року. Судом встановлено, що житловий будинок збудовано з отриманням дозвільних документів на земельній ділянці, отриманій у законний спосіб. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, визначено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] отримав право на реєстрацію вищевказаного будинку (оформлення права власності), однак не здійснив таку реєстрацію, а тому це право набула і спадкоємець [PERSON], тобто позивач фактично прийняла спадщину за померлим батьком [PERSON], але не має можливості оформити її у встановленому Законом порядку. Згідно ст. 1217 ЦК України (в редакції 2003 року) - спадкування здійснюється за заповітом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємця). Відповідно до ст. 1218 ЦК України (в редакції 2003 року) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою собою. Судом перевірено в судовому засіданні копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47967780 від 06.06.2017 року про внесення до Спадкового реєстру спадкової справи (реєстраційний номер 60747912), яка була заведена після смерті [PERSON], який помер 12.01.2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (із змінами внесеними згідно із Законами № 1791-VIII від 20.12.2016 року; №1983-VIII від 23.03.2017 року) - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Ст. 129-1 Конституції України (доповнено згідно із Законом № 1401-VIII від 02.06.2016 року) встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, а також те, що право на ? частину житлового будинку має мама позивача [PERSON], суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] та доходить висновку, що вимоги позивача є підставними, які слід задовольнити. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved