Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь грошові кошти в розмірі 14 776 296, 71грн., покласти на відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 1998 року вона мала дружні стосунки з відповідачами [PERSON] та [PERSON] , які їй запропонували придбати суміжну земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], для будівництва будинку. Також, на вказаній земельній ділянці вже знаходився розпочатий будівництвом житловий будинок без внутрішніх та ремонтних робіт, який було побудовано самочинно без оформлення технічної документації. Вона погодилась на пропозицію відповідачів, однак незавершене будівництво не було введено в експлуатацію, та мало статус самочинного. У зв`язку з цим, між нею та відповідачами було погоджено про укладення договору купівлі продажу будівельних матеріалів, що були використані при будівництві будинку. 01.02.2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено усно договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів, що були використані при будівництві житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. 01.02.2019року окремо було укладено договір щодо передачі їй у користування земельної ділянки під будівництво за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] з площею 0,15га, з подальшою перереєстрацією права власності. Цим договором вони визначили, що вона сплачує відповідачам суму еквівалентну 30 000 доларів США за курсом НБУ одним платежем, що є ціною продажу цієї земельної ділянки для нотаріального посвідчення цього правочину в майбутньому після введення в експлуатацію житлового будинку. При цьому, відповідач [PERSON] , яка була дружиною відповідача [PERSON] , була присутня при переговорах, повністю погоджувалась на такі умови, своїх заперечень не висловлювала. За умовами договору повна вартість недобудованого житлового будинку та земельної ділянки складала 225 000 доларів США. В день укладення договору 01.02.2009 року на виконання його умов, вона передала відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США в присутності свого цивільного чоловіка та [PERSON] , станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ еквівалент у гривні складає 2 099 112, 08грн. 25.05.2011року вона передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 70 000,00 доларів США, станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ еквівалент у гривні складає 1 836 723,07грн. 15.11.2011року вона передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 45 000 доларів США, станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ еквівалент у гривні складає 1 180 750,55грн. Окрім цього, нею окремо було сплачено [PERSON] суму в розмірі 30 000 доларів США за користування (фактично купівлю) земельною ділянкою під забудову, станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ еквівалент у гривні складає 787 167,03грн. Між нею та відповідачами було узгоджено, що після закінчення будівництва житлового будинку відповідач [PERSON] самостійно введе його в експлуатацію та оформить усі необхідні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку на її ім`я. У 2011 році вона за власні кошти закінчила будівництво житлового будинку та з цього часу разом із родиною мешкає в ньому, сплачує комунальні послуги. За весь період з 2009 року по 2011рік, вона витратила на будівельні роботи та матеріали, що були використані для будівництва спірного житлового будинку величезні грошові кошти. Документально підтверджуються витрати на суму 1 000 863,68грн. (договори на виконання робіт, товарні, видаткові накладні, фіскальні чеки, квитанції). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27.11.2014року, шлюб між відповідачами було розірвано. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16.05.2017року, яке було залишено без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 27.03.2018року, поділено майно між подружжям [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вказаного рішення судом за [PERSON] було, зокрема, визнано право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № [NUMBER] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] .; матеріали та обладнання використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку літ.А-2 загальною площею 299,7 кв.м., житловою площею 106, 2 кв.м., розташованого на земельній ділянці по [ADDRESS] . Таким чином майно відповідачів, в перелік якого віднесено земельну ділянку та матеріали та обладнання використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , визнано відповідно до ст.60 СК України майном, яке набуте подружжям за час шлюбу та є об`єктом права спільної сумісної власності. В свою чергу, вона у 2015 році звернулась до Комінтернівського районного суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу будівельних матеріалів, обладнання та конструктивних елементів, що були використані при будівництві житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від 01.02.2009 року та договору про надання права на користування земельною ділянко за вищевказаною адресою: визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, використані на будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою; визнання її забудовником земельної ділянки кадастровий № [NUMBER] та визнання за нею права власності на земельну ділянку кадастровий № [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що отримані від неї грошові кошти відповідачем [PERSON] в загальній сумі еквівалентній 225 000 доларів США є спільним майном подружжя відповідачів, та використані відповідачами в інтересах сім`ї. У зв`язку з тим, що на теперішній час відповідачами не оформлено на її ім`я право власності на житловий будинок та земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] що розташовані за адресою: [ADDRESS], вважає, що відповідачі повинні повернути їй грошові кошти, які отримали як продавці, користуються грошовими коштами на свій розсуд, однак не передали їй у власність ні будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані на будівництво житлового будинку, ні земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Окрім сплаченої суми відповідачам, вона за період з 2009 року по 2014 рік на будівництво та облаштування будинку і прибудинкової території витратила 1 000 863, 68 грн., які підтверджуються чеками на будівництво. Таким чином, діями відповідачів їй спричинено матеріальну шкоду в сумі 225 000 доларів США та 1 000 863, 68грн. Крім того, у п.1.13, договору щодо передачі їй у користування земельної ділянки під будівництво за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] було передбачено, що у разі відсутності факту отримання державного акту на земельну ділянку підлягає сплаті штраф в 10-кратному розмірі від суми продажу, обумовленої у п.1.08 цього договору. Відповідачі порушили зобов`язання, тому вважаю, що вони повинні сплатити штраф в 10-кратному розмірі від суми продажу, обумовленої у п.1.8, договору - еквівалент 300 000 доларів США, що станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ еквівалент у гривні складає 7 871 670,30грн. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позов, в якому зазначає, що з позовною заявою [PERSON] про стягнення грошових коштів вона категорично не згодна, ніяких законних підстав звертатися до неї з цим позовом [PERSON] не має. У 2015 році [PERSON] зверталась до неї з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання за нею права власності на будівельні матеріали та земельну ділянку. Комінтернівським районним судом м.Харкова від 10.05.2018року в задоволенні позову було відмовлено. Вона, на час укладення договорів знаходилась в шлюбі з [PERSON] своєї згоди на укладення договору не надавала. На договорах, укладених 01.02.2009 року [PERSON] та [PERSON] її прізвища немає, як немає і її підпису про те, що їй відомо про існування цих договорів, і вона з ними згодна. Що стосується розписок [PERSON] в одержанні грошових коштів від [PERSON] , то їй відомо, що [PERSON] сплатила йому 80 000 доларів США в 2009 році і він передав їх [PERSON] , який хотів придбати будинок ще до [PERSON] і вклав свої гроші в ремонт самовільно збудованого житлового будинку літ.А-2 [ADDRESS] . Про те, що [PERSON] надав [PERSON] розписку в одержанні грошей в 2009 році їй стало відомо в 2015році, про існування ще двох розписок в одержанні грошей від Коломацької в 2011року вона також дізналася в 2015році, і стверджує, що ніяких грошей в 2011 році [PERSON] від [PERSON] не одержував, а тому на сімейні потреби їх витрачати не міг. В перемовинах щодо продажу спірного будинку з [PERSON] та її цивільним чоловіком [PERSON] , вона приймала участь один раз в січі 2009 року, їх на той час сім`я запропонувала [PERSON] придбати самовільно збудований ними будинок [ADDRESS] за 300 тисяч доларів США і за 30 000 доларів США земельну ділянку. [PERSON] погодилась на такі умови, але попросила розстрочку на рік для сплати цієї суми. Більше вона не приймала участі в перемовинах між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо купівлі-продажу будинку та земельної ділянки. Крім того зазначає, що щоб встановити які саме витрати [PERSON] понесла в зв`язку з ремонтом будинку було призначено експертизу, яка не була проведена, оскільки [PERSON] не оплатила вартості експертних робіт та не надала необхідних матеріалів для проведення експертизи. Стосовно розрахунку грошових коштів, які позивач вимагає стягнути з неї за порушення умов договору, зазначає, що вона не була стороною договору та не знала про його існування. Вважає, що [PERSON] припустилась пропуску строку позовної давності щодо вимог виконання зобов`язання договорів купівлі-продажу будівельних матеріалів та обладнання та договору щодо визнання права власності на земельну ділянку [ADDRESS] від 01.02.2009 року, укладених між нею, [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] надав заяву про визнання позовних вимог щодо стягнення суми за розписками та штрафу, в якій зазначає, що отримував від [PERSON] грошові коши за продаж їй земельної ділянки з кадастровим номером[NUMBER] - [ADDRESS], для будівництва будинку. На вказаній ділянці знаходився недобудований житловий будинок без внутрішніх та ремонтних робіт. В період з лютого 2009 року [PERSON] на виконання їх домовленості надала йому грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США в присутності її цивільного чоловіка та його дружини [PERSON] 25.05.2011року [PERSON] передала йому грошові кошти в розмірі 70 000 доларів США. 15.11.2011року позивач [PERSON] передала йому грошові кошти в розмірі 45 000 доларів США. Окрім цього, [PERSON] передала йому грошові кошти в розмірі 30000 доларів США за користування земельною ділянко під забудову та 25 000 доларів США на оформлення документів на її ім`я. Всі отримані грошові кошти від [PERSON] були витрачені ним в інтересах його сім`ї та його дружини [PERSON] , яка знала про кожну отриману грошову суму від [PERSON] та не заперечувала щодо вказаної укладеної угоди купівлі-продажу недобудованого житлового будинку та земельної ділянки. Маючи повну довіру один до одного, між ним та [PERSON] було узгоджено, що після закінчення нею будівництва житлового будинку, він самостійно введе його в експлуатацію та оформить усі необхідні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку на ім`я [PERSON] . Але станом на січень 2019року він не зміг виконати домовленість. Зазначає, що вирішення спору між ним, [PERSON] та позивачем [PERSON] є або повернення позивачеві грошових коштів у сумі 250 000 доларів США та штрафу в розмірі 300 000 доларів США, або укладення між ними мирової угоди, щодо передання позивачу у власність майна. Позивачем [PERSON] було надано відповідь на відзив, в якій остання просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 07.09.2018року, прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 07.09.2018року було вжито заходи забезпечення позову. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14.12.2018року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 01.07.2019року позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, зазначивши, що [PERSON] не була стороною договорів, та про їх існування не знала, грошові кошти від [PERSON] вона не отримувала. Крім того просить, у разі задоволення судом позовних вимог до [PERSON] , застосувати строки позовної давності. Суд заслухавши позивача, її представника [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] - [PERSON] -у простій письмовій формі, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що за договором купівлі продажу від 01 лютого 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зазначено, що продавець продає, а покупець покупає будівельні матеріали, обладнання і конструктивні елементи, які були використані при будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме, фундамент із буту 13,80Х13,80; пінопластові блоки, залиті бетоном (невід`ємна опалубка) площею не менше 7580 м.; дах (метало - черепиця), утеплювач під дахом площею 250,0 м.кв.; навісний газовий 2-х контурний котел; металопластикові вікна в кількості 14 штук; несуча цегляна стіна; батареї 11 шт.; гаражні ворота 1 шт.; паркан із фагота; стяжка підлоги (чорнова); сипучі і цементно бетонні складові, які використовувалися при монтажі; кріпильні засоби (метизні вироби); металеві балки за 195000,00 доларів США, що еквівалентно сумі 1 540 000,00 грн. (а.с. 45-47 том 1). Факт отримання [PERSON] коштів, зазначених в вищенаведеному договорі укладеному між ним та [PERSON] , підтверджується розписками від 01 лютого 2009 року, від 15 листопада 2011 року та від 25 травня 2011 року (а.с. 48-53 том 1). 01 лютого 2009 року між [PERSON] та [PERSON] також був укладений у простій письмовій формі, договір про передачу у користування земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов зазначеного договору сторони укладають його до закінчення будівництва житлового будинку [PERSON] . По закінченню будівництва [PERSON] взяв на себе зобов`язання виконати всі необхідні дії для прийняття житлового будинку до експлуатації та оформлення права власності на нього. Також, [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки. Відповідно до п.1.8 вказаного Договору, за користування земельною ділянкою, [PERSON] виплачує [PERSON] кошти в розмірі еквівалентному 30 000 доларів США за курсом НБУ одним платежем на момент виплати, а саме після закінчення будівлі житлового будинку, враховуючи усі внутрішні, оздоблювальні та ландшафтні роботи. Вказана плата вважається ціною продажи, котру сторони затвердили земельної ділянки, та при її повній сплаті, власником земельної ділянки стає [PERSON] (а.с. 43-44 том 1). Із наданих договорів, укладених в простій письмовій формі, не вбачається, що вони укладені за згодою дружини [PERSON] - [PERSON] [PERSON] на підтвердження витрат на будівельні роботи та матеріали, що були використані для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на суму 1 000 863,68грн. надані договори на виконання робіт, товарні, видаткові накладні, фіскальні чеки, квитанції (а.с.54-118 том 1). Крім того, відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 16.05.2017року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 27.03.2018року позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] задоволені частково. Постановлено поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, визнавши за [PERSON] право особистої приватної власності на майно, зокрема, земельну ділянку площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № [NUMBER] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; -матеріали та обладнання використані в процесі будівництва двоповерхового житлового будинку літ. А-2 загальною площею 299,7, житловою площею 106,2 кв.м., розташованого на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.26-36, том1). Вказаним рішення було встановлено, що з 27.07.1990року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27.11.2014року було розірвано. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.05.2018року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 25.09.2018року, позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу будівельних матеріалів та конструктивних елементів, використаних на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від 01.02.2009 року та договору про надання права на користування земельною ділянко за вищевказаною адресою від 01.02.2009року; визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи, використані на будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою; визнання її забудовником земельної ділянки кадастровий № [NUMBER] та визнання за нею права власності на земельну ділянку кадастровий № [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] залишено без задоволення (а.с.226-231, 232-242, том 1). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що будинок за адресою: [ADDRESS] будувався [PERSON] за його кошти, які він надавав. Йому відомо, що вказаний будинок [PERSON] мав намір продати [PERSON] , яка йому заплатила гроші за матеріали витрачені на будівництво будинку, зокрема 80 000 доларів США. [PERSON] вказані грошові кошти віддав йому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є його цивільною дружиною. [PERSON] та [PERSON] , запропонували їм придбати земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], для будівництва будинку. На вказаній земельній ділянці вже було розпочато будівництво будинку. Вони домовилися, що грошові кошти будуть передаватися частково. Вони частинами передавали [PERSON] грошові кошти за будівельні матеріали, обладнання і конструктивні елементи, які були використані при будівництві житлового будинку та земельну ділянку у присутності [PERSON] . Згідно ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За договором купівлі-продажу ст.655 ЦК України одна сторона продавець передає або зобов`язується передати майно товар у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає, або зобов`язується прийняти майно товар і сплатити за нього певну грошову суму. За ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору, або буде створений придбаний, набутий продавцем у майбутньому. За змістом ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару; якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває права власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Частиною 1 ст. 661 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Матеріали справи свідчать про те, що позивач сплатила на користь відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 195 000 доларів США відповідно до договору купівлі продажу будівельних матеріалів, обладнання і конструктивних елементів, які були використані при будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] від 01.02.2009 року, які в подальшому були визнані рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27.11.2014року за [PERSON] . Відповідач [PERSON] грошові кошти позивачу не повернув, умови договору не виконав, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення грошових коштів у розмірі 195 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.06.2018 року еквівалентно 5 116 585, 70 грн. з відповідача [PERSON] . Що стосується вимог [PERSON] про стягнення 30 000 доларів США та штрафу в 10-кратному розмірі від суми продажу, обумовленої у п.1.8 договору про передачу земельної ділянки в користування під забудівлю від 01.02.2009року - еквівалент 300 000 доларів США, що станом на момент подання позову 25.06.2018року, за курсом НБУ у гривні складає 7 871 670,30грн., то суд приходить до висновку що правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні, оскільки на час укладення договору про надання права на користування земельною ділянкою, не була здійснена державна реєстрація цієї земельної ділянки, у зв`язку з чим у [PERSON] були відсутні правові підстави на розпорядження зазначеною земельною ділянкою та її продажу. Крім того, доказів на підтвердження того, що [PERSON] було передано [PERSON] 30 000 доларів США на виконання договору про передачу земельної ділянки в користування під забудівлю від 01.02.2009року не надано, а тому суд не вбачає підстав для стягнення вказаних грошових коштів з відповідача [PERSON] Посилання позивача на те, що грошові кошти були отримані [PERSON] на виконання договору купівлі-продажу від 01.02.2009року у період шлюбу з [PERSON] , а тому є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають стягненню солідарно, є безпідставними, оскільки як вже було встановлено судом [PERSON] не надавала згоду на укладення вказаного договору та доказів того, що грошові кошти отримані [PERSON] від [PERSON] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя не надано, а тому суд не вбачає підстав для стягнення грошових коштів з [PERSON] стосується вимог про стягнення 1 000 863,68грн., які були витрачені за період з 2009 року по 2014 рік на будівництво та облаштування будинку і прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , то суд зазначає, що позивачем не визначені конкретні будівельні матеріали, які були використані на будівництво та облаштування будинку і прибудинкової території, не заявлено клопотання про призначення експертизи, що унеможливлює суд прийняти законне та обґрунтоване рішення з цього питання. Крім того, суд не приймає заяву відповідача [PERSON] про визнання позову, оскілька вказана заява порушує права [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, в частині стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів у розмірі 195 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.06.2018 року еквівалентно 5 116 585, 70 грн., які були переданні [PERSON] на виконання договору купівлі продажу будівельних матеріалів, обладнання і конструктивних елементів, які були використані при будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] від 01.02.2009 року. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. Підстав для застосування строків позовної давності за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] суд не вбачає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial