Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири, загальною площею 36,1 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладеного 30 травня 1996 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], яка діяла від себе особисто та в її інтересах, зареєстрованого на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості за реєстраційним № 14619 від 30 травня 1996 року; визначити, що розмір часток співвласників, а саме: [PERSON], [PERSON] та її, у спільній сумісній власності відносно [ADDRESS] є рівними та складають по 1/3 частини за кожним співвласником; визнати за нею право власності на 1/3 частину [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON], 1959 року народження, та право власності на 1/6 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON], 1969 року народження, а з урахуванням належної їй 1/3 частини визнати за нею право власності на 5/6 частин [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого [INFO] року народилася позивачка [PERSON]. 29 листопада 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, в подальшому [PERSON], а саме 10 березня 2006 року, зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], після чого перейшла на прізвище «[PERSON]». Під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбних відносинах, [INFO] року народилася донька - [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла, після чого відкрилась спадщина на частину [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після померлої [INFO] року [PERSON] є батьки - [PERSON] та [PERSON], чоловік - [PERSON], й діти - [PERSON] та [PERSON], але ніхто не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини. [INFO] року помер [PERSON], після чого відкрилась спадщина на частину [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після померлого [INFO] року [PERSON] є мати - [PERSON] та донька - [PERSON], але [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. 13 серпня 2013 року [PERSON] звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] та після померлого [INFO] року [PERSON], однак нотаріус відмовив їй в оформлені спадкових прав на [ADDRESS], оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідченим та договір не містить частки співвласників. При цьому, [PERSON] зазначає, що [ADDRESS] була придбана [PERSON] та [PERSON], яка діяла від себе особисто та в її інтересах, у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, який був зареєстрований на Одеській товарній біржі за реєстраційним № 14619 від 30 травня 1996 року. 06 червня 1996 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували зазначений договір купівлі-продажу в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» за № 298 стр. 95 кн. 21к. При укладені договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] не було угоди про встановлення розміру часток у квартирі та у зв'язку з їх смертю таке виділення не можливо зробити, а згідно із законодавством частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, тобто [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках та складали по 1/3 частини за кожним співвласником. На підставі вищевказаного, [PERSON] звернулась до суду із відповідним позовом. Під час розгляду справи [PERSON], який діє в інтересах малолітньої [PERSON], звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON], 1969 року народження. Зустрічний позов обґрунтований тим, що 10 березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, під час перебування в якому народилася донька - [PERSON], [INFO]. [INFO] року [PERSON] померла, після чого відкрилась спадщина на частину [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після померлої [INFO] року [PERSON] є батьки - [PERSON] та [PERSON], чоловік - [PERSON], й діти - [PERSON] та [PERSON], але ніхто не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини. 13 серпня 2013 року [PERSON] звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON], однак нотаріус відмовив їй в оформлені спадкових прав на [ADDRESS], оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідченим та договір не містить частки співвласників. Однак, [PERSON] вважає, що малолітня [PERSON] має право на 1/6 частину [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON], 1969 року народження. У судовому засіданні позивачка [PERSON] первісний позов підтримала та просила суд його задовольнити з підстав, викладених у позові. Зустрічний позов [PERSON], який діє в інтересах малолітньої [PERSON], визнала та не заперечувала проти його, пояснивши, що малолітня [PERSON] дійсно має право на 1/6 частину [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON], 1969 року народження. Відповідач [PERSON], який діє в інтересах малолітньої [PERSON], первісний позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Зустрічний позов підтримав та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак надала суду заяву, в якій пред'явлені позови визнала й не заперечувала проти їх задоволення та просила суд справу розглядати за її відсутністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надав суду заяву, в якій пред'явлені позови визнав й не заперечував проти їх задоволення та просив суд справу розглядати за його відсутністю. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак надала суду заяву, в якій пред'явлені позови визнала й не заперечувала проти їх задоволення та просила суд справу розглядати за її відсутністю. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, з урахуванням письмових пояснень [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги первісного й зустрічного позову підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу. Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - позивачка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 лютого 1992 року. Положеннями ст. 224 ЦК УРСР, який був чинним до 01 січня 2004 року, встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 128 ЦК УРСР передбачено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше непередбачено законом або договором. 30 травня 1996 рокуна Одеській товарній біржі між [PERSON], [PERSON], яка діяла від себе особисто й в інтересах малолітньої [PERSON], з одного боку та [PERSON] з другого боку, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 14619, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON], яка діяла від себе особисто й в інтересах малолітньої [PERSON], придбали однокімнатну квартиру, загальною площею 36,1 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка знаходиться за адресою:[ADDRESS]. В подальшому [PERSON], [PERSON] та малолітня [PERSON] вселилися в зазначену квартиру, [PERSON] будь-яких претензій з приводу виконання договору купівлі-продажу не пред'являла, право [PERSON], [PERSON] та малолітньої [PERSON] на квартиру не оспорювала. 06 червня 1996 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] своє право власності на [ADDRESS] зареєстрували в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» за № 298 стр. 95 кн.21к. За приписами ст. 227 ЦК УРСР, що діяв на день укладення договору відчуження квартири визначено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання форми договору тягне його недійсність. Але згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки 30 травня 1996 року сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і це підтверджується письмовими доказами, а надалі відбулося його повне виконання, суд вважає, що даний договір купівлі-продажу має бути визнано дійсним. Положеннями ч. 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 статті 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За приписами ч. 1 та 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 372 ЦК України). У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч. 2 ст. 372 ЦК України). Як вже судом було встановлено, [PERSON] та [PERSON], яка діяла від себе особисто й в інтересах малолітньої [PERSON], придбали [ADDRESS], яку в подальшому вселилися, однак договором купівлі-продажуне було визначено розмір частки кожного із співвласників. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про наявність між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від себе особисто й в інтересах малолітньої [PERSON], домовленості щодо розміру їх часток. З огляду на вищевказане, суд дійшов до висновку, що частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо [ADDRESS] були рівними та складали по 1/3 частині за кожним співвласником. 29 листопада 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що 29 листопада 2005 року зроблено відповідний актовий запис в Книзі розірвань шлюбів за № 938, вказане підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 09 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. 10 березня 2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого [PERSON] перейшла на прізвище «[PERSON]», про що зроблено відповідний актовий запис за № 161, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане 10 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Під час перебування [PERSON] з [PERSON] у шлюбних відносинах, [INFO] року народилася донька - [PERSON], про що 30 травня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 719, вказане підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 30 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. [INFO] року [PERSON] померла, про що складено відповідний актовий запис № 7295, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане [INFO] року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції. Положеннями ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч 3 ст. 1268 ЦК України). Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на майно, а саме на 1/3 частину [ADDRESS], при цьому розмір цієї частки було встановлено судом вище. Спадкоємцями першої черги після померлої [INFO] року [PERSON] є батьки - [PERSON] та [PERSON], чоловік - [PERSON], й діти - [PERSON] та [PERSON], але ніхто у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак [PERSON] була зареєстрована за адресою матері на день її смерті. 13 серпня 2013 року [PERSON] звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON], однак нотаріус відмовив їй в оформлені спадкових прав на частину [ADDRESS], оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідченим та договір не містить частки співвласників. Однак, суд вважає, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки вона проживала разом з матір'ю [PERSON] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], до її смерті та продовжує проживати й після її смерті. При цьому, на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня [PERSON] також вважається такою, що прийняла спадщину після померлої [INFO] року матері [PERSON]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у своїх заявах пред'явлені позови визнали й не заперечували проти їх задоволення, тобто відмовились від прийняття спадщини, а відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], так й сама [PERSON] не заперечувала проти зустрічного позову. Таким чином, судом встановлено, що на спадкове майно у вигляді 1/3 частини [ADDRESS], яке відкрилось після смерті [INFO] року [PERSON], претендують дві особи, а саме старша донька - [PERSON] та малолітня - [PERSON], а частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, що вбачається з ч. 1 ст. 1267 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає, що [PERSON] та малолітня [PERSON] мають право на спадкове майно у вигляді 1/6 частини [ADDRESS]. Між тим, [INFO] року помер [PERSON], після чого відкрилась спадщина на майно, а саме на 1/3 частину [ADDRESS], при цьому розмір цієї частки було встановлено судом вище. Спадкоємцями першої черги після померлого [INFO] року [PERSON] є мати - [PERSON] та донька - [PERSON], але [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. У встановлений законом строк, [PERSON] звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON], однак нотаріус відмовив їй в оформлені спадкових прав на частину [ADDRESS], оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідченим та договір не містить частки співвласників. Відповідачка [PERSON] у своїй заяві пред'явлений позов [PERSON] визнала й не заперечувала проти його задоволення, тобто фактично [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, після померлого [INFO] року [PERSON]. Оскільки договір купівлі-продажу судом визнано дійсним та визначено частки співвласників [ADDRESS], тому слід визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON], 1959 року народження. При цьому суд вважає за необхідним визнати за [PERSON] право власності на 5/6 частин однокімнатної квартири, загальною площею 36,1 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], виходячи з належної їй 1/3 частини на підставі договору купівлі-продажу, 1/3 частини в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON], 1959 року народження, а також 1/6 частини в порядку спадкування за законом післясмерті [INFO] року [PERSON]. Отже, з огляду на вищевказане, оцінивши всі доводи у їх сукупності, з урахуванням письмових пояснень відповідачем [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд дійшов до висновку, що позовні вимоги первісного позову та зустрічного є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved