Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Савранської селищної ради, обґрунтовуючи вимоги тим, що починаючи з 2008 року вона проживає в будинку [ADDRESS] . Упродовж всього цього часу вона добросовісно, відкрито і безперервно володіє вказаним будинком, доглядає за ним аби запобігти його псуванню чи руйнуванню, здійснює необхідні ремонтні роботи не приховуючи цей факт. При зверненні позивача до Савранської селищної ради та державного реєстратора для реєстрації права власності на цей житловий будинок їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю на нього правовстановлюючого документа. Вказана обставина позбавляє позивача можливості в повній мірі розпоряджатися житловим будинком, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на будинок за набувальною давністю. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.22). Представник відповідача Савранської селищної ради в судове засідання також не з`явився, позовні вимоги визнав, на підтвердження чого подав суду відповідну письмову заяву, справу просив розглянути без його участі (а.с.21). Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного. З акту обстеження житлового будинку для виготовлення правовстановлюючих документів від 27.11.2020р., складеного комісією в складі заступника селищного голови [PERSON], секретаря [PERSON] та членів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , вбачається, що позивач проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 2008 року і по теперішній час (а.с.10). На вказаний житловий будинок позивачем виготовлено технічний паспорт (а.с.6-9). Крім того, згідно аркуша 12 паспорта громадянина України позивач зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.4-зворот), також за цією ж адресою позивачем укладено договір з ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №Р37005/47210 від 18.02.2020р. (а.с.12). Отже, судом встановлено, що позивач відкрито і безперервно проживає у вказаному будинку з 2008 року і по теперішній час. Ці обставини визнані відповідачем, а тому згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Як встановлено ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч.4 ст.344 ЦК України). Враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа вказаним будинком та на час звернення до суду вона більше ніж десять років відкрито і безперервно ним володіє, про що відповідач не заперечує та позов визнає (а.с.21), суд вважає за можливе задовольнити цей позов.

Outcome: approved