Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом\~ мотивуючи\~ тим, що вона з 1994 року по 1998 рік проживала в с.Черепівка Буринського району Сумської області з [PERSON] у громадянському шлюбі, від якого має дитину [PERSON] , [INFO] та працювала в колгоспі «Батьківщина» різноробочою. Під час розпаювання її було включено до списку громадян-членів САПТЗТ «Батьківщина», але під прізвищем « [PERSON] ». Вона отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , однак не може належно реалізувати своє право на вищевказану земельну частку (пай), оскільки сертифікат виданий на ім`я « [PERSON] », тоді як згідно паспорта її прізвище, ім`я, по батькові зазначені як « [PERSON] ». Крім того, при переїзді до іншого місця проживання даний сертифікат був нею втрачений. Просила встановити факт належності їй [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнати за нею\~ право на цю земельну частку (пай). В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та підтвердила обставини викладені у позовній заяві. Представники відповідача Черепівської сільської ради та третьої особи Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмово листами. Свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] дійсно з 1994 року працювала різноробочою в колгоспі «Батьківщина» і мала право на земельну частку (пай), він знає її особисто, оскільки сам працював в цьому колгоспі зоотехніком, а потім керівником. Вона тоді проживала разом з [PERSON] і коли формувався список осіб, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, її записали по чоловіку і не звернули уваги, що шлюб між ними зареєстрований не був. Свідок [PERSON] підтвердив покази [PERSON] , доповнивши, що він також з 1996 року, а потім після служби в армії з 1999 року, працював у колгоспі «Батьківщина» і разом з ним працювала позивачка [PERSON] , яку він знає особисто. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, врахувавши покази свідків, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що позивачка з 1994 року по 1998 рік проживала в с.Черепівка Буринського району Сумської області однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , що підтверджується поясненнями позивачки, копією свідоцтва про народження дитини, копією свідоцтва про встановлення батьківства та довідкою Черепівської сільської ради (а.с.13,28). З 1994 року позивачка працювала різноробочою в САПТЗТ «Батьківщина» і під час розпаювання земель її було включено до списку громадян-членів цього підприємства, але під прізвищем « [PERSON] », в зв`язку з чим вона отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , що вбачається з листів відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.8-10). Разом з тим, позивачка не може належно реалізувати своє право на земельну частку (пай), оскільки сертифікат виданий на ім`я « [PERSON] », тоді як згідно паспорта її прізвище, ім`я, по батькові зазначені як « [PERSON] », що підтверджується поясненнями позивачки та копією її паспорта (а.с.6-7). Крім того, при переїзді до іншого місця проживання даний сертифікат був нею втрачений, а дублікат отримати вона також не спроможна, у зв`язку зі змінами в законодавстві, що вбачається з листа відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.8). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу\~ від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95. Зокрема, згідно п.2\~\~ Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай)\~ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України (1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, який був виданий 25.05.1995 року САПТЗТ «Батьківщина» і їй\~ вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №778, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений, що вбачається з Державного акту на право колективної власності на землю (а.с.11-12). При цьому, у ході формування списків осіб, які мали право на земельну частку (пай), прізвище останньої було помилково записано « [PERSON] », що відповідало прізвищу особи, з якою вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Між тим, факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) саме [PERSON] , повністю підтверджений дослідженими доказами та показами свідків [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем та третьою особою не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог та необхідності задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved