Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з позовом до Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, третя особа - Станично-Луганська державна нотаріальна контора про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] у с.Артема Станично-Луганського району Луганської області померла її матір [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 5,49 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. Право на вказану земельну частку (пай) було засвідчено сертифікатом серії ЛГ №0138787, виданим [PERSON] , як члену колективного сільськогосподарського підприємства ім.Артема (с. Нижньотепеле Станично-Луганського району Луганської області), на підставі рішення Станично-Луганської районної державної адміністрації від 06 березня 1997 року № 77. Позивачка зазначала, що її матір [PERSON] на руках мала лише сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0138787, а державний акт на право власності на земельну ділянку за життя отримати вона не встигла. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивачка 20 травня 2014 року звернулася до Станично-Луганської державної нотаріальної контори, однак нотаріус їй повідомив, що вона не може спадкувати її на підставі відсутності оригіналів правовстановлюючих документів у зв`язку із тим, що вона має на руках лише копію сертифікату на земельну частку (пай), оригінал якого був втрачений ще за життя матері позивачки. У зв`язку з наведеним, приймаючи до уваги, що виникли об`єктивні обставини неможливості оформлення спадщини у звичайному нотаріальному порядку, посилаючись на положення ст. 392 ЦК України, просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 5,49 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, право на яку засвідчено сертифікатом серії ЛГ №0138787, виданим на підставі рішення Станично-Луганської районної державної адміністрації від 06 березня 1997 року № 77. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу за його відсутності, заперечень проти позову не має. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 березня 2014 року, виданого виконавчим комітетом Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис № 12, [PERSON] , померла [INFO] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 квітня 2011 року, виданого виконавчим комітетом Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис № 22, слідує, що [PERSON] , помер [INFO] . Померлі [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серіє [NUMBER] від 10 грудня 1954 року, виданого Височиновською сільською радою Марківського району Ворошиловградської області. Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09 вересня 1978 року, виданого Станично-Луганським райвідділом ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис № 115, засвідчується зміна прізвища позивачки після укладення шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно копії сертифіката на право власності на земельну частку (пай) розміром площею 5,49 в умовних кадастрових гектарах серії ЛГ №0138787, яка знаходиться на території Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області - померла [PERSON] як член колективного сільськогосподарського підприємства ім.Артема (с. Нижньотепеле Станично-Луганського району Луганської області), на підставі рішення Станично-Луганської районної державної адміністрації від 06 березня 1997 року № 77, має право на вищевказану на земельну частку (пай). З копії договору оренди земельного паю від 01 квітня 2000 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації договорів про оренду землі за № 370, вбачається, що за життя [PERSON] уклала договір оренди свого земельною паю площею 5,49 в умовних кадастрових гектарах з ТОВ «Агротон» строком на 5 років, починаючи з 01 січня 2000 року. Факт звернення позивачки до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини підтверджується копією документів спадкової справи, наданих супровідним листом від 15 квітня 2019 року № 395/01-09 за підписом завідувача Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20 травня 2014 року №37417044 вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу № 56095884. Інформаційною довідкою від 20 травня 2014 року № 37413801 підтверджується, що на спадкове майно, що залишилося після смерті смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до довідки від 10 грудня 2018 року № 2930, виданої виконавчим комітетом Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1993 року по [INFO] . На день смерті на протязі шести місяців разом з нею ніхто не мешкав та не був зареєстрований. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, згідно з якою у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, позивачка стосовно земельної частки (паю) є спадкоємцем за законом. Як вбачається із матеріалів справи позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved