Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом, якому просить стягнути з [PERSON] матеріальну та моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вказуючи на те, що 27.01.2012 року о 19 годині 50 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Кіа» д/н [NUMBER], на перехресті вул. Троїцької з вул. Пушкінською у м. Одесі здійснив виїзд на перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Mazda» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та з автомобілем марки «Mercedes» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Даний факт підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2012 року, відповідно до якої винним у скоєні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля марки «Кіа», д/н [NUMBER]. Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки «Mazda» д/н [NUMBER] становить 69.422,09,00 гривень згідно висновку № 4755 від 12.02.2012 року, а також 580,00 грн. - плата за автотоварознавче дослідження, 63,12 грн. - повідомлення про проведення експертизи, 350,00 грн. - виготовлення дубліката державного номерного знака, 300,00 грн. - вартість накладки під номерний знак. Таким чином, загальний розмір шкоди, заподіяної позивачу склав 70.715,21 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», остання здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 49.500,00 грн., з яких 495,00 грн. - комісія банку. Таким чином, невідшкодованою залишилася сума у розмірі 21710,21 грн. Заподіяну моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 10.000,00 гривень, яка виразилася у душевних стражданнях,так як позивачка пенсіонерка, шкода добровільно відшкодована не була, що викликало значні труднощі у ремонті пошкодженого авто. Також, позивачка просить суд стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2.400,00 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити, відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, надали заперечення на позов, в яких вказали на наступне: висновок № 4755 складено з порушеннями діючого законодавства України, завдання моральної шкоди позивачем не доведено. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, судом було встановлено наступне. 27.01.2012 року о 19 годині 50 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «KIA RIO» д/н [NUMBER], на перехресті вулиць Троїцької та Пушкінської у м. Одесі здійснив виїзд на перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Mazda 6» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та з автомобілем марки «Mercedes» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Даний факт підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2012 року, відповідно до якої винним у скоєні вищевказаного ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля марки ««KIA RIO» д/н [NUMBER], який порушив п. 8.7.3 «ґ». Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15.10.2005 року, власником автомобіля марки «Mazda 6», 2005 року випуску, д/н [NUMBER] є [PERSON]. Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки «Mazda 6», 2005 року випуску, д/н [NUMBER] становить 69.422,09,00 гривень згідно висновку № 4755 від 12.02.2012 року (а.с.8-13), а також 580,00 грн. - плата за автотоварознавче дослідження, 63,12 грн. - повідомлення про проведення експертизи, 350,00 грн. - виготовлення дубліката державного номерного знака, 300,00 грн. - вартість накладки під номерний знак (а.с.14-15). Таким чином, загальний розмір шкоди, заподіяної позивачу склав 70.715,21 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (поліс № АА/2304000), остання здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 49.500,00 грн., з яких 495,00 грн. - комісія банку. Таким чином, невідшкодованою залишилася сума у розмірі 21710,21 грн.. За клопотанням представника відповідача [PERSON], [PERSON], ухвалою суду було призначено рецензування Висновку № 4755 експертного, автотоварознавчого дослідження про встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MAZDA -6, державний номер [NUMBER], складеного 12.02.2012 року судовим експертом автотоварознавцем Федотовим Федором Васильовичем. Згідно рецензії № 37 від 25.04.2013 року, вищевказаний висновок відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27.03.1992 р., № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Також, Позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судові витрати позивача на момент подання позову складають судовий збір у розмірі 317,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2.400,00 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який набрав чинності 01.01.2012 року, розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підставі вищевикладеного, з відповідача по справі підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: судовий збір у розмірі 251 (двісті п'ятдесят одна) гривня 10 (десять) копійок; витрати на правову допомогу у розмірі 2.400,00 (дві тисячі чотириста) гривень. На підставі ст. ст. 15, 22-23, 1166-1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 3-4, 6-8, 10-12, 15, 59-61, 79, 84, 88, 109, 208-209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial