Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат. Позов мотивований тим, що 08.05.2011 року між сторонами був укладений шлюб, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.09.2016р. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та не приймає участі у її вихованні, в силу чого позивач вирішила звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також 6836,49 грн. понесених додаткових витрат на дитину. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) на місяць, а також 6836,49 грн. додаткових витрат на дитину визнав у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення, про що подав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 вересня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 08 травня 2011 року відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис за №685. (а.с. 18) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11 жовтня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO].(а.с. 6) Як вбачається з довідки №946/836, виданої КК «Хутір Шевченка» 12.09.2016 року, [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON], 2011 року народження, зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 17) Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак судом встановлено, що відповідач працює у Вінницькому міському центрі художньо-хореографічної освіти дітей та юнацтва «Барвінок» та має регулярний дохід, а тому розмір аліментів слід визначити у частці від його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, має постійну роботу і стабільний заробіток, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно є обгрутованою та такою, що підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2 ст.185 СК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесено додаткові витрати на дитину у розмірі 6836,49 грн., що підтверджуються відповідними фіскальними чеками та квитанціями (а.с.7-16). При цьому, відповідач в судовому засіданні погодився з наявністю додаткових витрат на дитину та не заперечував щодо їх стягнення. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 6836,49 грн. також підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також 6836,49 грн. додаткових витрат на дитину. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача При цьому, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 551,20 грн. сплачених позивачем за позовну вимогу про стягнення додаткових витрат, а також 551,20 грн. судового збору в дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved