Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Серафинецької сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. [ADDRESS] в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що її дошлюбне прізвище «[PERSON]». При реєстрації шлюбу 07.11.1967 р. з [PERSON] їй присвоєно прізвище «[PERSON]». В житловому будинку по вулиці [ADDRESS], який належав колишньому колгоспному двору, станом на 15.04.1991 року (час, до якого існували колишні колгоспні двори) проживали: мама позивачки [PERSON], позивачка, її чоловік [PERSON] та їх дочка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 26.11.1987 року житловий будинок з господарськими будівлями за вищевказаною адресою в цілому належав колгоспному двору на праві особистої власності, де головою двору була [PERSON]. Майно двору не ділилось, частки членів двору не виділялись. Кожному з членів колгоспного двору належало по 1/4 частці майна. Господарство знаходиться на земельній ділянці розміром 0,25 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями. Ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель складає 40580 грн. Чоловік позивачки [PERSON] помер [INFO], не залишивши заповіту на належне йому майно. Мама позивачки - [PERSON] [INFO] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачці. Заповіт не змінювався і не відмінювався. [PERSON] померла [INFO] р., внаслідок її смерті відкрилася спадщина, яку прийняла позивачка. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, так як житловий будинок в цілому належав на праві особистої власності колишньому колгоспному двору, в якому частки членів двору не визначались і не виділялись. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Одночасно пояснила, що в даний час позивачка проживає в [ADDRESS] Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає повністю. Представник Серафинецької сільської ради в судове засідання не з'явився. Серафинецька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 26 листопада 1987 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14 жовтня 1987 р., слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8674 від 27.08.2018 р., видана згідно архівних даних МБТІ станом на 31.12.2012 р., свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 374 за [PERSON], як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 26.11.1987 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987 р. Станом на 15.04.1991 р. в будинку по вул. [ADDRESS] в с. Серафинці були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 291, виданою 16.08.2018 р. Серафинецькою сільською радою. Чоловік позивачки - [PERSON], [INFO], помер [INFO]., актовий запис № 9 від 24 лютого 1992 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 17 жовтня 2018 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. За заповітом, посвідченим 23.03.1999 р. виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради Городенківського району, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 24, [PERSON], жителька с. Серафинці, на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй і на що вона за законом матиме право, - заповіла [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] р. у віці 85 років в с. Серафинці Городенківського району, запис за № 14 від 25 березня 1999 р. в книзі реєстрації актів про смерть, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25 березня 1999 року Серафинецькою сільською радою. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до [INFO]., застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На час смерті [PERSON] ([INFO] р.) в будинку по вул. [ADDRESS] в с. Серафинці разом із нею були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 290, виданою 16.08.2018 р. Серафинецькою сільською радою. Виписка № 336 з погосподарських книг Серафинецької сільської ради підтверджує факт реєстрації та проживання позивачки в господарстві по вул. [ADDRESS] за період з 1986 р. по час видачі довідки - 26.09.2018 р. Те, що позивачка [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], стверджується: копією повторного свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER], виданого 17 серпня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 206 від 03 лютого 1949 р., та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 7 листопада 1967 р. виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради Городенківського району, з якого слідує, що після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки «[PERSON]» було змінене на «[PERSON]», запис за № 23 від 7 листопада 1967 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Оскільки позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, вона визнається такою, що прийняла спадщину. Спадкоємців, які відповідно до ст.535 УРСР, мали обов'язкову частку в спадщині [PERSON], - судом не встановлено. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № [NUMBER], виданою 04.12.2018 р. Першою Снятинською державною нотаріальною конторою підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO] р., не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. [ADDRESS] в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області. З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1905 р., господарські будівлі та споруди - в 1905, 1972 роках. Ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] в с. Серафинці станом на 14 вересня 2018 р. становить 40580 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров'я». За згаданим господарством рахується земельна ділянка площею 0,30 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення ОСГ - 0,05 га, що підтверджується довідкою № 337, виданою Серафинецькою сільською радою 26.09.2018 р. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 3073/02-31 від 19 вересня 2018 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] р., на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON], відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Спадковий будинок розташований в с. Серафинці по вул. [ADDRESS], що стверджується довідкою № 338, виданою 26.09.2018 р. Серафинецькою сільською радою. Позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON], фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. [ADDRESS] в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 525, 526, 535, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved