Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у сторін народилися донька [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні і оскільки вони з відповідачем не можуть узгодити розмір і порядок надання матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2021 року відкрито провадження у справі № 753/6696/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи на 9 червня 2021 року. У судове засідання 9 червня 2021 року позивач не з`явилася, до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Враховуючи, що копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви вручені відповідачеві 9 червня 2021 року, а отже станом на дату розгляду справи не сплинув строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву, розгляд справи відкладено на 5 липня 2021 року Відповідач у судове засідання 5 липня 2021 року не з`явився, 9 червня 2021 року подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов таких висновків. Як зазначає позивач, вона разом з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, у яких у сторін народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] і яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 4 листопада 2017 року, її батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Домовленостей щодо розміру аліментів на час подання позову між сторонами не досягнуто. Згідно з статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із позовною заявою позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що підтверджується його письмовою заявою від 9 червня 2021 року, і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що визначений позивачкою розмір аліментів є обґрунтованим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved