Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом про визнання батьківства відповідача стосовно народженої нею доньки [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивачка у судовому засіданні вказала, що з жовтня 2013 року вона та відповідач стали проживати однією сімєю у фактичних шлюбних стосунках. 28.08.2014 року вона народила доньку [PERSON], батьком якої є відповідач. Однак, у звязку з тим, що шлюб між ними не було зареєстровано, у момент народження дитини та повернення її з пологового відділення відповідач перебував на сезонних роботах, при реєстрації дитини відомості про батька були внесені до свідоцтва про народження дитини з її слів відповідно до вимог ст. 135 Сімейного кодексу України. Разом з тим, відповідач ніколи не заперечував свого батьківства. Зокрема лише після його повернення з заробітків було проведено обряд хрещення дитини. Він любив і опікувався дитиною, дбав про її матеріальне забезпечення, займався її вихованням. Однак у жовтні 2017 року відповідач покинув її з дитиною, завивши, що підтримує стосунки з іншою жінкою і з того часу припинив піклуватись про дитину. Вирішити у добровільному порядку питання утримання дитини відповідач відмовляється. Тому, просила визнати батьківство відповідача у судовому порядку та постановити рішення про стягнення з нього аліментів на її утримання. При цьому зазначила, що відповідач працює за будівельними спеціальностями без укладення трудових угод, його заробітки мають мінливий характер, однак є достатньо високими. У період спільного проживання відповідач заробляв більше 1000 дол.США щомісяця. Тому просила постановити рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. 22.06.2018 року відповідач подав суду відзив на позов у якому зазначив, що заявлених вимог не визнає. Вказав, що дійсно у період з грудня 2013 року по 2017 рік проживав у незареєстрованому шлюбі з позивачкою. У цей час нею була народжена дитина [PERSON], [INFO] Оскільки шлюбні стосунки не були зареєстровані, він часто виїжджав на роботу за межі області, в тому числі і до народження дитини, то у нього є сумнів з приводу того, чи являється він біологічним батьком дитини. Стосовно стягнення аліментів пояснив, що його матеріальне становище не дає йому змоги сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн., як про це просить позивачка. Він не має постійного місця роботи та стабільних заробітків, змушений допомагати непрацездатній матері, а тому стягнення аліментів у запропонованому позивачкою розмірі поставить його у скрутне матеріальне становище. Погодився на стягнення аліментів у розмірі 800 грн., у разі визнання судом його батьківства. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов у частині заявлених вимог про визнання батьківства підлягає задоволенню, а стосовно стягнення аліментів - частковому задоволенню. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст. 126, 127 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до цивільно-процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 28 серпня 2014 року народила дочку [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану свідоцтва про народження дитини, відомості про батька внесені до актового запису відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. З пояснень позивачки батьком дитини є [PERSON], з яким вона проживала у фактичних шлюбних стосунках у період з жовтня 2013 по жовтень 2017 року. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] судом встановлено, що відповідач визнавав своє батьківство стосовно народженої позивачкою дочки [PERSON]. Більше того, він бажав народження дітей, схиляв позивачку до лікування з цією метою. Як батько, після народження дитини організовував хрестини та інші сімейні свята, опікувався дочкою, дбав про її матеріальне забезпечення протягом періоду спільного проживання. Однак з часу розірвання стосунків з [PERSON] припинив виконання своїх батьківських обовязків. Виходячи з досліджених судом доказів, суд вважає батьківство [PERSON] стосовно народженої позивачкою дитини [PERSON], [INFO] доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку. Одночасно, підлягає вирішенню заявлена позивачкою вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Згідно ч.3\~ст.\~181\~СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Позивачка є матірю з якою проживає дитина, а тому має право ініціювати питання про стягнення аліментів та просити суд визначити аліменти у твердій грошовій сумі, яка буде зрозумілою як для стягувача так і для платника та необхідною для утримання дитини. Відповідно до вимог сімейного законодавства, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ст. 182 СК України). За змістом\~ст.\~183\~СК України\~\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Виходячи з того, що відповідач працює переважно сезонно, без укладення трудових договорів, визначити рівень його доходів для стягнення аліментів у частці від його заробітку буде неможливо, то є доцільним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінюючи досліджені докази, суд враховує законодавчо встановлені величини прожиткового мінімуму та мінімального розміру аліментів, рівень матеріального забезпечення позивача та відповідачки, стан здоровя платника аліментів, дитини, відсутність у відповідача інших утриманців, та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведених позивачкою доводів щодо витрат, які вона несе на утримання дитини, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача слід визначити в сумі 1400 грн. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial