Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів», обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,21га, розташованої на території Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області, масив 11/8 , ділянка 18/20 , яку вона передала відповідачу в оренду на підставі договору оренди від 19.08.2013р. на строк 5 років. Позивач вказує, що орендна плата за договором повинна проводитися до 31 грудня кожного року, тому вона приїжджала і забирала кошти за оренду, але невдовзі після підписання договору захворів її чоловік і йому була проведена операція, тому відповідач, знаючи, що їй катастрофічно не вистачає коштів і, враховуючи її моральну знесиленість, скористався цією ситуацією та дав їй підписати пустий листок, сказавши, що це буде новий договір оренди землі, за яким буде збільшена орендна плата, а тому вона зрадівши, що зможе допомогти своєму чоловікові, відразу його підписала, а згодом було створено новий договір оренди землі від 02.11.2016р., який вона просить визнати недійсним з тих підстав, що відповідачем порушено процедуру, встановлену ст.33 Закону України «Про оренду землі» щодо переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, а саме: немає листа-повідомлення про те, що орендар мав намір продовжити оренду землі та позивачем не було отримано проект додаткової угоди. Позивач також вказує, що не можна укладати другий договір доти доки діє старий договір. Крім того, позивач зазначає, що орендна плата у договорі оренди землі, яка є істотною умовою цього договору, визначена у натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції, проте, оскільки у неї недостатньо коштів для лікування чоловіка і вона просила проводити орендну плату у готівковому розрахунку, то під час складання договору оренди землі від 02.11.2016р. не враховувалося її волевиявлення, а саме в способі розрахунку, у зв`язку з чим позивач просить визнати цей договір недійсним. 22.04.2019р. позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд розірвати договір оренди землі між нею (орендодавцем) та орендарем ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» (а.с.71). В судовому засіданні, що відбулося 28.12.2020р., представник позивача - адвокат Дулдієр О.А. підтримав первісні позовні вимоги, а саме: просив суд визнати договір оренди землі від 02.11.2016р., укладений між позивачем та відповідачем, недійсним з підстав, викладених у позовній заяві, вимоги щодо розірвання цього договору оренди землі не підтримав та просив їх не розглядати. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.29-31), позов вважає необґрунтованим, а тому просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі надані суду докази, суд встановив наступні обставини. Позивач є власником земельної ділянки загальною площею 4,2100га, яка складається із земельної ділянки 1 площею 3,760га, кадастровий номер 5124382600:01:001:0250, і земельної ділянки 2 площею 0,450га, кадастровий номер 5124382600:01:001:0190, розташованої на території Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області, масив 11/8 , ділянка 18/20 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №289019, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 31.03.2005р. (а.с.4, 4-зворот). 02.11.2016р. між [PERSON] та ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» було підписано у простій письмовій формі договір оренди землі, за яким [PERSON] (за договором - орендодавець) надає ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» (за договором - орендар), а ТОВ «Савранський завод продовольчих товарів» приймає в строкове, а саме на строк 7 років, платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 3,76га, в тому числі ріллі 3,76га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться поза межами населеного пункту на території Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області, масив 11 , ділянка 8 , кадастровий номер вказано не повністю, а саме 5124382600:01:, у зв`язку з чим не можливо визначити кадастровий номер цієї земельної ділянки (пункти 1, 2, 8 договору оренди землі від 02.11.2016р., а.с.8) (а.с.8-9), з огляду на що суд вважає, що договір оренди землі від 02.11.2016р. без визначення кадастрового номеру. Саме про таку земельну ділянку, але із зазначенням кадастрового номеру 5124382600:01:001:0250 йдеться у відзиві відповідача на позовну заяву (а.с.29-31). Також, на підтвердження права оренди відповідача на земельну ділянку площею 3,76га з кадастровим номером 5124382600:01:001:0250 у масиві 11 , але земельної ділянки 18 , ним надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26.12.2016р., індексний номер витягу 76978678, в якому зазначено, що підставою виникнення цього речового права є договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 02.11.2016р., видавник: ТОВ «СЗПТ» (орендар), [PERSON] (орендодавець) (а.с.32, 32-зворот). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України і відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, який регулює правовідносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Так, відповідно до положень ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на дату підписання договору оренди землі від 02.11.2016р., істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (ч.2 цієї статті). Як вбачається з п.п.1, 2 договору оренди землі від 02.11.2016р., предметом оренди є земельна ділянка площею 3,76га, яка знаходиться на території Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області, масив 11 , ділянка 8 , без визначення кадастрового номеру. Між тим, суд встановив, що позивач є власником іншої земельної ділянки, ніж вказана у договорі оренди землі від 02.11.2016р., а саме: земельної ділянки площею 4,2100га, масив 11/8 , ділянка 18/20 , яка має два кадастрових номера 5124382600:01:001:0250 та 5124382600:01:001:0190 (а.с.4, 4-зворот). Оскільки розмір земельної ділянки, її масив та номер ділянки, що вказаний у договорі оренди землі від 02.11.2016р. не співпадає з розміром земельної ділянки, номером масиву та номером ділянки, що вказані у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №289019, та приймаючи до уваги, що кадастровий номер земельної ділянки площею 3,76га у договорі оренди землі від 02.11.2016р. не визначений, а розмір земельної ділянки та її кадастровий номер є істотними умовами договору оренди землі, суд приходить до висновку, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору оренди землі, що були встановлені ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на дату підписання цього договору), а тому оскаржений договір оренди землі від 02.11.2016р. є неукладеним, тобто таким, що не відбувся. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним, а тому суд не приймає до уваги посилання позивача на недійсність договору оренди землі з підстав порушення відповідачем процедури щодо переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, встановленої ст.33 Закону України «Про оренду землі», та недосягнення згоди з такої істотної умови як спосіб розрахунку за орендну плату, а саме не у натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції, а грошима. Суд також не приймає до уваги пояснення позивача, надані нею в судових засіданнях, що відбулися 10.09.2019р. та 25.02.2020р., про те, що вона не укладала з відповідачем новий договір оренди землі від 02.11.2016р., оскільки не мала волевиявлення та наміру на його укладення, а лише підписала пусті листи, вважаючи, що це для підписання додаткової угоди щодо підвищення орендної плати до договору оренди землі, який був укладений між ними раніше, а саме 19.08.2013р., на п`ять років та який діяв до серпня 2018 року, оскільки норми ст.ст.202, 203, 215 ЦК України щодо недійсності правочину можуть бути застосовані тільки до вчиненого правочину. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. З огляду на зазначене, суд звертає увагу на те, що у такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. В силу ч.3 ст.12 та ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, позов є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed