Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження (в подальшому уточненою) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] з 2007 року по день його смерті та визнання її спадкоємицею 4 черги на спадкове майно за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] і до цього часу вона та померлий, починаючи з 2007 року, фактично проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, підтримували добрі дружні стосунки, допомагали та піклувалися один про одного. 04.12.2019 вона звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду для визнання її цивільною дружиною, яка проживала однією сім`єю зі спадкодавцем на день його смерті. Заявник у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання заявлених вимог, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Завідувач Чугуївської державної нотаріальної контори Оксендлєр О. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила вирішити справу у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник Чугуївської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню як така, що знайшла своє повне підтвердження, з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 315 ЦПК України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Із матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] у віці 44 років помер [PERSON] , [INFO] , про що 29.03.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївському та Печенізькому районах ГТУЮ в Харківській області складений відповідний актовий запис за № 160 та видано свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 20). Згідно наданих письмових пояснень сусідів [PERSON] та [PERSON] , які проживають у квартирі [ADDRESS] , заявник [PERSON] проживала разом з [PERSON] з 2006 року по день смерті [PERSON] (а.с. 23). З 26.02.2016 заявник [PERSON] зареєстрована у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.1999 (а.с. 78). Як зазначено заявником, у листопаді 2016 року у зв`язку з хворобою батьків померлого [PERSON] вони переїхали проживати до будинку батька и доглядали за ними до їхньої смерті, на підтвердження чого надані докази. Так, згідно довідки, виданої головою вуличного комітету № 1 «Зачуговка 1», [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в період з листопада 2016 року по березень 2019 року фактично проживала разом та вела спільне господарство з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Також проживання заявника [PERSON] разом з померлим [PERSON] у будинку, де проживали батьки [PERSON] , підтверджується письмовими поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON] , які проживають у буд. [ADDRESS] (а.с. 88). Вказаний будинок належав бабусі померлого [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується інформацією КП «Чугуївське МБТІ» № 2239 від 16.10.2019, в якому зареєстровані батьки померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 26, 27). Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та його бабусею [PERSON] та батьками [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 79), [PERSON] - серії [NUMBER] (а.с. 79), свідоцтвом про шлюб батьків - серії [NUMBER] (а.с. 79). Бабуся та батьки померлого [PERSON] померли раніше за нього, що підтверджується свідотцвом про смерть [PERSON] - серії [NUMBER] (а.с. 76), [PERSON] - серії [NUMBER] (а.с. 77), [PERSON] - серії [NUMBER] (а.с. 77). З урахуванням наданих доказів, судом встановлено, що заявник [PERSON] проживала разом з померлим [PERSON] з 2007 року по день його смерті у березні 2019 року однією сім`єю, тобто понад 5 років, вели спільний побут, разом доглядали за його батьками, приймала участі у похованні батьків та самого [PERSON] . З інформаційної довідки із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 605170000 від 11.06.2020, наданою Чугуївською державною нотаріальною конторою, вбачається, що була заведена спадкова справа № 85/2020 на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» на боржника [PERSON] , але з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не звертались, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим, що відповідно до вимог ст. 1267 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що в силу ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Отже, в основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Приписами частин 1 - 3 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України у пункті 23 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів . Пунктом 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем. Згідно абзацу 1 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved