Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до Тиницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки (паю) № 944-Б площею 1.982 га, кадастровий № 7420388500:07:000:0180, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тиницької сільської ради, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що будучи спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], вона не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно і належним чином зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, оскільки оригінал державного акта серії ЯА № 511521, який засвідчує право власності спадкодавиці на земельну ділянку, втрачений. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»вився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти задоволення позовних вимог [PERSON] не має. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася 20.06.1975 року в с.Тиниця Бахмацького району Чернігівської області і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). 15.08.2006 року на ім»я [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 511521, загальною площею 1.98 га (пай № 944-Б), кадастровий номер 7420388500:07:000:0180, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тиницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.10). Згідно з свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ № 008790, виданим 14.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області, 14.02.2006 року мати позивача - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище з «Ткаченко» на «Топоренко» (а.с.7). 21.01.2009 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.9). Згідно з свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 133548, виданим 03.02.2010 року виконкомом Тиницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, [PERSON] померла 03.02.2010 року в с.Тиниця (а.с.6). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до положень п. г ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори № 43/01-16 від 15.01.2016 року, спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] була відкрита за заявою [PERSON] Отже, у встановленому законом порядку, позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину по причині втрати оригіналу державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.18). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 13.01.2016 року № 51565756, вбачається, що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 7420388500:07:000:0180 у вищевказаному реєстрі відсутні (а.с.20). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру площа земельної ділянки з кадастровим номером 7420388500:07:000:0180 (пай 944-Б) становить 1.982 га (а.с.11-13). Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Порадник» від 10-16.04.2015 року позивачем було повідомлено про втрату державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 511521, виданого 15.08.2006 року на ім»я [PERSON] з проханням вважати втрачений державний акт недійсним (а.с.17). Вищевикладене підтверджує право позивача в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 1.982 га, кадастровий номер 7420388500:07:000:0180 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тиницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Тому за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно у виді земельної ділянки, оскільки, виходячи з вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved