Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, де заінтересовані особи: Баранинська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що 23.02.2018 року померла її баба (по татовій лінії, свідоцтво про народження батька серії ІІ-ФМ № 250392) [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 244931). На випадок своєї смерті вона залишила заповіт, посвідчений 29.09.2010 року секретарем Баранинської сільської ради за № 25 [PERSON], згідно з яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті та на що вона матиме право за законом, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті заповіла їй своїй онучці [PERSON] Маряні Степанівні, [INFO], повністю. Спадкове майно після смерті баби складається з житлового будинку в с. Баранинці, вул. Центральна, буд. 61, Ужгородського району Закарпатської області, земельної ділянки згідно з державним актом серія ЗК № 027589 від 18.10.2006 року, виданим на підставі розпорядження Ужгородської райдержадміністрації № 93 від 07.02.2006 року, та сертифікату ЗК № 000753, площею 2,3909, яка розташована в Ужгородському районі, с. Баранинці, урочище «Боздаш», право власності на майновий пай в розмірі 1834 грн., що становить 0,14 відсотка майна пайового фонду КСГп «Золота Нива» с. Коритняни, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 000753, виданий Ужгородською райдержадміністрацією 01.10.1996 року, площею 2,89 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі, на підставі рішення Ужгородської райдержадміністрації № 627 від 04.09.1996 року і зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 128. Вищенаведене майно баба [PERSON] успадкувала від Шімко Елізавети Стефанівни, яка померла 03.10.1998 року, що доводиться свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на житловий будинок від 27.10.2000 року, реєстровий № 1-4220, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.12.2002 року, реєстраційний № 2-1765, та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на сертифікат від 27.10.2000 року. Зазначає, що її батько [PERSON] помер 13.02.2010 року (свідоцтво про смерть серії 1-ФМ № 095854). Спадщину після смерті баби вона, як спадкоємець за заповітом прийняла фактично, будучи зареєстрованою та проживаючи разом з померлою на день її смерті (витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2123-529436-2017 від 19.05.2017 року). Зауважує, що при посвідченні цього заповіту секретарем Баранинської сільської ради Ужгородського району, в документі зазначена помилка, так як п.і.б. її [PERSON], [INFO], однак замість цього в заповіті було помилково вказано [PERSON] Маряна Степанівна, [INFO] Тобто, зазначаючи особу, на користь якої складено заповіт, в заповіті секретар сільської ради вказав неправильне імя Маряна. Зазначене доводиться свідоцтвом про її народження [PERSON] серії ІV-ФМ № 257844 від 26.03.1992 року та свідоцтвом про шлюб серія 1-ФМ № 078299 від 04.06.2011 року. На сьогоднішній момент жодних спорів відносно спадщини та кола спадкоємців після смерті [PERSON] немає, однак оформити належні їй спадкові права за заповітом, посвідченим 29.09.2010 року секретарем Баранинської сільської ради за № 25 [PERSON], немає можливості через помилку у тексті заповіту стосовно особи, на яку складено заповіт спадкового майна, як зазначено вище. Звертає увагу не та те, що всі інші дані, в тому числі місце проживання особи, на користь якої складено заповіт, дата народження, дані спадкоємця в вищезазначеному заповіті збігаються. Розбіжність у заповіті була зумовлена помилкою секретаря Баранинської сільської ради Ужгородського району, який складав його текст та неправильно зазначив п.і.б. спадкоємця. На підставі викладеного заявник просить суд встановити факт, що заповіт, посвідчений 29.09.2010 року секретарем Баранинської сільської ради за № 25 [PERSON], від імені [PERSON], згідно з яким вона все своє майно заповіла своїй онучці [PERSON] Маряні Степанівні, [INFO], належить спадкоємцю [PERSON], [INFO] Встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення спадщини. Заявник у судове засідання не зявилася, при цьому її представник подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без участі заявника, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не зявилися. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з свідоцтвом про народження серії ІV-ФМ № 257844 від 26.03.1992 року заявник значиться як [PERSON], [INFO], її батьком вказаний [PERSON], а матірю [PERSON]. 04.06.2011 року заявник уклала шлюб з [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ФМ № 078299 від 04.06.2011 року, після реєстрації якого змінила прізвище на [PERSON]. З свідоцтва про народження серії ІІ-ФМ № 250392 від 14.06.1977 року вбачається, що [PERSON], є [INFO], його батьком значиться [PERSON], а матірю [PERSON]. 13.02.2010 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтво про смерть серії 1-ФМ № 095854 від 15.02.2010 року. 23.02.2018 року [PERSON], [INFO], померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 244931 від 23.02.2018 року. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 29.09.2010 року секретарем Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 25, згідно з яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті та на що вона матиме право за законом, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті заповіла своїй онучці [PERSON] Маряні Степанівні, [INFO], повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як розяснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту належності заявнику заповіту, посвідченого 29.09.2010 року секретарем Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 25, відповідно до спадкового законодавства має для неї юридичне значення та діючим законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Враховуючи наведене та ту обставину, що всі дані, крім наведених розбіжностей співпадають та встановлення даного факту має для заявника відповідно юридичне значення, суд вважає, що вимоги заявника слід задовольнити та встановити факт належності [PERSON] заповіту, посвідченого 29.09.2010 року секретарем Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 25, згідно з яким [PERSON] все своє майно заповіла онучці [PERSON] Маряні Степанівні.

Outcome: approved