Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній\~ заяві позивач посилається на те, що її матері [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,06 га, кадастровий номер 5120687900:01:002:0138, розташована на території Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області, яку вона заповіла своєму сину [PERSON]. 23.09.2011 року [PERSON] померла. Після її смерті, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину своєї матері, так як у відведений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки 09.08.2016 року помер. Після смерті брата [PERSON], позивач як спадкоємець за законом другої черги, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла його спадщину, так як на момент його смерті проживала разом з ним. Однак у звязку з втратою правовстановлюючого документу, а саме державного акту, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, тому змушена звернутися до суду про захист свого майнового права. Позивач до судового засідання не зявилася, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено наступне. [PERSON], на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 10.02.2004 року № 40А-2004, отримала у власність земельну ділянку площею 4,06 га, кадастровий номер 5120687900:01:002:0138, розташована на території Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 003337. [PERSON]З померла 23.09.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 278210, виданого 23.09.2011 року виконавчим комітетом Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області. Згідно заповіту від 04.08.2003 року посвідченого секретарем Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 133, спадкоємцем майна [PERSON]З є її син [PERSON] (в свідоцтві про народження російською мовою [PERSON]) [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки у визначений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим заведено спадкову справу № 4/2012 від 12.01.2012 року. [PERSON] помер 07.08.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 460757, виданого 09.08.2016 року Балтським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області. У звязку зі смертю [PERSON], 07.08.2016 року відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної успадкованої ним після смерті матері [PERSON] земельної ділянки, яку позивач [PERSON], в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подала заяву про відмову від неї. Факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем підтверджується довідкою № 304 від 30.03.2018 року, виданою старостою Саражинського старостинського округу [PERSON] Родинний зв'язок між позивачем та [PERSON], як між рідними сестрою та братом, підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії ІV-ЖД № 296085 виданого 16.02.1986 року Саражинською сільською радою Балтського району Одеської області, та серії IV-УР № 1151070, виданого 10.08.1962 року Саражинською сільською радою Балтського району Одеської області, відповідно до яких батьками [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) зазначені [PERSON] та [PERSON], батьками [PERSON] (російською мовою [PERSON]) В.Д зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00008751430 від 17.10.2011 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], взявши прізвище чоловіка «Слободянюк». Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІ-ЖД № 325627, виданого 26.09.1989 року відділом ЗАГС м. Балта Одеської області, [PERSON] прізвище не змінювала. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 260935, виданого 05.05.1990 року Саражинською сільською радою Балтського району Одеської області [PERSON] 05.05.1990 року уклала шлюб з [PERSON], взявши прізвище чоловіка «Капустянська». Являючись єдиним спадкоємцем за законом другої черги [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не представилося можливим, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, про що свідчить довідка приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу [PERSON] від 29.03.2018 року № 125/02-14. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами повязані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які, суд виходить з того, що \~право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК України). \~ \~ \~ \~ За правилами ст. 1262 ЦК України,\~ у\~другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати і сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку матері, так і збоку батька. \~ \~ \~ \~ \~Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 46, п. 2ч. 1 ст. 49 Глави 7 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012 року,\~ при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановчих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.\~ При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відмову приватного нотаріуса Балтського нотаріального округу Одеської області [PERSON] у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину суд визнає обґрунтованою. Ст. 328 ЦК України\~передбачає, що право власності\~набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до\~ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом.\~ Ст. 1216 ЦК України\~передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.\~1225\~ЦК України,\~право власності\~на земельну\~ділянку переходить\~до спадкоємців\~на загальних\~підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення. Відповідно до ч. 1\~та ч. 5 ст. 1268 ЦК України,\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права\~та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець другої черги за законом, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, однак, у зв'язку відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку нотаріальна контора відмовилась видати свідоцтво про право на спадщину, та враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, відсутність інших спадкоємців, суд вважає, що позовні вимоги позивача цілком обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved