Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за вищевказаною адресою проживали її дядько [PERSON], 1932 року народження, та тітка [PERSON], [INFO], і їм на праві власності належало по 1/2 частці кожному житлового будинку та приналежних до нього господарських будівель та споруд за вищевказаною адресою. [INFO] дядько [PERSON] помер, а [INFO] померла тітка [PERSON] (прийняла спадщину після сметі дядька, але юридично не оформила своїх прав). Після смерті тітки відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, яке вона ще за життя заповіла позивачу. Позивач прийняла спадщину після смерті, так як проводила похорон тітки та у шестимісячний термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач бажає оформити право власності на спадкове домоволодіння на своє ім'я, однак в нотаріальному порядку їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS]. У зв'язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON], яка в свою чергу успадкувала 1/2 частку цього ж домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача - Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення та просив справу розглядати без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги, виданої Тлумацькою міською радою об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 183 від 17.10.2018 року, станом на 01.07.1990 року за [PERSON], 1932 р.н., який був головою двору та [PERSON], 1934 р.н., числилося господарство особовий рахунок [NUMBER], яке було колгоспним двором (а.с. 9). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 04.10.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS], побудовані у період з 1948 року по 1970 рік (а.с. 5-7). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, а [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 11, 12). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім'я позивача [PERSON] заповіт, яким заповіла їй все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 19.12.2017 року (а.с. 10) та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53472465 від 27.09.2018 року (а.с. 13). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті чоловіка [PERSON] його дружина [PERSON] прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем, проводила похорон померлого, вели спільно господарство. [PERSON], яка померла [INFO] була постійною жителькою с. Прибилів і на день смерті була зареєстрована і проживала одна по [ADDRESS], що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради об'єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 182 від 17.10.2018 року (а.с. 8). Згідно відповідей приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. № 01-16/1088 від 14.11.2018 року (а.с. 26), приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Водославської Н.В. № 831/01-16 від 15.11.2018 року (а.с. 45), державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 640/01-16 від 20.11.2018 року (а.с. 46), спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилися. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті тітки, оскільки у шестимісячний термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 28). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 313/2018 від 27.09.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (а.с. 27-43), з якої вбачається, що позивач є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON], яка в свою чергу успадкувала 1/2 частку цього ж домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], які залишилися після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. за № 1039/02-31 від 05.11.2018 року (а.с. 14). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на належнй їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved