Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить, визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом із нею та визначити за нею вибір дитячого садка (в майбутньому школи), а саме їх територіальне розташування та номер, мотивуючи тим, що з 2008 року по 2014 рік вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після припинення сімейних стосунків залишились проживати разом з нею. Вважає, що в інтересах дітей проживати разом з нею, а не з їх батьком. Вона на цей час проживає у квартирі, яка облаштована всім необхідним для розвитку дітей. Вона любить своїх дітей і має змогу забезпечувати їх всім необхідним. Вона постійно слідкує за станом здоровя дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них. В свою чергу відповідач не має зареєстрованого місця проживання та ніде не працює. Відповідач неодноразово висловлювався з погрозами на її адресу, погрожував застосувати фізичне насильство, відібрати до себе доньку.11.03.2016 року відносно відповідача було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів на утримання дітей. Однак відповідач аліментів так до теперішнього часу і не сплачує. Крім того, за заявою відповідача з 19.10.2015 року її доньку [PERSON] було відраховано із дитячого садка. Даними діями відповідач порушує право дитини на отримання дошкільної освіти. З викладеного можливо дійти висновку, що відповідач не здатний належним чином виконувати свої батьківські обовязки, тому діти повинні проживати разом з нею. В свою чергу відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою в якій просив, визначити місце проживання [PERSON], [INFO] разом з ним, мотивуючи тим, що він та [PERSON] є батьками двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2014 року їх сімейні стосунки з [PERSON] погіршились і вона забрала сина [PERSON] до своїх батьків, а донька залишилась проживати з ним. З липня 2015 року відповідачка стала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Відповідачка на даний момент проживає разом з дітьми та її батьками у трьохкімнатній квартирі площею 65,8 кв.м. Однак площа цієї квартири не відповідає санітарним та житловим нормам, тому не пристосована для проживання в ній малолітніх дітей. Також відповідачка має невиліковну хворобу гепатит С, тому не зможе в повній мірі піклуватися про своє здоровя та водночас належно виховувати та утримувати дітей. Батьки відповідачка є людьми похилого віку та потребують також її догляду. Коли відповідачка вийде на роботу, то її графік не дозволить приділяти значно часу вихованню дітей. В свою чергу з його боку створені всі належні умови для проживання дитини. Крім того, він зможе забезпечити належний тілесний, духовний та творчий розвиток дитини. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Зустрічний позов не визнали та зокрема зазначили, що [PERSON] свого житла не має, проживає разом з матірю в однокімнатній квартирі. Крім того, висновком психологічного обстеження [PERSON] потребує щоденного спілкування із матірю. Відповідач-позивач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] до нього не визнав, наполягав на задоволенні його зустрічного позову. Представник органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті [PERSON] ради в судому засіданні\~ вважала доцільним визначити місце проживання дітей разом з матірю відповідно до їх висновку. Представник органу опіки та піклування виконкому Соборної (Жовтневої) районної у місті [PERSON] ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в її відсутності.\~ Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] (а.с.4,5). З 2014 року відносини між сторонами погіршились і позивач-відповідач [PERSON] стала проживати разом з дітьми, окремо від відповідача-позивача [PERSON] На теперішній час між сторонами існує спір стосовно визначення місця проживання дітей . Так,\~ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно\~ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, судам роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення\~ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Судом встановлено,що діти [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані разом з матірю [PERSON] в трьохкімнатній квартирі за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв,27/93. Санітарний стан квартири хороший, в квартирі прибрано та затишно. Для виховання та розвитку дітей є окрема кімната, окремі ліжка, дитячий одяг, іграшки, дитячі книги. Загальний прибуток сімї складає, близько 4700 грн. [PERSON] створені всі належні умови для проживання та виховання дітей. Дані обставини підтверджується актом обстеження умов проживання,складеним працівниками Управління служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради (а.с.6). Відповідно довідки №28/10-15 від 15.10.2015р., виданої ТОВ Південно-східна філія [PERSON] з 08.12.1997 року по теперішній час працює в ТОВ «МТІ» на посаді директора магазину «Екко-1» м. Дніпропетровськ. З 19.11.2014 року [PERSON] знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с.12). Згідно характеристики з місця роботи, то [PERSON] дисциплінована, чесна, пунктуальна. Вміє працювати в команді, користується повагою колег (а.с.70). Згідно довідок (а.с.43-43а) [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Соборної (Жовтневої) районної у м. Дніпропетровську ради, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини, отримує державну соціальну допомогу як малозабезпечена сімя. [PERSON] на обліку в психоневрологічному чи наркологічному диспансері не перебуває (а.с.41). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей. Розмір заборгованості за якими станом на 01.09.2016 року складає 16145,98 грн. (а.с.13,73). Згідно висновку Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради №5-38-16 від 25.01.2016 року встановлено порядок побачень батькові [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] три рази на місяць (перші, треті та четверті вихідні) з 18-00 пятниці до 14-00 неділі без розєднання дітей та без присутності матері. У разі необхідності медичного обстеження дітей та з інших поважних причин побачення з дітьми можуть бути в інші дні, за домовленістю з матірю дітей, з урахуванням режиму дня [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно акту обстеження умов проживання від 15.01.2016р. складеного працівниками органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті [PERSON] [PERSON] проживає в однокімнатній квартирі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 20-річчя Перемоги,3/35. В квартирі прибрано, в наявності всі необхідні меблі, виділено місце для відпочинку дитини (дітей), в наявності іграшки, дитячі речі та книжки (а.с.54). Зі слів [PERSON] він є паламарем в Свято-Воздвиженському храмі м. Дніпропетровська. Це його місцем роботи, однак ніяких відомостей на підтвердження цієї обставини він надати не може. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до\~ст.9 Конституції України\~та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст.18 Закону України «Про охорону дитинства»\~держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.ч.4,5,6\~ст.19 СК України). Згідно з висновком № 5-38-160 від 22.07. 2016 року про визначення місця проживання дітей Виконавчий комітет Соборної районної у м. Дніпропетровську ради вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] та [PERSON] разом з матірю [PERSON] (а.с.38-39). Згідно з висновком № 2-17/1624 від 06.10. 2016 року про визначення місця проживання дітей Орган опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпропетровську ради вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] та [PERSON] разом з матірю [PERSON] (а.с.80-81). За статтею 9 Конвенціїпро права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю, крім\~тих випадків, коли є виключні обставини. Позиція, що дитина може бути розлучена з матір'ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від\~\~18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України». З встановлених вище судом обставин вбачається, що обидві сторони відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, мають належні матеріально-побутові умови для забезпечення потреб малолітніх дітей. Однак судом не було встановлено будь-яких виключних обставин за яких в даному випадку пятирічна донька та трирічний син мають бути розлучені зі своєю матір'ю, яка спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, не палить, на диспансерних обліках не перебуває, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, в якому створені належні умови для проживання та виховання дитини, працює та здатна матеріально забезпечувати дітей всім необхідним для нормального утримання, розвитку, відпочинку та виховання, що відповідає принципам 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині визначення місця проживання дітей разом із нею слід задовольнити, а разом з цим в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання доньки [PERSON] разом з ним, слід відмовити. При цьому визначення місця проживання дітей з матірю не позбавляє можливості їх батька відповідача-позивача у справі, брати участь у вихованні дітей, зустрічатись з ними, впливати на їх розвиток та інтереси. Прийшов до такого висновку, суд рахував, що не буде доцільним роз'єднання дітей, а саме визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю, а малолітньої [PERSON] з батьком, на чому наполягав відповідач-позивач [PERSON], оскільки роз'єднання брата та сестри стане великою травмою для обох дітей, що може призвести до погіршення їх психічного та психологічного стану, порушити відчуття стабільності та спокою, якого досягнуто на даний час. До того ж по своїй природі дівчинка в будь-якому випадку потребує щоденної жіночої ласки і турботи, материнської поради при розв'язанні щоденних дівочих проблем. За умови проживання дівчинки з матір'ю батько малолітньої має достатньо можливостей як батько, впливати на виховання доньки і формування її особистості, на гармонічний розвиток її здібностей і талантів. Разом з цим, в іншій частині позов [PERSON] про визначення за нею права вибору дитячого садка (в майбутньому школи) задоволенню не підлягає, оскільки предметом позову\~\~може бути частина позову, що становить самостійну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача про захист порушеного, невизнаного чи оспореного права або інтересу, яка повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію, в свою чергу [PERSON] пред'явлено до [PERSON] вимогу, яка не є такою в розумінні змісту самостійної матеріально-правової вимоги, більш того, зазначений спосіб захисту не передбачений ст.16 ЦК України. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial