Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ТзОВ «Агрохолдинг «Словянський» на її користь заборгованість по заробітній платі в загальній сумі 76\~482,00 грн. та 10\~000,00 грн. моральної шкоди; розірвати трудовий договір між ТзОВ «Агрохолдинг «Словянський» та позивачем з 10.01.2016 року; зобовязати ТзОВ «Агрохолдинг «Словянський» виплатити вихідну допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що наказом №1 від 01.03.2009 р. її було прийнято на посаду бухгалтера-касира в ТзОВ «Агрохолдинг «Словянський», наказом №10 від 01.10.2010 року призначено на посаду комірника за сумісництвом. 01.11.2010 року рішенням загальних зборів учасників ТзОВ «Агрохолдинг «Словянський», позивачку було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у звязку із недовірою власника підприємства, однак при цьому відповідного наказу про відсторонення позивача від роботи видано не було і не вказано на який строк її було відсторонено від роботи. Вважає, що вказаними діями їй завдано моральну шкоду, оскільки необхідно вживати додаткові заходи для відшукування коштів на утримання своєї сімї. Вважає, що відповідач порушив її трудові права тому, просить розірвати трудовий договір, стягнути заробітну плату, вихідну допомогу та моральну шкоду. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. У попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала, просила суд їх задоволити. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про розгляд справи, причини неприбуття суду не повідомив. Із згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці [PERSON], згідно наказу №1 від 01 березня 2009 року вона прийнята на роботу ТзОВ «Агрохолдинг «Словянський» бухгалтером-касиром. 02.01.2010 року [PERSON] призначено на посаду комірника за сумісництвом, що підтверджується наказом №10 від 01.10.2010р. 01.11.2010 року рішенням загальних зборів учасників ТзОВ «Агрохолдинг «Словянський», оформленим протоколом від 01.11.2010р., позивачку було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у звязку із недовірою власника підприємства. Однак, не вказано на який строк позивачку відсторонено від роботи. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці»\~визначено право працівників на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтями 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним і договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України, остання заробітна плата [PERSON] нарахована за жовтень 2010 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON]\~\~про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 76482 грн. за період з 01.11.2010р. по 31.01.2016р. та розірвання трудового договору з 10 лютого 2016 року є обґрунтованим. Статтею 44 КЗпП України\~визначено, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. З урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати позивача враховуються виплати за попередні два місяці її роботи, а саме: за вересень та жовтень 2010 року. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України, заробітна плата [PERSON] за вересень становить 1214 грн., за жовтень 1214 грн., відповідно середня заробітна плата позивача становить 1214 грн.\~\~А тому, розмір вихідної допомоги, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 3642 грн. У відповідності з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки власником тривалий час не було проведено виплату заробітної плати, що змушувало позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя, тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, на думку суду, підлягають задоволенню частково з урахуванням тривалості порушення прав позивача, істотності вимушених змін у її житті. Заподіяну позивачу моральну шкоду суд вважає за необхідне задовольнити в розмірі 5 000 грн. Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що доводи, наведені позивачем у позовній заяві, відповідач не спростував, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2\~204 грн. 80 коп.

Outcome: approved