Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 жовтня 2015 року помер її чоловік [PERSON] в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Перемоги №10 в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області. Посилається на те, що вона фактично постійно проживала у вище вказаному будинку по день смерті свого чоловіка, вела із ним спільне господарство. Вказує на те, що звернулася до приватного нотаріуса, для оформлення права на спадщину, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що частка, яку спадкоємець вказала у своїй заяві не відповідає частці, яка передбачена нормами ЦК України. Вважає, що їй як дружині покійного належить право на 3/4 частини нерухоме майно, що знаходиться по вул. Перемоги, №10 в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області, а тому просила позов задовльнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] підтримав позицію свого довірителя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що він як спадкоємець першої черги має право на 1/2 частки спірного майна. Представник Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу у відсутності представника сільської ради. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 14 червня 1975 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Купчик). 03 жовтня 2015 року в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за законом. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Перемога буд. № 10 в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області, який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори 15 квітня 1993 року за реєстровим номером 586. Спадкоємцями першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті останнього є його дружина позивачка по справі [PERSON] та син покійного відповідач [PERSON] Встановлено, що обоє спадкоємців прийняли спадщину, звернулися у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. 25 травня 2016 року приватним нотаріусом відмовлено позивачці [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що частка, яку зазначила спадкоємець у поданій нею заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину не відповідає частці, яка передбачена нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. А тому кожному із спадкоємців належить по 1/2 частки спірного майна. Суд відхиляє посилання позивачки на те, що син не був зареєстрований у спірному будинку, не відвідував батька, оскільки, відповідно до вищевказаних норм закону, вказані нею доводи не впливають на розмір частки у спадковому майні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачці [PERSON] належить 1/2 частка спірного нерухомого майна, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 1216-1223,1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: partial