Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який остаточно було уточнено 3.11.2016р. та просила суд усунути їй перешкоди у праві власності 21/100 частинами домоволодіння [ADDRESS] шляхом визнання незаконним в частині рішення Одеської міськради №1220-XXIV від 26.03.2003р.; державних актів про право власності на земельну ділянку 0,0934га кадастровий [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] - недійсними та припинення права власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на земельну ділянку за вказаною адресою, а також зобов`язання останніх не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,483га за тією ж адресою. Позов вмотивовано тим, що передача земельної ділянки під будинком у власність була здійснена без узгодження її меж з суміжним землекористувачем - [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняла позивач [PERSON] , тобто приватизація земельних ділянок пройшла без участі співвласника 21/100 частини житлового будинку за вказаною адресою. [PERSON] , не погоджуючись з цим позовом, подала зустрічний позов, у якому просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину [PERSON] від 23.07.20104р. недійсним. Цей позов вмотивовано тим, що 21/100 частину домоволодіння [ADDRESS] у 1979р. було продано [PERSON] , а спадщину [PERSON] прийняла від померлої [PERSON] , а оскільки факту того, що [PERSON] та [PERSON] у судовому порядку не встановлювалося, то зустрічний позов слід задовольнити. У судовому засіданні Представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Представник [PERSON] , [PERSON] та сам [PERSON] , який також є представником [PERSON] проти первісного позову заперечували, посилаючись на пропуску позивачем позовної давності. Представники Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області проти задоволення первісного позову заперечували, вважаючи його безпідставним, просили задовольнити зустрічний позов. Представник першої Одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно ст.82ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Апеляційний суд Одеської області прийняв рішення від 11.11.2013р. у справі № 1512/2-2454/11, яким рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2013р. в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про вселення [PERSON] в житловий будинок [ADDRESS] , про зобов`язання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в користуванні житловим будинком та надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] скасувати. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про вселення [PERSON] в житловий будинок [ADDRESS] ; про усунення перешкоди [PERSON] з боку відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користуванні житловою кімнатою в літ. «А» 1-4, площею 13,90 кв.м. шляхом зобов`язання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] поновити двірний отвір в коридор 1-1 з боку кімнати 1-4 площею 13,90 кв.м; про зобов`язання не перешкоджати позивачу [PERSON] , власнику 21/100 частини житлового будинку користуватися житловим будинком і надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] - відмовити. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2013р. в частині відмови за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання повернути в натурі [PERSON] майно, яке передано по договору купівлі-продажу від 09.01.1979 р., який був укладений між [PERSON] і [PERSON] , а саме, повернути житлову площу розміром 8,0кв.м, яка в договорі купівлі-продажу зазначена як «кімната 1-4 літ. «А» площею 8,0кв.м», за адресою [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] анулювати запис в державному реєстрі нерухомого майна про реєстрацію права власності на 21/100 частину домоволодіння [ADDRESS] , яке зареєстровано за нею на підставі свідоцтва про право власності на спадкове майно залишено без змін. Цим судом, та зазначеним рішенням Апеляційного суду Одеської області прийнятого 11.11.2013р. у справі № 1512/2-2454/11 встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.01.1979р., який був укладений між [PERSON] і [PERSON] (мати позивача [PERSON] ), покупець Соломаха купила 21/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та яка складається в цілому з однієї кам`яної житлової будівлі, загальна площа якої становить 46,4 кв.м та надвірних споруд. Будинок цей розташований на земельній ділянці розміром 4.800 кв.м. В договорі купівлі-продажу чітко зазначено, що в користування покупця відходить із житлової будівлі, зазначеної на схематичному плані піл літ. «А» під індексами: 1-4 житлова кімната загальною площею 8,0 кв.м., сарай під літ. «Б», забори № 1-3, мощення 1. Після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач [PERSON] 23.07.2004р. отримала свідоцтво право власності на спадщину за заповітом, на спадкове майно, яке складається з 21/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Отже право власності [PERSON] на спірне домоволодіння є похідним від права власності її мати [PERSON] За договором купівлі-продажу від 09.01.1979р. [PERSON] придбала 21/100 частину домоволодіння, але при цьому було чітко визначено, що входить в цю частину, із житлової будівлі, зазначеної на схематичному плані піл літ. «А» під індексами:1-4 житлова кімната загальною площею 8,0 кв.м, сарай під літ. «Б», забори № 1-3, мощення 1. На підставі правовстановлюючих документів, позивач [PERSON] набула право власності на 21/100 частину спірного домоволодіння, що складається з житлового приміщення в літ. «А» 1-4, загальною площею 8,0 кв.м., сараю під літ. «Б», забори № 1-3, мощення 1, про що 23.07.2004р. видано свідоцтво про спадщину за заповітом, завірене Третьої Одеською державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі за №102392. Також встановлено, що ні [PERSON] , ні позивач [PERSON] ніколи не користувалися кімнатою в літ. «А» площею 13,90кв.м. На час укладання договору купівлі - продажу від 09.01.1979р. між [PERSON] і [PERSON] в будинку під літ «А» існувала кімната 1-4, загальною площею 8,0кв.м, що підтверджується технічним планом забудови, кімнатою вказаною площею спадкодавець [PERSON] і її донька, спадкоємець [PERSON] також не користувалися. На підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради № 265 від 05.05.1989р. була узаконена перебудова кімнати 8,0 кв.м., яку провів померлий [PERSON] Внаслідок перебудови і зняття перегородки кімната площею 8,0кв.м. збільшилася в житлову кімнату площею 13,90 кв.м, що підтверджується технічним паспортом на будинок. Таким чином встановлено, що у житловому будинку під літ. «А» взагалі відсутня житлова кімната 1-4 площею 8,0кв.м. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2001р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на реконструйовану кімнату площею 13,90 кв.м. в будинку літ. «А», в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Сторона позивача [PERSON] не надала суду доказів, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,4853га. Матеріалами справи підтверджено, що будинок літ. «Б», це окрема забудова, яка розташована на земельній ділянці, яка рішенням Київського районного суду від 22.03.2002 р., що набрало законної сили, передана у користування [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.03.2002р. встановлений порядок користування земельною ділянкою в [ADDRESS] . Також встановлено, що земельні ділянки відокремлені парканом, мають окремі входи, земельна ділянка, яка передана в користування відповідачів [PERSON] та [PERSON] , ними приватизована. Сторони по справі є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] , при цьому: позивачу [PERSON] належить 21/100 частина, яка складається: 1-4 житлова кімната загальною площею 8,0кв.м в літ «А», сарай під літ. «Б», забори № 1-3, мощення 1; [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняв [PERSON] , - 24/100 частини; [PERSON] 19/100 частин [PERSON] 9/50 частин [PERSON] 9/50 частин вказаного домоволодіння. У житловому будинку під літ. «А» відсутня житлова кімната 1-4 площею 8,0кв.м. На підставі договору купівлі-продажу від 09.01.1979 р., [PERSON] (мати позивача ), стала власником 21/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.2004р. власником 21/100 частки вказаного домоволодіння є позивач. Законність угоди, договору купівлі-продажу від 09.01.1979р. неодноразово перевірялась. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку відмовлено (а.с.99, т.3). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.07.1988р. в задоволені позову прокурора Київського району м. Одеси до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу частини домоволодіння - відмовлено. 26.03.2003р. Одеська міська рада прийняла спірне рішення №№1220-XXIV, яким передала для будівництва та обслуговування: - земельну ділянку площею 0,1932 га з кадастровим [NUMBER] за адресою [ADDRESS] у спільну сумісну власність [PERSON] , та [PERSON] ; - земельну ділянку площею 0,0934 га з кадастровим [NUMBER] за адресою [ADDRESS] у власність [PERSON] ; - земельну ділянку площею 0,968 га з кадастровим [NUMBER] за адресою [ADDRESS] у власність [PERSON] Зазначеним особам на ці земельні ділянки видано державні акти на землю. Судом встановлено, що така передача земельних ділянок відбулася без узгодження меж цих ділянок з співвласником [PERSON] , та у порушення вимог ст.89 ЗК України - не передана співвласнику житлового будинку - [PERSON] , яка на той час була співвласником житлового будинку за адресою [ADDRESS] у розмірі 21/100 частини. Однак, суд вважає, що позивач [PERSON] пропустила трьохрічний строк на звернення до суду з захистом права, який передбачено ст.256 ЦК України, про що у справі заявлено стороною [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд встановив, що 10.07.2006р. [PERSON] зверталася до Київського районного суду м.Одеси суду з позовом про усунення перешкод у користування власністю під час розгляду якого були оглянуті державні акти, які є предметом спору у цій справі, тобто позивачу було відомо про приватизацію зазначених площ земельної ділянки за вказаною адресою. Крім того, у 2007р. позивач [PERSON] зверталася до прокуратури Київського району м.Одеси (справа №615 Ж 04) зі скаргою на рішення Київського районного суду м.Одеси від 19.03.2002р. у справі №2-157/02) щодо приватизації зазначених земельних ділянок, за результатами перевірки якої прокуратура повідомила [PERSON] про відсутність порушень чинного на той час законодавства. Відповідно до ст.267ч.4 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмові у позові. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] пропустила встановлений Законом трьохрічний строк на звернення до суду з позовом про захист порушеного, на її думку, права, а тому у задоволенні первісного позову слід відмовити. Щодо зустрічного позову суд вважає зазначити наступне. Суд встановив, що прізвище мати позивача за первісним позовом [PERSON] в зазначеній вище угоді купівлі-продажу 21/100 частини будинку [ADDRESS] зазначалося на російській мові як « [PERSON] », тоді як у спірному свідоцтві зазначено, що [PERSON] приймає спадщину після смерті « [PERSON] ». Існування такої розбіжності сторона позивача за зустрічним позовом вважає підставою для подачі та задоволення зустрічного позову. Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Позивач за зустрічним позовом не надала суду доказів того, що вона є співвласником будинку за адресою [ADDRESS] . [PERSON] згідно державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,1932 га серії [NUMBER] кадастровий № [NUMBER] є співвласницею земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 17.12.2003р. Оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), то сторона позивача за зустрічним позовом, у порушення вимог ст.81ч.1 ЦПК України, не довела суду яке саме її право на земельну ділянку 0,1932 га і чим порушується, не визнається або оспорюється оспорюваним свідоцтвом про право на спадщину [PERSON] від 23.07.20104р. видане Третьою Одеською державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за №1-2392, а тому у задоволенні зустрічного позову слід також відмовити.

Outcome: dismissed