Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, у розмірі 1/4 частини заробітної плати, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову й до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 13 жовтня 2022року, надати дозвіл на виїзд за кордон до [PERSON] Штатів Америки малолітній [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, без згоди та супроводу батька [PERSON] [PERSON], зобовязати [PERSON] [PERSON] не перешкоджати їй перетинанню кордону разом з малолітньою [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, а також надати їй дозвіл без згоди батька [PERSON] [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду малолітньої доньки [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, за межі України до [PERSON] Штатів Америки. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилось донька [PERSON], 13 жовтня 2004року. Позивачка зазначає, що донька проживає з нею, відповідач участі у забезпеченні дитини не приймає, від надання матеріальної допомоги відмовляється, а її заробітку недостатньо для повного та всебічного утримання доньки. Позивачка також вказує, що донька навчається у школі та додатково вивчає іноземну мову. Також позивачка зазначає, що 09.01.2015року вона уклала шлюб з [PERSON] Вільям, який проживає у [PERSON] Штатах Америки та є громадянином цієї держави. Позивачка вказує, що на даний час вона має намір, разом з малолітньою донькою - [PERSON], виїхати на відпочинок за кордон у США з метою відвідати чоловіка, а також з метою того, щоб у доньки була практична можливість спілкуватися з іноземцями англійською мовою та удосконалити свої знання англійської мови. Однак, як зазначає позивачка, відповідач безпідставно не дає своєї згоди на виготовлення документів для виїзду малолітньої доньки за кордон та на виїзд їх дитини за межі України, що шкодить інтересам дитини, хоча тривалий час відповідач взагалі не спілкується з дитиною та матеріально її не утримує. Посилаючись на положення ст.ст. 141, 155, 180, 181, 191 СК України, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», [PERSON] просить суд задовольнити її позов. У судове засідання 25.11.2015року позивачка не зявилась, однак 25.11.2015року надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом надання оголошення в газеті «Урядовий курєр», у судові засідання не зявився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Крім того, суд зазначає, що з довідки Голованівського районного сектору УДМС України в Кіровоградській області від 11.11.2015року за №17/1079 вбачається, що відповідач - [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Однак, з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання Голованіської селищної ради від 11.11.2015року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [INFO], однак за вказаною адресою ніколи не проживав і на момент обстеження не проживає. Також, суд вказує на те, що згідно акту сусідів, завіреного КП «ЖКС «Чорноморський», відповідач - [PERSON] мешкав у квартирі [ADDRESS], однак з 07 травня 2015року у зазначеній квартирі не мешкає. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 03.09.2004року. Від даного шлюбу, 13 жовтня 2004року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження (повторно) серії І-ОЛ № 161829 від 14 серпня 2014року. У подальшому, заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2013року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією заочного рішення, яке наявне у матеріалах справи. З довідки КП «ЖКС «Чорноморський» №434 від 12.10.2015р. вбачається, що [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, проживає за адресою: [INFO], разом з нею проживає її мати [PERSON] Крім того, з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання Голованіської селищної ради від 11.11.2015року вбачається, що [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, зареєстрована за адресою: [INFO]. Судом встановлено, що на теперішній час сторони проживають окремо, а їх дитина проживає разом з позивачкою - [PERSON] та знаходяться на її утриманні. З довідки Одеської загальноосвітньої школи №55 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 16.09.2015року за №447 вбачається, що [PERSON], 2004року народження, зарахована 01.09.2010р. до Одеської ЗОШ №55, де і зараз навчається в 6-Б класі. За весь час перебування дівчинки в навчальному закладі, її батько не спілкувався із класним керівником (ні особисто, ні по телефону), іншими вчителями предметниками, не приймав участь у заходах класу, школи, не відвідував батьківські збори. Крім того, з довідки Одеської загальноосвітньої школи №55 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 28.09.2015року за №458 вбачається, що [PERSON], 2004року народження, учениця 6-Б класу Одеської ЗОШ №55, дійсно в 2014-2015р.р. відвідувала курси англійської мови, які працюють при школі. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміромаліментів і 30відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, з урахуванням того, що у суду відсутні докази того, що відповідач офіційно працює, а також враховуючи положення ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, а саме: стягувати з [PERSON] [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього доньки [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову й до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 13 жовтня 2022року. Щодо вимог позивачки про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 09 січня 2015року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Вільям, який є громадянином [PERSON] Штатів Америки, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Як вже було зазначено вище, малолітня донька [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, проживає разом з позивачкою - [PERSON] та знаходиться на її утриманні. З пояснень [PERSON] слідує, що вона має намір, разом з малолітньою донькою - [PERSON], виїхати на відпочинок за кордон у США з метою відвідати чоловіка, а також з метою того, щоб у доньки була практична можливість спілкуватися з іноземцями англійською мовою та удосконалити свої знання англійської мови, однак відповідач відмовляє позивачці у наданні згоди на тимчасові виїзди дитини за межі території України. Відповідно до 2 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинні бути забезпечені спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б йому розвиватися фізично, розумово, морально та духовно. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Пунктом 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатися за захистом прав та інтересів дітей. На думку суду тимчасове перебування [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, у [PERSON] Штатах Америки, ознайомлення її з різними культурами, огляд архітектурних та інших визначних памяток буде сприяти освітньому вихованню та культурному розвитку дитини. Таким чином, враховуючи виключно інтереси дитини, суд вважає за можливе надати дозвіл малолітній [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, на тимчасовий виїзд за межі України до [PERSON] Штатів Америки, у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] [PERSON], а також надати дозвіл [PERSON] на оформлення та виготовлення проїзних документів на тимчасовий виїзд за межі України до [PERSON] Штатів Америки на імя її малолітньої доньки - [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] [PERSON]. Разом з тим, суд вважає за необхідне, відмовити [PERSON] у задоволенні її вимоги в частині зобовязання відповідача - [PERSON] [PERSON] не перешкоджати їй перетинанню кордону разом з малолітньою [PERSON], 13 жовтня 2004року народження, оскільки позивачкою не доведено та не надано доказів того, що відповідач чинить їй перешкоди у перетинанні кордону разом з малолітньою [PERSON], 13 жовтня 2004року народження. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487,20грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] [PERSON] на користь позивачки [PERSON], судовий збір у розмірі 974,40грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] [PERSON] до державного бюджету України.

Outcome: partial