Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 грудня 2003 року [PERSON] було придбано нерухоме майно в [ADDRESS] , після чого 12 грудня 2003 року КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» було проведено його реєстрацію. Разом з цим відповідно до копії інвентаризаційної справи, наданої Перечинською міською радою, попередній власник [PERSON] 14 грудня 2001 року звернувся до КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» із замовленням № 9945 про обстеження будинку у зв`язку із його приватизацією. За результатами технічної інвентаризації, Перечинською селищною радою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 17 грудня 2001 року було видано Свідоцтво про право власності на житло, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак бланк Свідоцтва був стандартний із записом «квартира», який вважає помилковим, оскільки у довідці-характеристиці для продажу та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 216724 від 03 грудня 2003 року зазначено саме «житловий будинок», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу під час посвідчення договору купівлі-продажу [PERSON] не звернула увагу на вказані розбіжності в документах, а [INFO] вона померла та після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить також зазначений будинок. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася до приватного нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі такого, оскільки правовстановлюючі документи містять розбіжності. Разом з цим внести застереження чи виправлення у договір купівлі-продажу нема можливості, оскільки власник квартири [PERSON] померла. Оскільки встановлення даного факту необхідно їй для оформлення спадщини, тому просить задовольнити заяву. У судове засіданні заявник не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи без участі представника ради та не заперечив проти задоволення заяви. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що за Договором купівлі-продажу квартири від 10 грудня 2003 року, зареєстрованим в реєстрі за № 202, предметом такого є квартира, розташована у [ADDRESS] , яку придбала [PERSON] (а. с. 8). Разом з цим згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2266020 від 12 грудня 2003 року, Комунальним підприємством «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» на підставі вказаного договору за власником [PERSON] проведено реєстрацію будинку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). Такий самий тип нерухомого майна за цією ж адресою, а саме будинок, зазначено і у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 154895794 від 04 лютого 2019 року (а. с. 15-16). В той же час, після смерті власника (спадкодавця) [PERSON] , звернувшись до нотаріуса за Свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, заявниця [PERSON] отримала відмову нотаріуса у видачі такого з підстав наявності розбіжностей у вищезазначених правовстановлюючих документах (а. с. 10-12, 14). Так само державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] прийняла рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 47289168 від 11 червня 2019 року (а. с. 13). Вказані обставини перешкоджають заявнику [PERSON] реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, а також Листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно (ст. 105 ЦК) чи зареєстровано за іншою особою. Таким чином, зважаючи на вказані норми закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що її вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved