Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просила: - стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у сумі 1788,11 грн., інфляційні витрати у сумі 3455,16 грн., а всього 5 243,27 грн. На обґрунтування вимог зазначено, що сторони від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO] З дня розірвання шлюбу і до цього часу дитина проживає з позивачем. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.07.2010 року і до виповнення його повноліття. У зв'язку із ти, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо утримання сина, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 01.09.2015 року у розмірі 11 744,32 грн. Вважає, що заборгованість виникла з вини відповідача, жодні об'єктивні обставини, які б перешкоджали йому виплачувати аліменти їй не відомі. Тому, оскільки зараз вона сама утримує сина, витрачає кошти на його харчування, одяг, підручники їй дуже складно забезпечувати достатній життєвий рівень сина. В зв'язку з цим змушена звернутися до суду з вище вказаним позовом про стягнення неустойки (пені) та інфляційних витрат. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі. Зазначав, що на утриманні у нього є дружина - [PERSON], спільний син - [PERSON] та син дружини від першого шлюбу - [PERSON] Фактично весь цей час він добросовісно намагався сплачувати аліменти, проте 30.01.2015 року був звільнений з роботи. На даний час відповідач не працює, нестабільний дохід із-за тимчасових заробітків, дружина також не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не отримує призначені їй з батька дитини аліменти на утримання сина - [PERSON]. В зв'язку з тим, що розмір його тимчасових заробітків має мізерний розмір та нерегулярний характер, він не в змозі хоч якось утримувати свою нову сім'ю та сплачувати аліменти позивачу, у тому розмірі, що був визначений рішенням суду від 29.09.2010 року. Крім того, вказав, що ним подано до суду позовну заяву до позивача про зміну розміру аліментів. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони по справі від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.09.2010 року по справі № 2-11678/10 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.07.2010 року і до виповнення повноліття та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 14.07.2010 року і до виповнення сину [PERSON], [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] року (а.с. 6). Згідно повідомлення Управлінням державної виконавчої служби ГУЮ в Кіровоградській області № К-304-03.2 від 20.04.2015 року позивача повідомлено, що всі можливі заходи щодо стягнення аліментів з відповідача зроблені, здійснювалися неодноразові виклики державним виконавцем боржника, з роботи [PERSON] звільнили, інших рахунків у банках не має(а.с. 9-10). Відповідно до довідки Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції № 43413 від 02.09.2015 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2014 року - 5861,25 грн. та станом на 01.09.2015 рік - 5883,07 грн., а всього: 11744,32 грн. (а.с. 8). Відповідач в судовому засіданні надав оновлену довідку про стан наявної заборгованості по аліментам. Згідно довідки Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, відповідно до виконавчого листа № 2-11678 від 19.10.2010 року виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда, [PERSON] заборгованість по аліментам станом на 02.10.2013 року відсутня, проте станом на 01.12.2015 року заборгованість по аліментам складає 10 147,10 грн. 24.06.2015 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 23). [INFO] року у них народився син - [PERSON] (а.с. 22). [PERSON] від першого шлюбу має сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 24). На даний час відповідач згідно довідки КП «ЖЕО № 3» від 01.12.2015 року № 6802 проживає разом зі своє бабусею - [PERSON], дружиною - [PERSON], сином - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). 29.02.2016 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих положень Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, передбачена статтею 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. На підставі змісту зазначених норм та положень ст.ст.214, 215 ЦПК, суд під час ухвалення рішення повинен встановити факт заборгованості за аліментами, вину платника в її виникненні, період часу, за який виникла ця заборгованість, час її погашення та період, на який було прострочено сплату аліментів з моменту виникнення до її погашення. Суд вважає, що вказана заборгованість виникла з вини платника аліментів, оскільки він за період з 01.10.2014 року по 01.09.2015 року сплатив за січень 2015 рік - 300 грн., за березень 2015 рік - 300 грн. та травень 2015 рік - 400 грн., а в сього - 1000 грн., тобто сплачував аліменти не в повному обсязі. В той же час, Верховний Суд України у справі № 6-149 цс14 зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. В Постанові Судової палати у цивільних справах від 03.02.2016року, справа №6-1477цс15 Верховний Суд України зазначив, що неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так : заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на один відсоток пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів ( за кожен місяць). Виходячи з викладеного, розрахунок неустойки, викладений позивачем в позовній заяві (а.с.2) нараховується за період з 01.10.2014 року до 01.09.2015 року (жовтень 2014 рік - 217,74 грн., за листопад 2014 рік - 210, 72 грн., за грудень 2014 рік - 217, 74 грн., за січень 2015 рік - 26,60 грн., за лютий 2015 рік - 196,67 грн., за березень 2015 рік - 124,74 грн., за квітень 2015 рік - 210,72 грн., за червень 2015 рік -147,70 грн., за липень 2015 рік - 217,74 грн., за серпень 2015 рік - 217,74 грн.). Таким чином в межах позовних вимог сума неустойки в розмірі 1788,11 грн. підлягає до задоволення. Заперечення відповідача не дають підстав до відмови у задоволенні позову. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат, то ця вимога задоволенню не підлягає. До даних правовідносин, які виникли внаслідок прострочення сплати аліментів може бути застосовано спеціальну норму права, а саме ст. 196 СК України, а не cт. 625 ЦК України на яку посилається позивач обґрунтовуючи цю вимогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial