Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку також зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Дані особи є зареєстрованим в будинку, проте ніколи в ньому на проживали. Місце їх проживання позивачу не відоме. У зв'язку з реєстрацією відповідачів в будинку позивач не має можливості в повній мірі розпоряджатися своїм майном. На підставі вищевикладеного позивач просила суд визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що всі троє відповідачів раніше відбували покарання у виді позбавлення волі. Після відбуття покарання кожний окремо звернувся до неї з проханням зареєструватися в будинку з метою отримання можливості оформити пенсію та щоб мати зареєстроване місце проживання. Позивач погодилась на це і надала дозвіл на їх реєстрацію. Проте жодного дня відповідачі в її будинку не проживали, їхніх речей в будинку не було і не має. Про фактичне місце проживання відповідачів позивачу також нічого не відомо. Зараз позивач хоче продати будинок і в неї вже є покупець, який згоден купити будинок лише за умови зняття з реєстрації всіх осіб. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Верхньодніпровський районний відділ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області та комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ» в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27 серпня 1998 року (а.с.4), довідкою Верхівцевської міської ради № 456 від 19 листопада 2014 року (а.с.26) та довідкою державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області № 407/01-17 від 24 листопада 2014 року (а.с.31). Разом з позивачем в даному будинку зареєстровані: з 18 листопада 2008 року [PERSON]; з 30 січня 2006 року - [PERSON] та з 29 січня 2010 року - [PERSON], що підтверджується домовою книгою (а.с.6-9) та адресними довідками (а.с.13-15). Дані особи не проживають та ніколи не проживали в зазначеному житловому будинку, що підтверджується пояснення позивача та актом обстеження від 16 липня 2014 року та 6 жовтня 2014 року, складеними депутатом Верхівцевської міської ради (а.с.5, 32). Згідно зі ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. В той же час член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали в будинку позивача без поважних причин, оскільки відповідачі визначили своїм місцем проживання інше житло. Жодних перешкод у користуванні цим будинком позивач не створювала. Ніяких інших домовленостей між [PERSON], як власником житла, та відповідачами щодо користування даним житлом не було. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житлом по [ADDRESS], а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем було сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved