Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з зазначеною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх заробітків відповідача, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. З відповідачем мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. З моменту народження дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З липня 2016 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у звязку з чим в позивачки склалось тяжке матеріальне становище. В судове засідання позивачка не зявилася, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 31). Відповідач в судове засідання не зявився, причину та обставини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю або відкладення судового засідання не надіслав. В матеріалах справи мається оголошення про його виклик у судове засідання опубліковане в газеті «Запорізька правда» за № 46 від 24.11.2016 року (а.с. 30). Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами по справі доказів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль¬ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі¬нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конститу¬ції України, є одним з головних конституційних обов'язків. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та сторони не визначились з приводу утримання дитини за домовленістю у добровільному порядку, вимоги позивача підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини (а.с.2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved