Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач являється суміжним землекористувачем та самовільно насадила на межі їх ділянок дерева та кущі, які унеможливлюють нормальний ріст насаджень на його земельній ділянці. На підставі наведеного просить суд, усунути перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом зобов?язання відповідача вирубати дерева та інші насадження, які знаходяться на межі їх земельних ділянок. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити. Представник третьої особи на стороні позивача Бойчук Г.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали за безпідставністю вимог, суду пояснили, що відповідач не вчиняла будь-яких дій, спрямованих на порушення прав позивача, як суміжного землекористувача. Просили суд, відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, в їх системному зв?язку, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, який реалізовується шляхом звернення до суду із відповідним позовом за правилами ЦПК України. Згідно ч. 2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 103 Земельного кодексу України закріплено загальні правила добросусідства, за якими додержання правил добросусідства є обов'язком власників та землекористувачів земельних ділянок, які мають обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться щонайменше незручностей. Відповідно до ст.105 Земельного кодексу України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Судом встановлено, що позивач на підставі державного акту серії І-ВЛ №026864 являється власником земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої на території садівничого товариства «Коршів» Коршівської сільської ради (а.с.4). Відповідач являється власником сусідніх земельних ділянок загальною площею 0,12 га, що розташовані там же (а.с.22). В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на порушення його права на користування земельною ділянкою, що виявилося у насадженні відповідачем дерев та кущів на межі їхніх земельних ділянок. Проте, всупереч ст. 60 ЦПК України позивач та його представник не довели та не підтвердили жодними належними та допустимими доказами ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Із матеріалів справи вбачається, що 24.02.2014 року членами СД «Коршів» було складено акт, яким члени комісії встановили наявність на межі земельних ділянок сторін дерев та кущів, посаджених відповідачем, які заважали нормальному росту городини на земельній ділянці позивача (а.с.5). На думку суду, вказаний доказ не може свідчити про порушення прав позивача в даному випадку, виходячи з наступного. Із змісту вказаного акту вбачається, що він складений взимку, тобто в період, коли ріст рослин та дерев не відбувається. Крім того, відображені в акті відомості не можна визнати достовірними, оскільки, акт підписаний лише представником позивача [PERSON] за відсутності доказів присутності при огляді [PERSON] Як пояснили суду представник позивача [PERSON], представник третьої особи [PERSON], які підписали акт, комісія не заходила безпосередньо на земельні ділянки та не проводила будь-яких замірів. Викладена в акті інформація про знаходження дерев та кущів безпосередньо на межі земельних ділянок спростовується наданими сторонами фотографіями, яких вбачається, що дерева ростуть на певній відстані від межі ділянок і земельна ділянка позивача не засаджена городиною до межі (а.с.20, 21, 29-32). Крім того, як показала суд свідок [PERSON], [PERSON] з 2012 року особисто не обробляє земельну ділянку, яка на даний час обробляється представником позивача [PERSON] Вказану обставину підтвердила також [PERSON] в судовому засіданні, пояснивши суду, що позивач тривалий час проживає в Республіці Білорусь. Посилання представника третьої особи Бойчук Г.О. на ту обставину, що статутом СД «Коршів» передбачено мінімальні відстані розміщення дерев від межі в даному випадку не мають значення для справи, так як відповідач являється членом іншого садівничого товариства - «Коршів-2», що не заперечили сторони в судовому засіданні. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позивачем належним чином не доведено факт порушення його прав з боку відповідача. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed