Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Зокрема, позивачка просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею і [PERSON] та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 01 листопада 2013 року (актовий запис №226 від 01 листопада 2013 року) та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісяця, починаючи з моменту пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з доводами, викладеними [PERSON] в позовній заяві, спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на подружні права та обов`язки, а також через відсутність між ними взаєморозуміння. Позивачка зазначила, що [PERSON] не приділяє належної уваги сім`ї, у зв`язку з чим між ними склалися неприязні відносни. За таких обставин, як стверджує [PERSON] , сторони не ведуть спільного господарства протягом останніх двох років та на теперішній час фактично припинили шлюбні стосунки між собою. Позивачка вважає неможливим подальше сумісне життя та примирення подружжя. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] обґрунтовує необхідністю забезпечення дитині належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, рівністю прав та обов`язків обох батьків, а також працездатністю відповідача, відсутністю в нього інших утриманців та узгодженістю із ним розміру аліментів. Відповідач [PERSON] не надав суду відзив на вказану позовну заяву [PERSON] . У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, подали в суд письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Окрім цього, зміст заяви позивачки від 02 грудня 2019 року свідчить, що [PERSON] повністю підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та підтверджує обставини щодо неможливості подальшого сумісного проживання із відповідачем та ненадання ним у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини. Зі змісту заяви [PERSON] від 02 грудня 2019 року слідує, що відповідач повністю визнає позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Згідно з ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що в даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому підлягає прийняттю. За таких обставин, на підставі ч.2 ст.191, ч.ч.3, 4 ст.200 і ч.4 ст.206 ЦПК України з врахуванням визнання позову відповідачем суд вважає за належне вирішити даний спір за результатами підготовчого провадження за наявними матеріалами справи. Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 02 грудня 2019 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню в повному обсязі. Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 01 листопада 2013 року, слідує що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 01 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що 01 листопада 2013 року складено відповідний актовий запис №226. У період цього шлюбу [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON] , яка на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 10 лютого 2015 року (актовий запис №70 від 10 лютого 2015 року). Довідка відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №2582/04 від 10 червня 2019 року свідчить, що малолітня дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матірю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту позову та письмових заяв сторін від 02 грудня 2019 року судом встановлено, що спільне життя між подружжям [PERSON] і [PERSON] не склалося через наявність в них протилежних поглядів на права і обов`язки подружжя, а також через відсутність між ними взаєморозуміння. Сторони фактично не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою та не ведуть спільного господарства протягом останніх двох років. Примирення між подружжям не відбулося. Наведені обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін. Відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сім`єю сторони не бажають, тому за таких обставин їх шлюб не може бути збереженим. Отже, зазначені фактичні обставини доводять обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Судом також встановлено, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо утримання малолітньої дитини: дочки - [PERSON] , [INFO] , хоча є працездатним і інших утриманців немає. Вказані обставини, якими [PERSON] аргументує позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, [PERSON] не спростовані. Зміст письмової заяви відповідача від 02 грудня 2019 року свідчить, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та погоджується сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Наведені фактичні обставини вказують на обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Слідуючи вимогам ч.ч.1, 2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Наведені норми права, які підлягають застосуванню, вказують на наявність законних підстав з врахуванням встановлених фактичних обставин у даному випадку для прийняття судом в цій цивільній справі рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини: дочки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи встановлені фактичні обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, 180, ч.3 ст.181, ч.ч.1, 2 ст.182, ст.184, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved