Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 вересня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Т.Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 11. Від даного шлюбу у них народилося шестеро дітей сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що впродовж останніх двох років спільного проживання їх сімейне життя стало поступово погіршуватися, часто виникали сварки та непорозуміння, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Таким чином вже майже три роки вони проживають окремо, кожен має кардинально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей. Разом з даним позовом нею також подано заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову у повному обсязі.\~ Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви, суд приходить до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 29 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Т.Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 11, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконкомом Т.Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 29 вересня 2007 року. Також встановлено, що за час перебування в шлюбі у сторін народилося шестеро дітей сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 26 серпня 2008 року, серії [NUMBER] від 21 лютого 2012 року, серії [NUMBER] від 15 вересня 2009 року, серії [NUMBER] від 05 листопада 2014 року, серії [NUMBER] від 15 грудня 2017 року, та серії [NUMBER] від 11 березня 2019 року, виданими виконкомом Т.Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області. Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя Газа і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільних дітей, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави, що відповідає положенням ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved