Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач допомоги на утримання своїх малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не надає, а тому на їх утримання позивачка просить присудити аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до їх повноліття, крім того просить стягувати щомісячно на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на її утримання до досягнення молодшою дитиною трьохрічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Вона самостійно не може задовольнити всі потреби дітей, тому змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд, повторно в судове засідання не з`явився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 вересня 2011 року від якого мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області №100 від 11 лютого 2020 року [PERSON] проживає разом з дітьми за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки ТОВ «ВІКНАЛЕНД» №ГП000000048 від 02 вересня 2019 року [PERSON] з 01 жовтня 2018 року працює на посаді слюсара-інструментальника, середньомісячний дохід якого становить близько 4 000 грн. Відповідач проживає окремо та за твердженням позивачки достатньої участі в утриманні дітей не приймає, що змусило її звернутись до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч. 2 і 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог, згідно ст. 182 СК України враховує матеріальний стан позивачки, яка самостійно утримує малолітніх дітей та потребує матеріальної допомоги відповідача, а тому вважає необхідним визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на обох дітей, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і тим самим позовну заяву в цій частині задовольнити частково. Відповідно до вимог ч. 2, 4 і 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому, вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання щомісячно в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial