Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 16 грудня 1994 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, згідно актового запису № 642 віділенням ЗАГС міста Новий-Уренгой. Рішенням Судової діялнки №4 м. Новий-Уренгой від 08.10.2013 року шлюб між ними було розірвано. За період шлюбу позивачем з відповідачем було спільно набуто у власність майно, на яке поширюється право спільної сумісної власності подружжя, нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Просить суд здійснити поділ майна подружжя, визнати за [PERSON] Іванінвною право власності на частку у розмірі 1/2 в квартирі [ADDRESS]. та стягнути судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляли, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи у їх відсутності. З метою дотримання вимог ст. 6 [PERSON] про захист прав людини та основних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, вимог\~ЦПК України\~щодо строків розгляду цивільних справ, суд зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що 16 грудня 1994 року між позивачем та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, згідно актового запису № 642 віділенням ЗАГС міста Новий-Уренгой, [PERSON] Федерації. Рішенням Судової діялнки №4 м. Новий-Уренгой [PERSON] Федерації від 08.10.2013 року шлюб між ними було розірвано. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 14 липня 2014 року позивач одружилася з [PERSON], змінивши прізвище з [PERSON] на Королюк. За період шлюбу позивачем з відповідачем було спільно набуто у власність майно, на яке поширюється право спільної сумісної власності подружжя, нерухоме майно квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.08.1996 року . З інформаційної довідки з ДРРПНМ від 25 липня 2016 року, вбачається, що 27.05.2016 року [PERSON] за договором купівлі-продажу відчужив квартиру [ADDRESS], що є спільною сумісною власністю, [PERSON] Б . Відповідно до заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 26.10.2016 року по справі № 161/9748/16-ц, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 27.05.2016 року укладений між [PERSON] та [PERSON], номер 843, квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Також, вищенаведеним судовим рішенням, встановлено що, за період перебування позивача з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, ними було спільно набуто у власність нерухоме майно\~квартиру № 79 в житловому будинку № 8 по вулиця Федорова в місті Луцьку, Волинської області, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.08.1996 року. Встановлено, що 27 травня 2016 року відповідач за договором купівлі-продажу відчужив квартиру № 79 в житловому будинку № 8, по вулиці Федорова у місті Луцьку, що належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Оскільки, сторони у справі є громадянами [PERSON] Федерації, тому слід застосовувати положення міжнародного договору, а саме [PERSON] про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах між Білорусь Вірменія Казахстан Киргизстан Молдова [PERSON] Федерація Таджикистан Туркменистан Узбекистан Україна від\~22.01.1993 ([PERSON]). Відповідно до ч. 5 ст. 27 [PERSON], правовідносини подружжя, що стосується їх нерухомого майна, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. А тому, матеріальне і процесуальне право, яке застосовується у правовідносинах є право України. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності. Згідно частини 1, 3 статті 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до статті 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до частини 1, 2 статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі - 551,20 гривень.

Outcome: approved