Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON], як батька малолітнього [PERSON], [INFO], про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що перебувала в громадському шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO]. В зв'язку з скрутним матеріальним становищем позивачка змушена була поїхати за кордон та там працевлаштувалася щоб мати змогу утримувати себе та сина. За таких обставин із працевлаштуванням в державі Польща син тимчасово за згодою позивачки проживає у відповідача за його місцем проживання в [ADDRESS]. На даний час вона має можливість тимчасово забрати сина на період канікул для відпочинку по місцю її праці в республіці Польща. Вона хоче забезпечити дитині відпочинок і вважає, що така поїздка сприятиме розширенню світогляду дитини та позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Для перетину кордону дитиною позивачу необхідно мати дозвіл батька на виїзд сина за кордон. Однак відповідач добровільно не надає згоди на тимчасовий виїзд дитини. Просить суд постановити рішення, яким дати дозвіл на тимчасовий виїзд (на час літніх канікул червень-серпень 2015 року та зимових канікул січень 2016 року) за межі України неповнолітнього сина [PERSON] до республіки Польща у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу другого з батьків [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Показала, що вона працює на роботі в державі Польща 2,5 роки та змушена постійно приїздити до сина, тому що її тривожить стан його здоров»я. На даний час вона має в республіці Польща постійну роботу і службове житло і має бажання та можливість утримувати дитину по місцю роботи. Відповідач заперечує проти виїзду дитини на постійне проживання за кордон, а тому вона просить дати дозвіл на тимчасовий виїзд сина на період канікул. Вона бажає більше спілкуватися із сином, а перебування сина в Україні ускладнює можливість частого спілкування. Вважає, що дитина більше перебуває не з батьком а з бабою, з якою в [PERSON] склалися погані відносини. Позивач приїздила на Україну 3-4 рази на рік і перебувала по 1 місяцю, увесь цей час вона проводила з сином. Відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійснені заходів спрямованих на покращення здоров»я, фізичного та морального розвитку сина. Відповідач позову не визнав. Показав, що дитина від народження проживає з ним і перебуває на його утриманні. За період спільного проживання з позивачкою в них часто виникали конфлікти, сварки тому вони припинили стосунки. Дитина періодично проживала то з ним то з позивачкою. Тоді позивач чинила йому перешкоди бачитися з сином. Вважає позивача поганою матір»ю, заявляє, що в період проживання з нею дитина була недоглянута. Останні два з половиною роки син проживає з ним і перебуває на його повному утриманні. Син доглянутий, добре навчається, займається спортом. Крім того на зважаючи на те, що дитина проживає з ним, відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] згідно рішення суду. .Позивач періодично приїжджає з Польщі і спілкується з дитиною, але в такі приїзди вона негативно настроює дитину проти нього як батька. Вважає недоцільним тимчасовий виїзд сина за кордон на оздоровлення, поскільки вважає, що це можна зробити і в Україні. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник служби у справах дітей Радивилівської райдержадміністрації в Рівненській області, як органу опіки і піклування, [PERSON] вважає позовні вимоги обґрунтованими і підставними. Суду пояснила, що ця сім»я відома службі у справах дітей з 2009 року. Раніше син [PERSON] проживав з матір»ю, а відповідач неодноразово звертався до служби в справах дітей Радивилівської райдержадміністрації, про те, що позивачка не виконує належним чином материнських обов'язків, не дбає про сина, зловживає спиртними напоями. Працівники служби обстежували умови проживання позивача, спілкувалися із сторонами і з дитиною. Вважає, що батьки обидвоє належно виконують свої батьківські обов»язки, а тимчасовий виїзд дитини за кордон з матір»ю буде на користь дитині. Представник Управління Державної міграційної служби в Україні в судове засідання жодного разу не з»явився. 30.12.2014 року до суду від завідувача Радивилівського РС УДМС України в Рівненській області найшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши сторін, малолітнього [PERSON], [INFO], вивчивши надані суду докази і обставини справи суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. Опитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON], [INFO], показав, що він на даний час проживає разом з татом і навчається в 4-му класі Радивилівської ЗОШ №1. Він також хоче частіше спілкуватися з матір»ю, яка працює в Польщі і яку він рідко бачить. Бажає на канікули поїхати разом з мамою і побачити як там мама живе і працює. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO], що доводиться свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області Серія [NUMBER] від 02.03.2005 року. (а.с.9). Сторони не позбавлені батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], 2004 року народження, і відповідно до ст.. 141СК України вони, як батьки, мають рівні права та обов»язки щодо дитини. В силу фактичних обставин, які склалися, на протязі останніх двох з половиною років дитина постійно проживає з батьком [PERSON] в [ADDRESS] і перебуває на його утриманні. Мати дитини [PERSON] на протязі останніх двох з половиною років працевлаштована і тимчасово проживає в республіці Польща (адресні дані:[ADDRESS]) де працює на посаді портьє у фірмі ТзОВ «Меркуріон», що доводиться довідками виданими на її ім.»я згаданою фірмою (а.с.14-18). В силу цих обставин мати має обмежену можливість часто бачитися з сином, брати участь в його вихованні, спілкуватися з ним, піклуватися про його здоров», фізичний і духовний розвиток. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток. Згідно ст..153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежене законом. Суд знаходить, що в даному випадку тимчасовий виїзд дитини за кордон разом з матір»ю на період канікул відповідає інтересам дитини, сприятиме розширенню світогляду [PERSON], надасть йому можливість більше часу спілкуватися з матір»ю, поскільки таке спілкування йому необхідне в силу його віку. Посилання відповідача на те, що позивач зловживає спиртними напоями і не забезпечить догляду дитини не заслуговують на увагу, поскільки спростовуються письмовими доказами по справі. [PERSON] позитивно характеризується по місцю проживання Радивилівською міською радою, що доводиться характеристикою міської ради № 02-11/169 від 02.07.2014 року. (а.с.11) [PERSON], 1974 року народження, жителька [ADDRESS] на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що встановлено з довідки Радивилівської районної лікарні №922 від 03 липня 2014 року.(а.с.13) Президентом Фірми Кшиштоф Жуковські видана довідка в якій йдеться про те, що [PERSON] працевлаштована у фірмі ТзОВ Merkurion на посаді портьє у відділенні в Смереку в готелі Carpatia Bieszczadzki Gosciniec від 01.08.2012 р. Також довідкою Президента Фірми Кшиштоф Жуковські посвідчено, що він як роботодавець забезпечує [PERSON] безплатним службовим помешканням за адресою: [ADDRESS] та згідний на проживання сина [PERSON], [INFO] разом з матір»ю у вище згаданому службовому помешканні. По місцю роботи в фірмі ТзОВ «Меркуріон» [PERSON] характеризується позитивно як досвідчена, енергійна, сумлінна, комунікабельна працівниця, легко знаходить спільну мову з людьми та зацікавлена роботою. (а.с.18-19) Виходячи з вищевикладеного суд знаходить, що позивач має на даний час можливість забезпечити сину нормальні умови проживання і відпочинку на період канікул по місцю її працевлаштування в республіці Польща. Згідно ч.3ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновителів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності зі ст.2 Закону України „Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїздний документ дитини. Згідно ст.4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» оформлення проїздного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою КМ України від 27.01.1995 року №57 (у редакції постанови КМ України від 25.08.2010 року №724) виїзд за кордон громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків, або за рішенням суду. Відповідно до ч.2ст.154 СК України батьки мають право звернутися до суду, органів державної влади, органів самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Outcome: approved