Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що витратила право користування житловим приміщенням. Позивач свої вимоги мотивували тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.1996 року належить квартира [ADDRESS]. З 09.12.1997 року у вказаній квартирі значиться зареєстрованою мати її чоловіка, [PERSON] Відповідач не проживає у вказаній квартирі, у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації. Плата за житло та комунальні послуги нараховується з урахування реєстрації у квартирі [PERSON], хоча оплату комунальних послуг вона здійснює самостійно. Тим самим їм створюються перешкоди у користуванні власністю. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON]. повторно не з'явилася в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи ТОВ «Житлорембудсервіс» - Осика О.С. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Третя особи - Управління ДМС України в Полтавській області в судове засідання не з'явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без участі її представника. При винесенні рішення, покладалась на розсуд суду. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 3 СК України, передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтями 64, 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Якщо особи, перестали бути членами сім'ї власника, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як власник та члени його сім'ї. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.02.1996 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» № 600 від 23.08.2013 року у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі також підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Полтавській області від 18.03.2014 року. Відповідач за місцем реєстрації не проживає. Факт тривалого не проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» № 71 від 16.04.2014 року, відповідно до якого свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з грудня 1997 року. За таких обставин, враховуючи непроживання відповідача у спірній квартирі більше року, суд з огляду на положення ст. 405 ЦК України приходить до висновку, що остання втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягають задоволенню.

Outcome: approved