Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 1989 року і до часу відкриття спадщини. Заінтересована особа у справі - Старобогородчанська сільська рада об`єднаної територіальної громади Богородчанського району Івано-Франківської області. Ухвалою від 02 серпня 2019 року відкрито провадження у справі. 02 жовтня 2019 року заявниця подала уточнену заяву, в якій просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою [ADDRESS] на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявниця та її представник уточнену заяву підтримали та пояснили, що заявниця є дочкою спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . На час відкриття спадщини місце проживання заявниці було зареєстроване за адресою [ADDRESS] , однак вона фактично постійно проживала разом із батьком на день його смерті та продовжує проживати в будинку [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи - Старобогородчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Богородчанського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявниці, свідків [PERSON] , [PERSON] , які надали аналогічні свідчення та підтвердили факт постійного проживання [PERSON] разом із батьком [PERSON] на день його смерті, дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги заявниці такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є дочкою спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, видане Нивочинською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області 26 березня 1963 року та свідоцтвом про укладення шлюбу, видане Нивочинською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області 05 жовтня 1988 року . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Нивочинською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області 24 березня 2008 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно заповіту від 30 березня 1993 року, посвідченого секретарем Нивочинської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, [PERSON] заповів все своє майно дочці [PERSON] 27 червня 2019 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори та отримала відповідь нотаріуса, яка повідомила про неможливість видачі їй свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] у зв`язку із пропуском нею терміну для прийняття спадщини, який встановлений ст. 1270 ЦК України та рекомендувала звернутися до суду. На час відкриття спадщини місце проживання заявниці було зареєстроване за адресою [ADDRESS] , однак [PERSON] постійно проживала разом з батьком на день його смерті та продовжує проживати в належному [PERSON] будинку [ADDRESS] . Підтвердити постійне проживання заявниці разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в позасудовому порядку не вбачається можливим, тому змушена звернутись до суду із вказаною заявою. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Верховний Суд зазначив, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. А тому, на думку суду, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживав зі спадкодавцем. Враховуючи наведене, судом встановлено, що заявниця проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому суд вважає можливим встановити цей факт, який має для [PERSON] юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved