Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] досягнувши пенсійного віку звернулася до Нікопольського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з відповідною заявою та документами для призначення їй пенсії за віком. У призначені пенсії їй було відмовлено з причини, що у дипломі [NUMBER] , період навчання з 01.09.1979 року по 27.04.1982 року по різному написано її прізвище на українській мові, тому неможливо зарахувати ці періоди до страхового стажу та роз`яснено можливість підтвердити факт належності документу у судовому порядку. Вказує, що дійсно у дипломі серії [NUMBER] , період навчання з 01.09.1979 року по 27.04.1982 року прізвище українською мовою вказано як « [PERSON] », а російською як « [PERSON] ». Вказані неточності позбавляють її права на призначення та нарахування відповідної пенсії, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд встановити факт належності [PERSON] диплома [NUMBER] від 29.04.1982 року про навчання у Харківському механіко-технічному технікумі, період навчання з 01.09.1979 року по 27.04.1982 року. Ухвалою про відкриття провадження від 14.04.2021 року заява прийнята до розгляду в порядку окремого провадження. Заінтересованій особі був встановлений строк 15 днів з дня отримання такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву (а.с.10-11). 01.06.2021 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головко І.О. надійшов відзив на заяву ( а.с. 15-16), згідно якого, остання просила залишити заяву без розгляду, посилаючись на наступне. Заявник звернулась до суду з метою в подальшому отримати право на отримання пенсії за віком. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року зокрема роз`яснено, що не можуть розглядатися судами заяви про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти. Заявник мала право звернутися до органу (установи, організації, тощо) із заявою (зверненням, проханням) про виправлення помилки в документі який їй видали. Вважає, що заявник обрала неналежний спосіб захисту свого порушеного права. Вказала, що встановлення факту навчання не може розглядатися в порядку окремого провадження, тому заява [PERSON] про встановлення факту повинна бути залишена без розгляду. 03.06.2021 року до суду від представника заявника [PERSON] надійшли заперечення на відзив (а.с. 18-19), де викладено наступне. Так, відзив на заяву про встановлення факту належності документу є надуманим та не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки нею у заяві ставиться питання про встановлення факту належності [PERSON] Диплому [NUMBER] від 29.04.1982 року через різне написання її прізвища, а не встановлення самого факту набуття освіти. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явилася, у тексті відзиву на заяву [PERSON] просила розглянути справу без участі представника управління (а.с. 16 на звороті). Суд, вислухавши представника заявника [PERSON] , вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] , [INFO] народилася у м. Нікополі Дніпропетровської області. Згідно копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] заповненого російською мовою, вбачається, що « [PERSON] » народилася [INFO] у м. Нікополі Дніпропетровської області (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , заповненого російською мовою, 01.06.1984 року було укладено шлюб між « [PERSON] и [PERSON] родившейся [INFO] , в г. Никополь», після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.5). Як вбачається з Диплому з відзнакою [NUMBER] , виданого 29.04.1982 року за реєстраційним № [NUMBER], цей диплом видано « [PERSON] в тому, що вона в 1979 році вступила до Харківського механіко-технологічного технікуму і в 1982 році закінчила повний курс названого технікуму по спеціальності моделювання та конструювання одягу». Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 27.04.1982 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію конструктора швейних виробів (а.с.6). На іншій сторінці диплом заповнений російською мовою, містить ту саму інформацію, особу, якій видано диплом вказано як « [PERSON] » (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Враховуючи, що представник заявника [PERSON] просить встановити саме факт належності [PERSON] диплому з відзнакою [NUMBER] , виданого 29.04.1982 року за реєстраційним № [NUMBER] Харківським механіко-технологічним технікумом, суд не може взяти до уваги посилання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головко І.О. на необхідність залишення заяви [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] без розгляду. Враховуючи те, що у дипломі з відзнакою [NUMBER] , виданому 29.04.1982 року за реєстраційним № [NUMBER] Харківським механіко-технологічним технікумом, по різному написано прізвище особи, якій видано цей диплом та те, що встановлення цього факту [PERSON] необхідно для врахування при призначенні пенсії періоду навчання, суд вважає вимоги заяви обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved