Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. Посилалася на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим вона бажає, щоб з нього стягувалися аліменти. Просила стягувати з відповідача на її користь на дитину аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному об`ємі та просила розглянути справу без її присутності. Відповідач [PERSON] через поштове відділення направив до суду відзив на позов, в якому просив розглянути справу без його присутності. При цьому, у даному відзиві на позов відповідач вказував на те, що проти стягнення аліментів не заперечує, проте заперечує проти доводів позивачки в тій частині, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Згідно довідки виконавчого комітету Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області №956 від 24.05.2020 року на утриманні позивачки [PERSON] перебуває її малолітній син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182\~Сімейного кодексу\~України при призначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. При таких обставинах, суд враховує, що відповідач може сплачувати мінімальний гарантований розмір аліментів, який б забезпечував необхідний життєвий процес та розвиток дитини. При цьому вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, є завищеними. Позивачкою, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я сторін, а також встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з відповідача на користь позивачки стягувати аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ч.1 ст.191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України\~«Про судовий\~збір» та ч.6 ст.141 ЦПК України. Враховуючи наведене, ст.ст.180,181,182,183,184,191 Сімейного кодексу України,\~

Outcome: partial