Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] із позовом про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняття з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони спільно проживали та вели господарство, а тому позивач, як власниця квартири, дала згоду на реєстрацію відповідача. Проте, з липня 2013 року відповідач не проживає у спірній квартирі, однак у добровільному порядку не бажає знятись з реєстрації, а тому позивачка змушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов із підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив суду, що він із липня 2013 року дійсно не проживає разом із позивачкою у спірній квартирі, проте знятись з реєстрації він не бажає, оскільки необхідно сплатити кредити, які він брав для спільних потреб, після чого він знімиться з реєстрації. Треті особи [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов із підстав викладених у позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін і третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується ордером, свідоцтвом про право власності на житло та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8-10). Довідка №887 від 07.08.2014 року, яку видано Созонівською сільською радою, Кіровоградського району та області, а також інформація УДМС України в Кіровоградській області, свідчать, що в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON], а також зареєстрований та не проживає [PERSON] (а.с.41-42). Акти опитування свідків свідчать, що [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.12, 14, 32). Крім цього, [PERSON] не заперечував у судовому засіданні, що вже більше року не проживає у спірній квартирі. Зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача втратившим право на користування житловим приміщенням підлягають задоволення, оскільки їх підтверджено достатніми та належними доказами. Доводи відповідача про небажання знятись з реєстрації до моменту погашення кредитних зобов'язань не спростовують наведених вище обставин і не можуть бути визнані обставинами, які спростовують наявність підстав для визнання відповідача втратившим право на користування житловим приміщенням. Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації відповідача, то вона задоволенню не підлягає, оскільки стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Тобто рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання і додаткового підтвердження рішенням суду - не потребує.

Outcome: partial