Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду заявою про встановлення факту смерті особи. В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що [INFO] в м. Донецьк, тобто на тимчасово окупованій території України, померла її мати [PERSON] . Вона позбавлена можливості у позасудовому порядку здійснити реєстрацію факту її смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] , яке було видане 26.02.2021 Донецьким міським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, в силу ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків. Із урахуванням наведеного, заявниця просить задовольнити подану нею заяву. В судове засідання заявниця не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання заявник не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 лютого 2021 року Донецьким міським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] , яка являється громадянкою України, померла в м. Донецьк Донецької Народної Республіки, [INFO] , про що було складено актовий запис № 3. [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження, копією свідоцтва про шлюб, з якого вбачається що [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », тобто вона є родичем померлої. З`ясовано також, що заявниця позбавлена можливості здійснити реєстрацію факту смерті [PERSON] та отримати відповідне свідоцтво про смерть через те, що таке свідоцтво було видане на тимчасово окупованій території України. Заявниці біло відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] у зв`язку з тим, що свідоцтво про смерть останньої було видане на тимчасово окупованій території України, що вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації смерті №258/21.9-71 від 16.04.2021, виданої Подільський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Наведена обставина стала підставою для звернення заявника із даною заявою до суду. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть, лікарського свідоцтва про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Підсумовуючи наведене, суд вважає доведеною обставину, що заявниця позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт смерті [PERSON] . Встановлення даного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки вона є дочкою померлої [PERSON] . Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги неможливість встановлення даного юридичного факту в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного та

Outcome: approved