Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа без заявлення самостійних вимог: приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Онищука Ігора Миколайовича про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку спадкодавця та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Просила визначити, що розмір частки померлої [PERSON], яка померла [INFO] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий № [NUMBER]) площею 0,0494 га, для будівництва та обслуговування житового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 48/100 частки. Визнати право власності за [PERSON], яка є власником 48/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом на 48/100 частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий № [NUMBER]) площею 0,0494 га, для будівництва та обслуговування житового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого управлінням Держкомзему у місті Рівному 19.01.2010. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. На підставі заповіту від 16.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Степанюк Н.О. за р. № 3-1685, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON], 1942 р.н., яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] 24.07.2017, з метою офомлення спадщини, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Онищук І.М., яким було заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 60977037, номер нотаріуса 19-2017, свідченням цього є витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48510753 від 24.07.2017. 02.02.2018 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Онищук І.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 100 та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50771500 від 02.02.2018. Спадщина на яку видано дане свідоцтво, складається з 48/100 частки у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Червук В.М. 22.04.1999 року за р. № 951, зареєстрованого комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 02.09.1999 року в реєстраційній книзі [NUMBER] Право на 48/100 частки у праві власності на житловий будок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за спадкоємцем [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу [NUMBER] від 02.02.2018, реєстраційний номер об'єка нерухомого майна [NUMBER], номер запису про право власності [NUMBER]. Заповіт [PERSON] від 16.12.2004 року посвідчений державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Степанюк Н.О. за р. № 3-1685 не містить в переліку майна земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0494 га (кадастровий № [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на якій розташований будинок спадкодавця з надвірними будівлями. Позивач, як власник 48/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], у визначеному законом порядку спадкування за законом, звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Онищука І.М., для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0494 га (кадастровий № [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на якій розташований будинок спадкодавця. На підставі наданих документів [PERSON], нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0494 га (кадастровий № [NUMBER]), у зв'язку з відсутністю розміру частки земельної ділянки, що належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі та за участю її представника адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON], через канцелярію суду подала заяву про слухання справи без її участі, позовні підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа без заявлення самостійних вимог, в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи. Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Згідно із частинами 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що 18.05.2017р. складено відповідний актовий запис № 879, зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області. На підставі заповіту від 16.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Степанюк Н.О. за р. № 3-1685, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON], 1942 р.н., яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] 02.02.2018 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Онищук І.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 100 та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50771500 від 02.02.2018. Спадщина на яку видано дане свідоцтво, складається з 48/100 частки у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 22.04.1999 року за р. № 951,Червук В.М.трованого комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 02.09.1999 року в реєстраційній книзі [NUMBER] Житловий будинок з надвірними будівлями складається з цегляного житлового будинку, позначеного за планом земельної ділянки літерою А-1 та надвірних будівель: Б-1 - гараж-літня кухня; В-1 - сарай; Г - сарай; №…3 - огорожа; 1 - замощення. Загальна площа житлового буднку 171,3 кв. м., житлова площа 67,5 кв. м. В постійне користування спадкоємця переходять зазначені в технічному паспорті приміщення: 1-1 коридор площею 6,0 кв. м.; 1-2 ванна площею 9,0 кв. м.; 1-3 кухня площею 10,6 кв. м.; 1-4 коридор площею 7,1 кв. м.; 1-5 житлова площею 13, 7 кв. м.; 1-6 житлова площею 19, 4 кв. м.; ІІІ коридор площею 4,2 кв. м.; IV підсобне площею 12,1 кв. м.; Пд./а погріб; а1-ганок; Г - сарай; житловою площею 33,1 кв. м., загальною площею 82,1 кв. м. Право на 48/100 частки у праві власності на житловий будок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за спадкоємцем [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу [NUMBER] від 02.02.2018, реєстраційний номер об'єка нерухомого майна [NUMBER], номер запису про право власності [NUMBER]. Заповіт [PERSON] від 16.12.2004 року посвідчений державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Степанюк Н.О. за р. № 3-1685 не містить в переліку майна земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0494 га (кадастровий № [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на якій розташований будинок спадкодавця з надвірними будівлями. Враховуючи те, що із спадкоємців першої черги, є доньки [PERSON], а саме: [PERSON] та [PERSON], тому їм належить право на спадкування за законом, як спадкоємцям першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). [PERSON], як власник 48/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [PERSON] у визначеному законом порядку спадкування за законом, звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Онищука І.М., для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0494 га (кадастровий № [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на якій розташований будинок спадкодавця. На підтвердження права власності на належну спадкодавцеві земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0494 га (кадастровий № [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на якій розташований будинок спадкодавця з надвірними будівлями, [PERSON] надала нотаріусу державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий виданий управлінням Держкомзему у місті Рівному 19.01.2010 на підставі рішення Рівненської міської ради від 21.05.2009 № 2493. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди земліза № 011058300015. Згідно додатку до вказаного акту зазначена земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] (спадкодавцю) та [PERSON]. Право на 52/100 частки у праві власності на житловий будок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої ровенської державної нотаріальної контори [PERSON] 06.05.1086 року, за р. № 2-Омельяненко М.Ю.реєстрованого комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 17.07.2008 року номер запису 169-27369 в книзі 98. Встановлено, що на звернення [PERSON] до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0494 га (кадастровий № [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на якій розташований будинок спадкодавця, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , у зв'зку з відсутністю розміру частки земельної ділянки, що належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди. Тому, згідно із вимогами ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України розмір частки у праві спільної сумісної вланості на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, а саме: 48/100 частки - [PERSON]; 52/100 частки - [PERSON] Між [PERSON] (спадкодавцем) та співвласником земельної ділянки [PERSON] розмір часток відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України визначений не був. Оскільки один із співвласників земельної діянки помер, розмір частки у праві власності спадкодавця може бути визначений у судовому порядку. Згідно із ч. 4 ст. 86 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, Позивач є спадкоємцем за законом та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки відповідно до ст. 1269 - 1270 ЦК України , що підтверджується свідоцтвом про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до вимог п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі прийняття спадщини. Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців жилого будинку переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розташований. Принцип застосування даної статті викладений в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така земельна ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіт, щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Таким чином, померлою [PERSON] було набуто право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку і дане право не припинилося після її смерті та входить до спадкової маси, а відтак є всі законні підстави для визнання за спадкоємцями права власності в порядку спадкування за законом на зазначену земельну ділянку. Враховуючи, що до Позивача перейшли права на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, однак [PERSON] не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства, оскільки, за життя [PERSON] не було виділено її частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0494 га (кадастровий № [NUMBER]), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, оформити право власності Позивача на земельну ділянку неможливо без виділення частки у спільній сумісній власності. У відповідності із положеннями п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину) особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз'яснено, що, - «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності». Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до частини 1 ст. 368 ЦК України: спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України, - право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Необхідно звернути увагу, що Верховний Суд України у постанові від 11.02.2015 р. по справі № 6-2цс15 за наслідками застосування частин першої, четвертої ст. 120 Земельного кодексу України, дійшов наступного висновку, який в силу ст. 18 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права: Зазначені норми (частини перша, четверта ст. 120 Земельного кодексу України), закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій ст. 120 Земельного кодексу України, особа; яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому, при застосуванні положень ст. 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою ст. 125 Земельного кодексу України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків. коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, за рішенням суду. За таких умов, частка Позивача у праві власності на житловий будинок складає 48/100 частини, суд відповідно до положення ст. 120 Земельного кодексу України може визначити, що на момент смерті [PERSON], частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку, була пропорційною до частки у праві власності на житловий будинок та складала 48/100 частини, за таких підстав частка Позивача у праві власності на земельну ділянку складає 48/100. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 з наступними змінами та доповненнями, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997 і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Аналіз змісту даних норм закону дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу права на земельну ділянку при переході права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права на будівлю і споруду га передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, оскільки [PERSON] на законних підставах набула право власності на 48/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Люблінська (Решетнікова) № 23ато до [PERSON] перейшло і право власності на земельну ділянку за вказаною адресою. Відтак в силу імперативних приписів ч. 1 ст. 1225 ЦК України, частин, 2, 4 статті 120 Земельного кодексу України у позивача після виникнення права власності на частки в житловому будинку, які набуто в порядку спадкування, одночасно виникло право власності на відповідну частку в земельній ділянці, на якій розташований житловий будинок, пропорційно її частки у праві власності на житловий будинок. Враховуючи вищезазначені обставини та наведені норми законодавства, а також те, що позивач не може захисти своє право на земельну ділянку іншим способом, зазначене право підлягає судовому захисту, шляхом його визнання. Обраний спосіб захисту права позивача не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved