Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 25 вересня 2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем - [PERSON]. Має з відповідачем спільну дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З липня 2013 року з відповідачем припинено шлюбні відносини, причиною чого стали різні погляди на життя. З того часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини, а особистих коштів не вистачає для нормального духовного та фізичного розвитку та виховання дитини. Відповідач офіційно працює, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовну заяву, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Також пояснила, що має на утриманні іншу дитину 2003 року народження. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Пояснив, що офіційно працює, отримує стабільну заробітну плату. Підтвердив, що матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. Інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має. Хронічних захворювань не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.3). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 2 грудня 2013 року (а.с.6). Відповідач офіційно працевлаштований, має стабільну заробітну плату. Матеріальну допомогу надає не систематично. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Матеріалами справи підтверджується, що за складання позовної заяви позивачем було понесено витрати на правову допомогу в сумі 250 грн., що підтверджується квитанцію про сплату юридичних послуг (а.с.7). Витрати на правову допомогу відповідно до ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України належать до судових витрат, а тому підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) грн. 40 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved