Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання останнього таким, що втратив право на користування житлом. Позов мотивує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. З поміж інших осіб, у вказаній квартирі зареєстрований відповідач як колишній чоловік дочки позивачки, однак шлюб між ними був розірваний. Крім цього, відповідач з квітня 2014 року не проживає у цій квартирі, не несе витрат по її утриманню. Тому вважає, що відповідач втратив право на користування вказаною квартирою та просить позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила останній задовольнити покликаючись на доводи, викладені у позовній заяві, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Як вбачається з копії договору міни квартири від 29.05.1998 року, [PERSON] обміняла належну їй квартиру на квартиру [ADDRESS]. Згідно реєстраційного посвідчення на квартиру № [NUMBER] від 29.05.2015 року, вище зазначена квартира зареєстрована за позивачкою на праві особистої власності. На підставі довідки КП «Комінтех» № 4377 від 27.05.2015 року встановлено, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], як піднаймач. Як вбачається з рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27.03.2015 року, що набрало законної сили 08.05.2015 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засідання зазначив, що є сусідом позивачки, та пояснив, що відповідач був одружений з дочкою позивачка та проживав у її квартирі. Проте вони разом не проживають близько двох останні років. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом позивачки, а відповідач був зятем останньої та два роки тому проживав у її квартирі. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу того, що відповідач [PERSON], будучи колишнім членом сім'ї позивачки, зареєстрований в зазначеній вище квартирі, але в ній не проживає, остання не може в повній мірі розпоряджатись належним їй майном. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Вищевикладені обставини вказують на те, що відповідач не користується житловою площею, на якій зареєстрований, не несе витрати, які пов'язані з утриманням житла, у зв'язку з чим його слід визнати таким, що втратив право на користування даним житлом..

Outcome: approved