Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення завданих збитків та моральної шкоди. В подальшому позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої вона просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь завдані збитки в сумі 5191 (пять тисяч сто девяносто одна) гривня, 31 копійка, завдану моральну шкоду в сумі 5000 (пять тисяч) гривень; стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати, що складаються з: судового збору в сумі - 487\~ гривень 20 копійок, витрат на правову допомогу в сумі - 5000\~ гривень - разом: 5487,2 грн. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем володіє на праві спільної часткової власності житловим будинком по вул. Данилишиних, 28 у якому і проживає. 25 вересня 2015 року вона виявила відсутність холодної води у своїй частині будинку. Із заявою вона звернулась до ТОВ «Трускавецький водоканал», Трускавецької міської ради,\~ Трускавецького МВ ГУМВСУ у Львівській області. Із відповідей вищевказаних органів вона зрозуміла, що водопровід пошкодив саме [PERSON] Усно вона зверталась до відповідача з вимогою відновити водопостачання, на що отримувала нецензурні відповіді із яких стало зрозуміло, що водопостачання він пошкодив саме для того, щоб припинити подачу води саме у її частину будинку. Позивач зазначає, що оскільки вона залишилась без води, їй довелось прокладати новий водопровід до свого будинку від мережі по вулиці Пристая. Роботи повязані з прокладанням нової мережі заподіяли їй матеріальні збитки на суму 5191,31 грн. Крім цього, позивач зазначає, що у звязку з втратою водопостачання їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 5000 грн. Також, у звязку з розглядом справи, нею понесені витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. та сплачено судовий збір в сумі 487 грн., які просить стягнути з відповідача на свою користь.\~\~ Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, в задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного висновку. Відовідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] володіють на праві спільної часткової власності житловим будинком по вул. Данилишиних, 28 в м. Трускавці. Рішенням Трускавецького міського суду від 18.05.1995 року по цивільній справі № 2-03/1995 проведено реальний розподіл даного будинку. Згідно свідоцтва про право власності серії САА №881698 від 18.03.2013 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,0547 га, кадастровий №4611500000:09:009:0012, за адресою: м. Трускавець вул. Данилишиних, 28. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, відповідач [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,0311 га, кадастровий №4611500000:09:009:0011 за адресою: м. Трускавець вул. Данилишиних, 28. Також, в судовому засіданні встановлено, що на земельній ділянці, яка знаходиться у власності [PERSON], знаходився колодязь з запірною арматурою, з якою здійснювалось водопостачання до будинку №28 по вул. Данилишиних в м. Трускавці. Право спільної часткової власності відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~ здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Актом обстеження підключення водопроводу до будинку №28 по вул. Данилишиних м. Трускавець, затвердженого заступником міського голови [PERSON], встановлено, що при обстеженні 02.10.2015 року виявлено, що до будинку відсутня подача води в звязку з пошкодженням водопроводу на території подвіря [PERSON] Згідно листа ТзОВ «Трускавецький водоканал» від 05.10.15 року, ТзОВ «Трускавецький водоканал» повідомив позивача про те, що працівниками їхнього підприємства роботи щодо відключення від водопостачання її будинку не проводилися. Також проінформовано позивача, що водопровідні вводи до приватних житлових будинків не перебувають на балансі їхнього підприємства та ними не обслуговуються. Відповідно до п. 1.2 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008р. №190, водопровідний ввід це трубопровід від розподільчої (внутрішньо квартальної або вуличної) мережі до зовнішньої стіни будинку або межі території об'єкта з колодязем і запірною арматурою у місці приєднання до водопровідної мережі. Згідно із п. 11.1 Правил технічної експлуатації системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджено Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству №30 від 05.07.1995р. до системи внутрішнього водопроводу призначеного для подачі води до санітарно-технічних приладів та пожежних кранів, належать: ввід у будівлю, водомірний вузол, розподільча мережа, стояки, підводки до санітарно-технічних приладів, пожежних кранів, запірно-регулююча та водорозбірна арматура. Межею внутрішньої системи водопроводу є зовнішня поверхня стіни будівлі, а межею внутрішньої системи каналізації є обріз труби випуску в першому від будівлі каналізаційному колодязі. Роботи з технічного обслуговування, ремонту і реконструкції системи внутрішнього водопроводу та каналізації покладаються на спеціальні служби за договорами з власниками будівель. Власники приватних будинків повинні виконувати ці роботи за власний рахунок. Систему внутрішньої каналізації будівлі призначено для безперебійного відведення стічних вод від санітарно-технічних приладів і пристроїв у зовнішню каналізаційну мережі. Залежно від місцевих умов до неї можуть належати: відвідні трубопроводи, стояки і випуски, запірна арматура, прочистки, ревізії тощо. Отже аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що водопровідні вводи до приватних житлових будинків, тобто технічне обслуговування, ремонт і реконструкцію системи внутрішнього водопроводу та каналізації покладаються на спеціальні служби за договорами з власниками будівель та власники приватних будинків і повинні виконуватись ці роботи за власний рахунок. Згідно відповіді ТзОВ «Трускавецький водоканал» №1019 від 27.06.2016 року, водопровід Ду-50 по вул. Пристая станом на 2015 рік перебував у аварійному стані та був фізично зношеним, постійно відбувалися прориви та витоки питної води. Підприємством постійно проводилися аварійно відновлювальні роботи щодо ліквідації витоків по вул. Пристая в тому числі і в районі житлового будинку № 28 по вул. Данилишиних в м. Трускавці. Відтак, ТзОВ «Трускавецьким водоканалом» на протязі вересня-жовтня 2015 року проводились роботи по заміні ділянки чавунного водопроводу Ду-50 мм. на поліетиленовий з переключенням існуючих абонентів, що і зазначено у відповіді ТзОВ «Трускавецький водоканал» за №1020 від 27.06.2016 року. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач [PERSON] скориставшись тим, що ТзОВ «Трускавецький водоканал» проводив роботи по заміні ділянки аварійного водопроводу Ду-50 мм. по вул. Пристая в м. Трускавці з чавунного на поліетиленовий з переключенням існуючих абонентів, вирішив здійснити заміну водопроводу, який пролягає по його земельній ділянці, оскільки існуючий трубопровід був зношений та перебував в аварійному стані. Він пропонував громадянці [PERSON] підключитись до нової труби, однак вона відмовилась, про що [PERSON] і ствердила в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 5.20 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, у разі необхідності з відома споживача і виробника для обліку води, що витрачається споживачами, останній за свій рахунок може встановити засіб обліку. Згідно ч.1\~ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом . Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд вважає, що відновлення водопроводу відповідачем призвело до створення окремої системи водопостачання та водовідведення, яка пролягає по земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності відповідача, до його частини житлового будинку. Згідно відповіді ТзОВ «Трускавецький водоканал» №1453 від 16.10.2015 року, в результаті обстеження водопровідних мереж було виявлено відєднання водопровідного вводу житлового будинку №28 по вул. Данилишиних від системи централізованого водопостачання міста. Роботи по відновленню водопостачання проведені не були, оскільки дана ділянка водопровідного вводу проходить через земельну ділянку іншого співвласника будинку, який не надав дозволу проводити такі роботи, однак позивачем не надану суду будь яких доказів, щоб піддтверджували, що відповідач по справі [PERSON] не надав дозволу проводити роботи по відновленню водопостачання в частину будинку, який належить позивачці. Зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що у позивача не виникло право користування водопровідною трубою, та водопровідним вводом, що підведені до частини домоволодіння №28 по вул. Данилишиних в м.Трускавці, яка належить їй, оскільки вони створені за власні кошти відповідача та є власністю [PERSON] якому і належить право володіння, користування та розпорядження даним майном, відповідно\~ст. 331 ЦК України. Крім цього, посилання позивачки на те, що оскільки будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності, то і водопровід до будинку є спільною частковою власністю, не зважаючи на те, що знаходиться на території земельної ділянки, яка належить [PERSON] на думку суду є хибним, оскільки будинок знаходиться в спільній частковій власності, а тому на думку суду лише внутрішня система водопроводу в будинку буде в спільній частковій власності співвласників. Отже, в даному випадку відповідач не вчинив дій на порушення прав позивача, збитків їй не завдавав. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються розділом першим главою 26 книгою\~третьою ЦК України,\~Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству №30 від 05.07.1995р., Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008р. № 190. Крім того, суд вважає, що на час розгляду справи, позивачем не надано доказів у здійсненні відповідачем їй перешкод в замовленні у ТОВ «Трускавецький водоканал» послуг на проведення власного водопостачання до своєї частини будинку, укладанні договору з ТОВ «Трускавецький водоканал» для водопостачання холодної води до житлового будинку №28 по вул. Данилишиних в м. Трускавці та в перешкоджанні ним у відкритті особового рахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Однак позивачем, всупереч вищенаведеному, не представлено суду доказів у підтвердження, що шкода позивачу заподіяна відповідачем або з вини відповідача, а тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача слід відмовити. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Оскільки судом, при розгляді справи не було встановлено порушення прав позивача відповідачем [PERSON], не виявлено протиправної поведінки [PERSON] у відношенні допозивача, членів його сімї, близьких родичів, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову також і в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000,00грн. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: dismissed