Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом про визнання в порядку спадкування за законом права постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із транспортних засобів та земельних ділянок. Спадкоємцями за законом на майно спадкодавця є вона дочка спадкодавця [PERSON] та її батько, чоловік спадкодавця, [PERSON], інших спадкоємців не має. [PERSON] відмовився від спадщини на її користь, що підтверджується його заявою. [PERSON] прийняла спадщину, подала до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 03.06.2004 року [PERSON] одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В [PERSON] виникла необхідність одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належить її матері на підставі Державного акту на право постійного користування землею ВН № 000021, але так як земельна ділянка була виділена її матері для організації селянського (фермерського) господарства, за її життя не була розпайована і державний акт на право приватної власності на ім'я її матері видано не було то вона не має можливості одержати свідоцтво про спадщину на земельну ділянку. Згідно Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» необхідною умовою для створення і функціонування селянського (фермерського) господарства була земельна ділянка, яка мала перебувати або у власності, або у постійному користуванні осіб, які виявили бажання створити фермерське господарство. Відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатись її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. Стаття 9 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство передбачає, що після одержання державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Статтею 5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» передбачена була процедура отримання у постійне користування такої земельної ділянки, у відповідності до якої, заяву, підписану головою створюваного господарства, про бажання отримати земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства необхідно було подати до Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», на ім'я голови селянського (фермерського) господарства було видано [PERSON] на підставі рішення Х сесії 23 скликання Немирівської районної Ради народних депутатів Немирівського району Вінницької області від 04 серпня 2000 року Державний акт на право постійного користування землею, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 25, на земельну ділянку площею 36.9169 га., що розташована на території с. Городниця, Коржівської сільської ради, для організації селянського (фермерського) господарства. У статті 19 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство вказано, що до складу майна фермерського господарства входить право користування землею. Статтею 22 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство передбачено, що фермерське господарство, як цілісний майновий комплекс, включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання. Статтею 191 ЦК України визначено, що до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. У відповідності до вимог Книги 6 Цивільного кодексу України після смерті її матері [PERSON] відкрилася спадщина, до якої зокрема входить фермерське господарство- «Криниця», яке знаходиться за адресою: с. Коржівка Немирівського району Вінницької області, і право на постійне користування земельною ділянкою, наданої для ведення фермерського господарства, загальною площею 36,9169 га., яка розташована на території с. Городниця Коржівської сільської ради. Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Частина 2 ст. 23 Закону, передбачає, що якщо фермерське господарство успадковується двома або більше спадкоємцями, то земельна ділянка поділу не підлягає, якщо в результаті її поділу утвориться хоча б одна земельна ділянка менше мінімального розміру, встановленого для даного регіону. Таким чином [PERSON], як спадкоємець має право на спадкування, як фермерського господарства «»Криниця» так і право на успадкування права на постійне користування земельною ділянкою, наданої для ведення фермерського господарства, загальною площею 36,9169 га., яка розташована на території с. Городниця Коржівської сільської ради, що була надана [PERSON] у постійне користування для ведення саме сільського (фермерського) господарства і на яку вона одержала Державний акт на право постійного користування землею виданого громадянину України Серія ВН № 000021. На сьогоднішній день фермерське господарство «Криниця» продовжує свою діяльність. Стаття 32 Закону України «Про селянське (фермерське) госпоподарство» передбачає, що Держава гарантує дотримання і захист майнових та інших прав і законних інтересів фермерського господарства. Відповідно до ст. 41 Конституції України, громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Стаття 13 Конституції України вказує на те, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією; кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону; власність зобов'язує та не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству, а Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. У статті 14 Конституції України вказано, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується і це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У п. 5.2 свого Рішення Конституційного Суду України № 5 -рц від 22.09.2005 р. Конституційний Суд України роз'яснює: «Згідно з частиною третьою статі 41 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ця конституційна гарантія не може тлумачитися як така, що заперечує державний захист інших визнаних майнових прав громадян (крім права власності) або обмежує можливості такого захисту прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на той час законодавства. В зв'язку з цим позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства. Представник позивача [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Представник відповідача Коржівської сільської ради, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як позовні вимоги визнаються представником відповідача, а також підтверджуються копією свідоцтва про смерть, копією довідки АБ № 195883, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, копією паспорта, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копією Державного акта на право постійного користування землею, копією довідки про спадщину, копією заяви про відмову від спадщини, копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства, копією витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копією Статуту фермерського господарства «Криниця», копією витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку. На підставі викладеного,

Outcome: approved