Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить скасувати постанову державного виконавця від 22.12.2015, в якому рішення Запорізького апеляційного суду від 05.05.2015 по справі №22-ц/778/3007/15 не було виконано. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги та пояснила, що рішенням апеляційного суду Запорізької області її позовні вимоги були задоволені частково, вирішено вселити [PERSON] в житловий будинок [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод у користуванні [PERSON] будинком [ADDRESS]. Вважає, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 10.03.2015 [PERSON] та [PERSON] було відмовлено в позові, тому вони позбавлені права власності на вищезазначений житловий будинок і не мають право в ньому мешкати. Підтвердила, що в ході примусового виконання судового рішення, [PERSON] не чинив їй перешкод в користуванні будинком, однак він також мешкає в цьому будинку, що для неї вже є перешкодою в користуванні, вселятися в будинок, коли в ньому проживають інші особи вона не має наміру, а наполягає, що в цьому будинку повинна мешкати тільки вона. В судовому засіданні державний виконавець проти задоволення скарги заперечила, надала письмові заперечення та пояснила, що дійсно на виконанні у відділі ДВС ММУЮ перебував виконавчий лист №320/11646/13-ц від 27.05.2015 про вселення [PERSON] в будинок [ADDRESS]. Рішення суду боржником було виконано самостійно, в присутності стягувача та боржника, співробітника Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області та двох понятих, про що складений відповідний акт. Виконання рішення суду стало підставою для закінчення виконавчого провадження. 19.11.2015 [PERSON] повторно звернулася до відділу ДВС щодо повторного вселення і відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» провадження було відновлено. Державним виконавцем було здійснено повторно виконавчі дії, спрямовані на виконання судового рішення, в присутності стягувача, боржника, працівника міліції та понятих складено акт і встановлено, що боржник не перешкоджає стягувану вселятись в будинок, навпаки в присутності зазначених осіб [PERSON] відмовилась вселятись в будинок до того часу, поки в ньому мешкає боржник. Встановлення факту не перешкоджання боржником вселенню в будинок скаржниці стало підставою для закінчення виконавчого провадження. В судовому засіданні представник [PERSON] проти задоволення скарги заперечила та пояснила, що жоден зі співвласників будинку не перешкоджає [PERSON] у вселенні, вона, будучи присутньою при проведенні виконавчих дій сама відмовилась від вселення, вимагаючи виселення всіх інших співвласників. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 10.03.2015 по справі №320/11646/13-ц у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про вселення було відмовлено, у задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком було відмовлено у зв'язку з технічною неможливістю розробити варіанти поділу. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 05.05.2015, рішення було скасовано в частині відмови [PERSON] в задоволенні позову, прийнято нове: вселити [PERSON] в будинок [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні [PERSON] вищевказаним будинком. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 01.07.2015 [PERSON] було примусово вселено в житловий будинок [ADDRESS], про що державним виконавцем складено відповідний акт, провадження закінчено. 24.11.2015 на підставі заяви [PERSON] провадження з примусового виконання судового рішення по цій справі було відновлено у відповідності до ч2ст.51, ст.79 Закону України «Про виконавче провадження». 22.12.2015 постановою державного виконавця виконавче провадження було закінчено відповідно до п.8ч.1ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» Зазначена постанова була винесена на підставі акту державного виконавця від 21.12.2015, який був складений при повторному виконанні виконавчого листа в присутності стягувача [PERSON], боржника [PERSON], інспектора Мелітопольського відділу ГУНП, понятих. При проведенні виконавчої дії було встановлено, що [PERSON] з моменту добровільно виконання судового рішення (01.07.2015) не перешкоджає [PERSON] у вселенні. [PERSON] не надано ніякого обґрунтування незаконності дій державного виконавця, свої вимоги вона обґрунтовує лише тим, що за рішенням суду вона підлягає вселенню, але, на її думку, беззаперечною умовою виконання судового рішення є виселення спочатку [PERSON], а лише потім її вселення. Саме довільне трактування [PERSON] судового рішення, яким вона вважає інших співвласників було позбавлено права власності та користування спірним житловим будинком і стало підставою для її звернення до суду зі скаргою. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею 3/10 частин житлового будинку [ADDRESS]. Іншими співвласниками є [PERSON] (9/20), [PERSON] (3/20), [PERSON] (1/10). Жодної інформації про позбавлення інших співвласників права власності або право користування зазначеним будинком [PERSON] не надано. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи те, що рішення суду було виконано, встановлено, що [PERSON] не чинять перешкод у користуванні належною їй часткою будинку та вселенні, просто [PERSON] відмовляється вселятись в будинок із внутрішніх переконань, суд не знаходить в діях державного виконавця будь-яких порушень, а тому скарга задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed