Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши, що 26.12.1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, актовий запис № 957. Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що відповідач одноособово користується сімейним бюджетом, за власним бюджетом може одноособово сплатити потреби дітей, або відмовити у наданні матеріальної підтримки. Відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, добровільної згоди між ними не досягнуто, а тому звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 10 000, 00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. 04.06.2019 року позивачем було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог згідно якої вказала, що шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31.07.2012 року в справі № 2-1267/2012, яке набрало законної сили, з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Виконавчий лист перебуває на виконанні в Вишгородському районному відділі ДВС. Зменшивши позовні вимоги просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку. В подальшому у судовому засіданні 01.11.2019 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказала, що визначений розмір аліментів на кожну дитину в попередній редакції заяви є помилковим, а тому просила суд вважати це технічною помилкою та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 10 000, 00 гривень на кожну дитину. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.11.2018 року по справі було відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач будучі присутньою у судових засіданнях уточнені позовні вимоги підтримувала та просила про їх задоволення, в подальшому подала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та прийняти рішення по справі з урахуванням поданих до суду доказів та наданих пояснень. Відповідач будучі присутнім у судових засіданнях щодо задоволення позовних вимог у розмірі заявленому позивачем заперечував, в подальшому, подав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та прийняти рішення по справі з урахуванням поданих до суду доказів та наданих пояснень. Крім того, відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву згідно, якого вказав, що дійсно з позивачем перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають чотирьох дітей. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.02.2019 року шлюб між ними розірвано. Найстарша донька [PERSON] , [INFO] є повнолітньою та навчається на денному відділенні вищого навчального закладу Академія дизайну та мистецтв, м. Братислава, Словаччина. Син [PERSON] є учнем 8-го класу загальноосвітньої школи, регулярно відвідує репетиторів з математики та англійської мови, курси комп`ютерної графіки. Молодші діти [PERSON] та [PERSON] відвідують дитячий садок «Лелече гніздечко». Зазначив, що до цього часу всі разом однією сім`єю проживали у просторому багатокімнатному будинку, який зареєстровано на ім`я позивача та вели спільне господарство. Абсолютно усі витрати пов`язані з навчанням та забезпеченням життєдіяльності усіх дітей відповідач несе особисто та його родичі, про що свідчать копії фіскальних чеків та грошових переказів. Позивач майже не витрачала кошти на забезпечення дітей. На його прохання купити хоча б іноді підгузки, сплатити за консультації психолога для дітей чи за ліки, харчі або комунальні послуги, позивач постійно відповідає, що в неї немає грошей, разом з тим, отримує щомісячну допомогу на дітей біля 2500,00 грн. Проте, після приділеної уваги спеціалістами Новопетрівського соціального центру та бесід з головою Органу опіки та піклування [PERSON] у січні 2019 року позивач, побоюючись що її поведінка буде сприйнята судом, як неналежна щодо виконання нею батьківських обов`язків, почала іноді купувати деякі харчі та навіть зводила дітей у цирк та на каток. Відповідач особисто збирає дітей кожного ранку та заводить до садочка. Позивач майже ніколи не допомагає в цьому, а лише забирає дітей з садочка. Вказав, що за рішенням суду по справі №363/3415/18 він сплачую аліменти на утримання позивача до 07.08.2019 року у розмірі 1000,00 гривень щомісячно. Його дохід наразі складає 10 000,00 грн. щомісяця, про що свідчить довідка, видана за місцем роботи. Дивідендів від діяльності ТОВ «Фін Пром Облік і Аудит», зі статутним фондом 1000,00 гривень, (30% акцій належать відповідачу), він ніколи не отримував. А гроші, які він неодноразово позичав у його ділових партнерів, надаючи їм відповідні розписки, на розвиток цього підприємства йому доводилося витрачати на потреби сім`ї, адже позивач, постійно вимагала від відповідача задоволення її особистих потреб та побажань, погрожуючи, що не буде давати можливості спілкуватися з молодшими дітьми. Зазначив, що він, постійно забезпечує своїх дітей усім необхідним та несе усі витрати по забезпеченню дітей. Позивач, яка практично всі отримані нею дитячі кошти витрачала на свої власні потреби, заявляє абсолютно нереальні позовні вимоги, адже відповідач практично весь свій дохід направляє на утримання дітей, забезпечує їм належні умови для проживання та виховання. На підставі викладеного просив, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням, особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 26.12.1998 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, актовий запис № 957. Від шлюбу сторони мають чотирьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31.07.2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.07.2012 року і до повноліття дітей. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.02.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.05.2019 року видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-1267/12, виданого 26.09.2012 року Вишгородським районним судом Київської області на виконання рішення суду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Оскільки, сторони у добровільному порядку не досягли згоди щодо добровільної сплати аліментів, позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 10 000, 00 гривень на кожну дитину. Як вбачається з матеріалів справи та неодноразово наголошувалося сторонами у судовому засіданні до червня 2019 року сторони разом з дітьми проживали в одному будинку за адресою: [ADDRESS] . Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку. Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 3 зазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Правилами статті 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн., з 1 липня - 1859 грн., з 1 грудня - 1921 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн. Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження. З огляду на відсутність імперативної заборони, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду. Щодо заявленого позивачем розміру аліментів на утримання дітей судом зазначається наступне. Згідно довідки про доходи від 07.07.2020 року № 07/07.1-20 виданої ДП «Омега Менеджмент Україна», [PERSON] працює на даному підприємстві та займає посаду директора. Загальна сума доходу за період з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року без урахування аліментів становить 133 513, 16 грн. З вказаної довідки вбачається, що з останнього із заробітної плати здійснюються відрахування аліментів та за період з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року становить 54 222, 05 грн. Позивач у судовому засіданні наголошувала на тому, що відповідачем окрім заробітної плати за основним місцем роботи, отримуються доходи від ТОВ «АТС Інгрідієнти», як засновника. Разом з тим, з листа директора ТОВ «АТС Інгрідієнти» Степанова Ю.М. від 27.08.2019 року, вбачається, що товариство за період участі в якості засновника [PERSON] будь яких виплат за період з 2012 року по 2019 рік не здійснювало у зв`язку із відсутністю у підприємства прибутків. В свою чергу, відповідач у судовому засіданні заперечував, щодо заявленого позивачем розміру аліментів на утримання дітей та зазначив, що заявлена сума є значною та перевищує його доходи. Крім того, просив суд врахувати долучені ним до матеріалів справи квитанції, з яких вбачається, що ним добровільно сплачувалися комунальні послуги на житло, перебування дітей в дитсадку, забезпечувалися дітям додаткові заняття та уроки, купував всі необхідні продукти та більшу частину одягу та взуття, сплачував всі необхідні лікувальні процедури та ліки. Судом зазначається, що з вказаних чеків та квитанцій, не вбачається, що вказані продукти купувалися виключно для дітей, а не для загальних потреб у тому числі і сторін по справі, а квитанції про оплату комунальних послуг, також не спростовуються доводів відповідача, оскільки сторони та їх діти проживали разом в одному будинку, про що і зазначалося самими сторонами у судових засіданнях. Доводи відповідача про те, що він постійно несе витрати на утримання дітей, свідчать про участь батька у забезпеченні певних потреб дитини та не можуть бути підставою для не стягнення на утримання дітей аліментів. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що наразі діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю, що не заперечується відповідачем, так як є їх батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не було досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про визначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що відповідає обставинам справи та вимогам закону. Відповідно до приписів ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %. Водночас згідно ч.1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Як вказувалося, у справі міститься довідка про доходи відповідача, згідно якої загальна сума доходу за період з 01.07.2019 року по 30.06.2020 року без урахування аліментів становить 133 513, 16 грн., а після утримання обов`язкових податків і зборів та аліментів склала - 53 022, 04 грн. За таких обставин визначення аліментів у розмірі 10 000 грн. перевищує 70 % від заробітку з якого мають здійснюватися відрахування, що у свою чергу буде порушувати наведені вимоги закону. Визнаючи розмір аліментних зобов`язань, суд враховує вимоги ст.182 СК України та вважає, що визначений позивачем розмір аліментів в сумі 10 000 грн. є завищеним, оскільки матеріали справи не місять доказів достатності (наявності) у відповідача заробітку (доходу), який би надавав можливість суду визначити суму аліментів саме у такому розмірі. Також при прийнятті рішення, судом враховується, що з відповідачем проживає спільний із позивачем син [PERSON] , який, як підтверджено поясненнями сторін, перебуває на утриманні батька, у той же час з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , який на час розгляду справи у суді на утриманні позивача не перебуває. Крім того, судом враховуються платіжні доручення про оплату відповідачем в добровільному порядку аліментів на користь позивача на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] за період з червня 2019 року по грудень 2019 року, що містяться в матеріалах справи. Доводи позивача про те, що відповідач має приховані доходи, а тому його заробіток фактично більший ніж зазначено у довідці, суд відхиляє як бездоказові. Посилаючись на вказані обставини позивач всупереч положенням ч.3 ст. 12 ЦПК ст. 81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надала до суду належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б підтверджували, що відповідач має інші офіційні доходи, з яких сплачує податок, або що його місячний заробіток більший, ніж вказано у довідці, а також доказів про розмір таких доходів. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одного із батьків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дітей, враховуючи потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, часткове визнання останнім позовних вимог суд приходить до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1859 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2318 (дві тисячі триста вісімнадцять) гривень, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Це відповідатиме, як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання дітей на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Позивачем не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, таким чином стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 28 серпня 2018 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial