Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка зазначила, що 25 червня 2005 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управлінням юстиції м. Запоріжжя, актовий запис 249. Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року подружжя мешкає окремо, крім того рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2013 року шлюб між подружжям розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Аліментів на користь третіх осіб відповідач не сплачує, стягнень по виконавчим документам не проводиться. В зв'язку з вищевикладеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття з 01.09.2013 року. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття з 01.01.2014 року, тобто з того часу коли нею була направлена відповідачу телеграма з проханням надавати щомісячне грошове утримання добровільно. Відповідач телеграму отримав, але кошти на утримання сина не надавав. Просила суд задовольнити її позов у повному обсязі до повноліття дитини, оскільки самотужки утримувати сина їй дуже тяжко, а відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач в судове засідання не з'явився, але адвокат [PERSON], який представляє його інтереси згідно ордеру та угоди від 16 вересня 2013 року, не заперечував проти уточнених позовних вимог та пояснив суду, що відповідач згоден сплачувати аліменти за рішенням суду у розмірі встановленому законом. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов пред'явлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 26 червня 2005 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управлінням юстиції м. Запоріжжя, актовий запис 249 (а.с.4). Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2013 року шлюб між подружжям розірвано, з вересня 2013 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, син постійно проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі та знаходиться на повному її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Аліментів на користь третіх осіб відповідач не сплачує. Відповідно до ст.. 121 Сімейного кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком дитини є [PERSON], тобто відповідач по справі (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст.. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімумом для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вжив заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В судовому засіданні позивачка довела та надала відповідні докази, того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, що підтверджується телеграмою від 19.01.2014 року (а.с.18). Але вжиті нею заходи виявилися безрезультатними, оскільки відповідач проігнорував вимоги телеграми та не сплатив аліменти на утримання сина. А отже вимога позивача про стягнення аліментів за минулий час є доведеною та обґрунтованою. Підтвердження викладених у позові обставин, їх доведеність та обґрунтованість, дозволяють суду задовольнити уточнені вимоги позивача, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частики від заробітної плати (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved