Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 16.09.2017 року у Снятинському РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №107, від якого у них є дочка [PERSON] [INFO] , яка перебуває на повному утриманні позивачки. Позивачка стверджує, що відповідач добровільно коштів на утримання дочки не надає, хоч як батько зобов`язаний утримувати свою дитину, а тому позивачка просить суд стягувати із відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягувати аліменти і на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач подав до суду відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити, оскільки він ніде не працює та має на утриманні своїх батьків. Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги зменшила, просила суд стягувати із відповідача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, позов просила задоволити, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, якою повністю підтримав свій відзив, справу просив розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: Свідоцтво серії [NUMBER] про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] »; Свідоцтво серії [NUMBER] , із якого вбачається, що [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками записано [PERSON] , та [PERSON] ; Довідку №516 від 22.08.2018р., згідно якої неповнолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] , яка ніде не працює, здійснює догляд за дитиною [PERSON] [INFO] ; Довідку №2073 від 16.09.2019р. УСЗН Снятинської РДА, згідно якої [PERSON] отримує матеріальну допомогу на утримання дитини у розмрі 860,00 грн. у місяць, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення аліментів на дитину слід задоволити частково, визначивши розмір аліментів, які стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з дня подачі позову. Крім того на підставі ч.2 ст.84 СК України, де зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а тому суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини слід задоволити частково, визначивши розмір аліментів, які стягувати з відповідача на користь позивачки на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться дві вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. за дві позовні вимоги, що у сумі становить 1681,60 грн.. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 84, 180-182,184, 191,199, 200 СК України,

Outcome: approved