Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є наймачем житлового приміщення, яке є державним, не приватизованим та розташованим за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстровані її донька [PERSON] та її онуки [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в зазначеній квартирі не проживають з 2014 року і відсутні без поважних причин. Відповідачі переїхали проживати до іншого місця до Російської Федерації, де працюють і навчаються, вони не бажають повертатися до м. Сєвєродонецьк. Відповідачі отримали громадянство Російської Федерації та офіційно зареєстровані на території Російської Федерації. За комунальні послуги відповідачі не сплачують, чим порушують її права і змушують нести додаткові витрати та перешкоджають їй у оформленні субсидії. Відповідачі не виконали свої зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушують її права та інтереси, як наймача квартири, оскільки створюють перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Оскільки відповідачі відсутні за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, вважає їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Просила визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, до суду надав заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій надала згоду на зняття їх з реєстраційного обліку. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи, що третя особа була належним чином повідомлена про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, діючи відповідно до приписів п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи. 18.12.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , є не приватизованою, що підтверджується копією повідомлення від 17.11.2020 року №52, виданого Управління житлово-комунального господарства Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.11.2020 року №18005, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , станом на 09.11.2020 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Також суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Відповідно до ч. 2-4 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч. 2-3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 2014 року переїхали проживати до Російської Федерації, де працюють і навчаються, вони не бажають повертатися до м. Сєвєродонецьк. Відповідачі отримали громадянство Російської Федерації, мають у володінні майно та офіційно зареєстровані на території Російської Федерації. Зазначена обставина підтверджується копією заяви [PERSON] , в якій відповідач надала згоду на зняття з її та її дітей з реєстрації зі спірного житлового приміщення. Водночас, відповідно до копії заяви [PERSON] та [PERSON] від 10.10.2020 року, посвідченої нотаріусом Обоянського нотаріального округу Курської області Чістяковою Л.Д., вони просили зняти з реєстраційного обліку їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з даними паспортів громадян Російської Федерації серії [NUMBER], серії [NUMBER] та даними свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , набули громадянство Російської Федерації. Як вбачається з копії довідки від 22.10.2020 року №2922, виданої Адміністрацією міста Обояні, [PERSON] , [PERSON] та їх діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 07.12.2019 тимчасово зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є учнями Муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи «Обоянськая середня загальноосвітня школа №1», що підтверджується копіями довідок від 22.10.2020 року №251, №252, №253. Згідно з копією довідки №18382905 від 17.08.2020 року [PERSON] працює з 12.05.2020 року по теперішній час на посаді продавця-касира в ТОВ «Агроторг». Виходячи з аналізу вказаних положень ЦК України та Закону України «Про охорону дитинства», обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в вказаному випадку на матір та батька неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у спірній квартирі за місцем проживання своєї матері [PERSON] . Таким чином, право користування житловим приміщенням неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на момент реєстрації в спірній квартирі було похідним від права їх матері. Отже в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають понад шість місяців у спірній квартирі і мають постійне місце проживання на території Російської Федерації, громадянство якої вони набули, а тому вони втратили право користування спірною квартирою. Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушених прав позивача. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у сумі 840,80 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved