Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 серпня 1998 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Лермонтова, 40, м. Бердянськ, Запорізька область. Договір був оформлений та зареєстрований на регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я», про що зроблений запис в «Журналі реєстрації угод купівлі-продажу нерухомості» від 20.08.1998 року за №681. Позивачу було роз'яснено, що відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Всі умови договору сторонами були повністю виконані: до підписання договору відповідач [PERSON] одержала від позивача грошові кошти у розмірі 18098 грн., а відповідач передала та звільнила об'єкт. Право власності на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Лермонтова, 40, м. Бердянськ, Запорізька область, зареєстровано за позивачем [PERSON] підприємством з технічної інвентаризації 20.08.1998 року. З серпні 1998 року по сьогоднішній день вона постійно проживає у вищевказаному будинку. Проте, в 2016 році їй стало відомо, що в порушення цивільного законодавства договір купівлі\~продажу не був посвідчений в нотаріальній конторі. Онак всі вимоги угоди були виконані сторонами, а право власності на житловий будинок зареєстровано за нею Бердянським КПТІ. Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, що укладений між нею та [PERSON] та зареєстрований в Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я» 20.08.1998 року №681. Представником позивача за довіреністю [PERSON] до суду подана заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі, повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, причину неявки суду не повідомили. До суду не надходило заяв про неможливість розгляду справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З \~наданих суду документів видно, що 20 серпня 1998 року на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я» [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Лермонтова, 40, м. Бердянськ, Запорізька область. На підставі договору купівлі-продажу право власності на вказаний вище житловий будинок зареєстровано за позивачем підприємством з технічної інвентаризації 20.08.1998 року. Відповідно до ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 1998 року, для їх врегулювання застосовується ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно положень ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до статті 47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Правило частини 2 статті 47 ЦК УРСР 1963 року про визнання угоди дійсною не може бути застосоване, якщо сторонами не досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Відповідно до п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 р. «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі\~\~ч.2\~ст. 47 ЦК (1963 р.)\~за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Як встановлено судом біржовий договір купівлі-продажу від 20 серпня 1998 року носив реальний характер, повністю виконаний сторонами. Реєстрація за позивачем права власності на житловий будинок на підставі даного договору є законною та не оспорювалась. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується домовленість сторін з усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання, суд вважає, що відповідно до вимог частини 2 ст. 47 ЦК УРСР позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved