Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] із позовом, який згодом уточнила про надання тимчасового дозволу на виготовлення проїзного документа для неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] для виїзду за кордон без згоди батька [PERSON] та виїзд неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] за межі України у Республіку Польща з метою відпочинку та оздоровлення, без згоди батька, у супроводі матері в період з 20.07.2014 року по 01.09.2014 року та з 15.02.2014 року по 10.01.2015 року. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 20.02.1997 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано 18.05.2005 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час, вона проживає в Республіці Польща та працює в сільському господарстві, матеріально забезпечена. Син проживає разом з її батьками [ADDRESS]. У період з 20.07.2014 року по 01.09.2014 року та з 15.02.2014 року по 10.01.2015 року вона разом з сином бажають відпочити у Польщі. У зв'язку з тим, що відповідач не надає згоди на виїзд сина за кордон у Республіку Польщу з метою відпочинку, просить позов задовольнити. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала, зіславшись на вимоги, викладені у заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, заслухавши думку представника позивача, яка не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що з 20.02.1997 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18.05.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції від 18.04.2014 року, про що зроблено актовий запис за №320. Після розлучення позивачу присвоєно прізвище ''[PERSON]''. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.08.2007 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №2409. Сторони по справі проживають окремо. На даний час, син проживає разом з батьками позивачки [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП ''Комунальник-3'' за №988 від 23.04.2014 року. Згідно довідки Тернопільського навчально-виховного комплексу ''Школа-ліцей №6 ім.Н.Яремчука'' Тернопільської міської ради за №178 від 23.05.2014 року встановлено, що [PERSON], [INFO] народженя навчається у 10-ЛІ класі Тернопільського навчально-виховного комплексу ''Школа-ліцей №6 ім.Н.Яремчука''. Встановлено, що позивачка [PERSON] проживає та працює в Республіці Польща, що підтверджується карткою роботи серії RP №4114505 від 26.11.2013 року. Працює у приватному сільському господарстві та матеріально забезпечена. Позивачка бажає та має змогу забезпечити неповнолітньому синові [PERSON] відпочинок та оздоровлення у Респубілці Польща на час літніх та зимових канікул у період з 20.07.2014 року по 01.09.2014 року та з 15.02.2014 року по 10.01.2015 року. Між сторонами не досягнуто згоди щодо виїзду дитини за кордон разом з матір'ю у Республіку Польща у період з 20.07.2014 року по 01.09.2014 року та з 15.02.2014 року по 10.01.2015 року. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Відповідно до вимог ст. 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 313 ЦК України , фізична особа , яка не досягла 16 років , має право на виїзд за межі України за згодою батьків , піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб , які уповноважені ними . Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України'', документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказано норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини , їх тимчасового затримання та вилучення». Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. Положеннями п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 ''Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України'' чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина , який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Згідно з вимогами п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, в редакції затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, у тому числі, право на відпочинок, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] для виїзду за кордон без згоди батька [PERSON] та надити тимчасовий дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO] за межі України у Республіку Польща, без згоди його батька [PERSON], у супроводі матері [PERSON] в період з 20.07.2014 року по 01.09.2014 року та з 15.02.2014 року по 10.01.2015 року. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що позивачка має можливість забезпечити сину рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального розвитку, а небажання відповідача надавати дозвіл на тимчасовий разовий виїзд дитини за кордон у Польщу з метою відпочинку шкодить інтересам дитини. Вказаний виїзд сина за кордон у Польщу є тимчасовий, разовий, з метою відпочинку у період з 20.07.2014 року по 01.09.2014 року та з 15.02.2014 року по 10.01.2015 року. Батько не позбавлений можливості брати участь у вихованні сина та можливості особистого спілкування з ним. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved