Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання до досягнення їх дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що 3 вересня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У шлюбі, [INFO] народилася донька - [PERSON]. Подружжя не проживає разом, спільне господарство не ведуть останні три місяці. За це час відповідач жодної матеріальної допомоги не надає. Єдиним доходом позивача є державна соціальна допомога, яку вона отримує на дитину. Позивач зазначає, що вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Усі обов'язки по утриманню дитини позивач несе самостійно. Угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто. Інших дітей та непрацездатних батьків відповідач не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідач працює неофіційно, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2014 року позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO], в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 7 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 7 березня 2014 року до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач не погодився з даним судовим рішенням і подав заяву про його скасування, за наслідками розгляду якої, 11 червня 2014 року Верхньодніпровським районним судом було постановлено ухвалу про скасування заочного рішення та призначення справи до судового розгляду. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 3 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 4). У шлюбі, [INFO] народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.3). Позивач не працює оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює не офіційно. Інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має. Доказів, які б спростовували дані обставини суду сторонами не надано. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, дитина проживає разом з позивачем, а відповідач має можливість надавати допомогу, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач офіційно не працює, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Згідно з ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому відповідно до положень ст.ст. 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи лише на підставі доказів, поданих сторонами та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, створивши належні умови для реалізації сторонами своїх прав, зокрема надання доказів в обґрунтування заперечень проти доводів позивача, скасував заочне рішення. Разом з тим, відповідач в судові засідання, призначені на 26 червня та 13 серпня 2014 року не з'явився, жодних доказів на спростування доводів позивача не надав, так само як і доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги на утримання дружини. При визначені порядку надання утримання позивачу суд враховує положення ч.3 ст. 77, ч. 1 ст. 79, ч.1 ст. 190 Сімейного кодексу України згідно з якими аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved