Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має спільну з відповідачем дитину - сина, [PERSON], [INFO]. З 2009 року з відповідачем припинено відносини та вони проживають окремо. З того часу син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що, в неї на утриманні є донька, [INFO], яка є інвалідом. Непрацездатних батьків на утриманні не має. Вона працює, отримує заробітну плату близько 2200 грн. Син часто хворіє, що потребує також додаткових витрат на лікування. Їй необхідна щомісячна допомога від батька дитини для забезпечення щоденних потреб їх сина. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суду пояснив, що ніде не працює, не має стабільного доходу, тому надає матеріальну допомогу на утримання сина нерегулярно, по можливості. Інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с 2). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Верхівцевської міської ради від 17 грудня 2013 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не має на утриманні непрацездатних батьків, а також ту обставину, що він не має регулярного, стабільного доходу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для часткового задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) грн. 40 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial