Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з заявою про визнання її матері [PERSON] , [INFO] , недієздатною, яка у зв`язку зі стійким психічним захворюванням не здатна самостійно себе обслуговувати, пересуватися, орієнтуватися в просторі та контролювати свою поведінку. Посилаючись на те, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду та не в змозі забезпечити належні умови життя, заявниця просить суд встановити над матір`ю опіку, призначивши її опікуном. Ухвалою суду від 13.07.2020 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. 06.08.2020 для встановлення психічного стану [PERSON] у цивільній справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинене. Ухвалою суду від 15.09.2020 провадження поновлено та розгляд справи продовжено. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. Заявниця пояснила, що її мати з квітня 2015 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «хвороба Альцгеймера», перебіг захворювання не має тенденцій до покращення та її стан лише погіршується. Вже тривалий час вона не може себе самостійно обслуговувати, дезорієнтована в місці, навколишньому середовищі, просторі, тому мати проживає разом з нею у смт. Ківшарівка, хоча значиться зареєстрованою у с.Моначинівка Куп`янського району Харківської області. Представник заінтересованої особи - Кіндрашівської сільської ради Куп`янського району Харківської області у судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви за вих. № 02-17/704 від 20.07.2020 просить справу розглянути у його відсутність, заперечень по суті не має та зазначає, що [PERSON] фактично за місцем реєстрації у с.Моначинівка не проживає. Представник органу опіки та піклування в особі опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у зв`язку з тим, що особа, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки, тобто [PERSON] , фактично у с.Моначинівка Куп`янського району Харківської області не проживає, а за положеннями ст. 62 ЦК України опіка може бути встановлена за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна. У судове засідання представник опікунської ради при виконавчому комітеті Куп`янської міської ради Харківської області Шкарлет В.Г. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вважав заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню, надавши подання про встановлення опіки над [PERSON] та доцільність призначення її опікуном заявниці у справі. Заслухавши пояснення заявниці, з`ясувавши думку представника органу опіки та піклування Куп`янської міської ради Харківської області, вивчивши письмові докази, суд дійшов такого висновку. За змістом статті 30 Цивільного кодексу України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю заявниці [PERSON] , з 06.04.2015 отримує амбулаторно психіатричну допомогу у лікаря психіатра КНП «Куп`янське територіальне медичне об`єднання» (а.с.25). Висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи за № 397 від 01.09.2020, складеного КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», підтверджено, що [PERSON] мовному контакту практично не доступна, самостійно своїх паспортних даних не називає, дезорієнтована в місці, навколишньому середовищі та часі; розумова діяльність апродуктивна, вона не може вказати назву загальновідомих предметів, сформулювати фрази, речення; набуті навики простих побутових дій, в т.ч. навики самообслуговування, втрачено; інструкцій самостійно не виконує, навіть найпростіших; до себе і ситуації, що склалася, неадекватна, некритична (а.с.77зв.). Відповідно до частини першої статті 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною третьою статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» заборонено визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи. Обґрунтовуючи вищезазначений висновок судово-психіатричної експертизи лікарями-судово-психіатричними експертами зазначено, що при амбулаторному обстеженні у [PERSON] виявлено різке зниження пізнавальної діяльності, інтелекту, пам`яті, втрата набутих навичок, порушення в емоційно-вольовій сфері з емоційною не диференційованістю, неадекватністю, пасивною підпорядкованістю, повна дезадаптація в соціально-побутовій сфері, відсутність критики до свого стану, ситуації, що склалася. Згідно з цим висновком [PERSON] на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі деменції при хворобі Альцгеймера; відповідно до свого психічного стану не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.78). Отже, судом під час розгляду справи достовірно встановлено, що [PERSON] страждає на хронічний психічний розлад, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність визнання [PERSON] недієздатною. За положеннями частини 1 статті 40 Цивільного кодексу України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч.1 ст. 41 Цивільного кодексу України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 Цивільного кодексу України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). За положеннями ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил - опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб, над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Крім того, відповідно до п.3.1 вищезазаначених Правил та вимог ст. ст. 62, 63 ЦК України опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Перелік осіб, які не можуть бути опікунами, встановлено ст. 64 ЦК України та п. 3.2 вказаних вище Правил. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, [PERSON] просила призначити її опікуном над матір`ю. Родинні відносини між заявницею та [PERSON] підтверджені наданими суду відповідними документами - копіями свідоцтва про народження, про розірвання шлюбу, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.20-23). Відповідно до частини 1 статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Враховуючи, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] , зареєстрована та проживає разом зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] , доглядає та піклується про неї, забезпечує отримання нею медичної допомоги, купує необхідні речі, продукти харчування, ліки, тому з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів [PERSON] , суд, перевіривши відсутність обставин, передбачених статтею 64 ЦК України щодо неможливості [PERSON] бути опікуном, погоджується із поданням опікунської ради виконавчого комітету за вих. № 45 від 29.09.2020 та вважає за можливе призначити її опікуном над недієздатною матір`ю. При ухваленні цього рішення, судом враховується рішення Європейського Суду у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06, п. 241, ECHR 2012, відповідно до якого право звертатися до суду щодо перегляду рішення про визнання недієздатності, є одним із найважливіших прав для відповідних осіб, адже у разі ініціювання такої процедури вона буде вирішальною для всіх прав і свобод, на які впливає визнання недієздатності. З метою недопущення порушення прав і свобод [PERSON] , дотримуючись принципу періодичного судового контролю за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності, враховуючи положення частини шостої статті 300 Цивільного кодексу України, встановити строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною - два роки.

Outcome: approved