Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськранного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав. Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини - [PERSON], тому позивач просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задоволити. Третя особа до суду не з'явилася, але надала письмову заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач або представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] року, батько - [PERSON], мати - [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER]. Судом встановлено, що відповідач тривалий час проживає окремо від дитини та не виконує батьківські обов'язки. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 164 СК України вказує, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку Кременчуцької міської ради Полтавської області №1289 від 26.12.2016 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року. У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. П. 2 ч. 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. П. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише у невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що він ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Така поведінка відповідача спричиняє порушення прав та інтересів доньки, достатній та належний рівень проживання, спричинення дитині моральної шкоди, оскільки обов'язки батьків щодо виховання дитини кореспондуються з правом дитини на належне батьківське виховання та піклування. Судом встановлено, що відповідач, проживаючи окремо від своєї дитини, неналежним чином не ставився до виконання своїх батьківських обов'язків, не зустрічався з нею, не займався її вихованням, не надавав коштів на її утримання, не цікавився життям, здоров'ям дитини. При цьому судом не встановлено, що відповідачу перешкоджали належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Навпаки, батько вихованням та утриманням доньки не займається. У статті 3 Конвенції про права дитини вказано, що в усіх діях щодо дітей, що здійснюються судами, першочергова увага повинна приділятися як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держава повинна забезпечити те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Правові норми, що містяться у ст. 155 СК України: а саме, що здійснення батьками своїх прав та обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності - і що здійснення батьківських прав не може здійснюватися всупереч інтересів дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, але враховуючи доведеність винної поведінки відповідача, та те, що він не піклуються про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя; не сприяє засвоєнню неї загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тобто не виконує обов'язки щодо виховання дитини, то суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: approved