Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.05.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який у 2008 році рішенням Рівненського міського суду Рівненської області було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач, як під час шлюбу так і після його розірвання своїх обов»язків щодо матеріального утримання доньки належним чином не виконував. Інколи, один раз на рік відповідач на день народження доньки дарував незначну суму коштів. На її неодноразові звернення допомагати утримувати доньку відповідач лише обіцяв, однак не виконував. Їй тяжко самотужки утримувати доньку, адже щомісячно вона витрачає на неї значні грошові суми, щоб належним чином забезпечити їй: харчування, побут, придбання одягу, засобів гігієни, в тому числі несе додаткові витрати пов»язані з оплатою оздоровленням доньки, її навчанням, проїздом, культурним та духовним розвитком. Відповідач є офіційно працює, а саме: перебуває на службі у армії, має стабільний щомісячний дохід, інших осіб на його утриманні не має. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку зі згоди позивача. Заслухавши думку позивача та її представника адвоката [PERSON], дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 11.05.2001 року між сторонами було укладено шлюб, який у 2008 році рішенням Рівненського міського суду Рівненської області було розірвано (а.с. 7). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 140242 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Рівне (а.с. 5). Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. З довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 111/1/2А від 11.12.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] бере участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань (а.с. 15). Статтею 141 СК України, встановлено рівність батьків щодо прав та обовязків по відношенню до дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що [PERSON] офіційно працевлаштований, має стабільний щомісячний дохід, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища\~ дитини\~та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 141, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 7, 10, 76, 141, 244-245, 280-282 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved