Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину. Зазначила, що 24.06.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі, в грудні 2012 року вона частково втратила працездатність, стала інвалідом 3-ї групи. Вказала, що потребує матеріальної допомоги, яку відповідач спроможний надавати, оскільки відбуває покарання у виді позбавлення волі у Ладижинській ВК № 39, де працює та отримує заробітну плату. Тому позивач звернулась до суду з даним позовом і просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач, який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Ладижинській ВК УДПС України у Вінницькій області (№ 39), будучи допитаний судом в режимі відеоконференцзв'язку, позовні вимоги не визнав, зазначивши, що в установі відбування покарань не працює, будь-яких доходів не має, тому не спроможний сплачувати аліменти на дружину. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 75 СК України, Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. В судовому засіданні встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі. Позивач [PERSON] є інвалідом 3-ї групи, а тому згідно положень ст. 75 СК України є непрацездатною. Відповідач відбуває покарання у виді позбавлення волі та неспроможний надавати матеріальну допомогу своїй дружині. Ці факти стверджуються сукупністю доказів та вимогами законів. Із свідоцтва про шлюб видно, що 24.06.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Із довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 537437 видно, що [PERSON] з 28.11.2013 року встановлено 3-ю групу інвалідності до 01.01.2015 року. [PERSON] перебуває на обліку в Пенсійному фонді України, про що свідчить видане їй 04.02.2014 року пенсійне посвідчення [NUMBER]. Із повідомлення начальника Ладижинської ВК № 39 видно, що [PERSON] відбуває покарання у виді позбавлення волі, початок строку відбування покарання - 13.09.2008 року, кінець строку - 13.09.2018 року. Вказані докази суд приймає до уваги, оскільки вони є належними, допустимими та достовірними. Із змісту ст. 75 СК України, слідує, що обов'язковою умовою виникнення права на аліменти у одного з подружжя, який є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, є можливість надавати таку допомогу другим із подружжя. Разом з тим, позивачем не доведено, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Твердження позивача про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу, суд відхиляє як необґрунтоване. Будь-яких даних, доказів що підтверджували б те, що [PERSON] відбуваючи покарання працює та отримує заробітну плату позивачем не надано. Позивачем не подавалось до суду будь-яких клопотань про витребування доказів, що могли б підтвердити доводи позивача. Також не надано позивачем і доказів того, що відповідач отримує будь-які інші доходи. Відповідач же стверджує, що в установі відбування покарань не працює, будь-яких доходів не має, тому не спроможний сплачувати аліменти на дружину. Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи позивача про те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу є недоведеними, а тому її позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 61, 179, 209, 212-215 ЦПК України,

Outcome: dismissed