Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з позовом, в якому зазначає, що 17.04.2014 померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 6,763 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Приморської сільської ради Скадовського району, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ХС №042584 від 22.04.2003. Позивачка в інтересах неповнолітніх дітей в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Просить суд визнати за [PERSON], 19.04.2000 р. н., право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 6,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 17.04.2014; визнати за [PERSON], 27.01.2014 р. н., право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 6,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 17.04.2014. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову у повному обсязі. Представник Приморської сільської ради Скадовського району в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. У звязку з неявкою сторін в судове засідання на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 квітня 2014 року померла [PERSON] (а.с.13). [PERSON] є матірю [PERSON] та бабусею [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та про шлюб (а.с.8, 9, 10). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку ХС №042584, виданого 22.04.2003 на підставі розпорядження голови Скадовської районної державної адміністрації від 14.03.2003 №140, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,73 га на території Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.20). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України спадщину складають всі права та обовязки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як розяснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Частиною четвертою статті 1268 ЦК України визначено, що малолітня, неповнолітня особа вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч.2-4 ст.1273 ЦК України. В силу ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 81 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 131 Земельного кодексу України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування та інших цивільно-правових угод. Стаття 126 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності за ст.1225 Цивільного кодексу України переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років захищають у суді відповідно їхні батьки, а неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років - можуть захищати у суді їхні батьки. Після смерті [PERSON] її донька [PERSON] в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулась для належного оформлення спадщини до нотаріуса, який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку (а.с.16, 17). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується у разі, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджено листами нотаріуса від 05.11.2015 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.16, 17). З урахуванням встановлених обставин та визнання позову відповідачем, суд відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved