Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказано, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, який є колишнім співвласником квартири, у ній зареєстрований, але не мешкає. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З частини 1 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у неї та членів її сім`ї. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого 27.10.2021 приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Малаховою О.О. та зареєстрованого в реєстрі №974. Вказаний договір купівлі-продажу квартири був укладений між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно до п. 4.2. договору продавці зобов`язані звільнити квартиру та знятися з реєстрації до 04.11.2021. Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 10.11.2021 № 22999, виданої 10.11.2021 Управлінням адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований: [PERSON] . Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] не є власником квартири та не є членом сім`ї його теперішнього власника, а існування реєстрації відповідача у спірній квартирі обмежує право власності позивача, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.0.2335188669.1 від 11.11.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. Разом з тим, позивач в письмовій заяві просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved