Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2005 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2010 року шлюб розірвано. Вони мають сина [PERSON], [INFO]. 22 червня 2012 року вона вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Місце роботи відповідача на даний час їй не відоме, його доходи є мінливими та походять з неофіційних джерел. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення сином повноліття. Також позивач просить стягнути з відповідача 350 грн. понесених нею витрат на надання правової допомоги щодо складання позову. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Додатково пояснила, що через рік після народження сина вони з відповідачем почали проживати окремо і з того часу син знаходиться на її утриманні. З 2010 року відповідач перебував у місцях позбавлення волі, матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. Лише мати відповідача інколи дарувала подарунки дитині на свята. Позивач є техніком-технологом за освітою, на даний час не працює. Також позивач від іншого шлюбу має доньку [PERSON], [INFO]. Утримувати дітей допомагає нинішній чоловік, заробітки якого становлять близько 10000 грн. на місяць. Сину зараз 10 років, він навчається у п'ятому класі. Кожного місяця у фонд школи вона платить близько 120 грн. Також син займається з репетиторами, одна година занять коштує 100 грн. Позивач зазначила, що стан її здоров'я та стан здоров'я сина задовільний, непрацездатних осіб на утриманні вона не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково - просив стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі ? частки від його заробітку щомісячно і заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідач посилається на те, що він кілька місяців назад повернувся з місць позбавлення волі, на даний час не працює, тому що його не хочуть брати на роботу, перебуває на обліку в Дніпровському районному центрі зайнятості з 14 листопада 2016 року і йому буде нарахована допомога по безробіттю. Відповідач вказав, що проживає з батьками, які йому фінансово допомагають, поки він не влаштується на роботу. На даний час він проходить навчання на повара, на яке його направили з центру зайнятості. Стан здоров'я відповідача задовільний, інших дітей він не має. Відповідач зазначив, що не має фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, можливо міг би сплачувати 1000 грн. щомісячно, проте просить стягнути аліменти у частці від заробітку, посилаючись на те, що він буде отримувати державну допомогу, як безробітний, або влаштується на роботу. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і не можуть бути меншими, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України здійснюється у тому випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2005 року, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2010 року шлюб розірвано. 01 червня 2012 року позивачу видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис про розірвання шлюбу № 186 від 01 червня 2012 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. 22 червня 2012 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. У них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні З пояснень сторін вбачається, що вони не працюють. З довідки від 19 грудня 2016 року Дніпровського районного центру зайнятості у м. Києві вбачається, що відповідач зареєстрований як безробітний з 14 листопада 2016 року, з 14 листопада 2016 року по 27 січня 2017 року державна допомога йому не виплачується у зв'язку зі звільненням з останнього місця роботи за власним бажанням. З урахуванням вищенаведених, повідомлених сторонами обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно з дня звернення до суду з позовною заявою до досягнення сином повноліття. Підстав для стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку суд не вбачає, оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, його доходи є мінливими. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 350 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду належних доказів понесення таких витрат. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2016 року між позивачем та адвокатом Іщенком Є.Д. укладено договір про надання правової допомоги в складанні та поданні до суду позову про стягнення аліментів, а також захисту її прав під час судового розгляду. Відповідно до додатку № 2 до договору про надання правової допомоги від 27 вересня 2016 року клієнт вносить гонорар у сумі 350 грн. Проте вказаний додаток не є належним доказом сплати позивачем адвокату грошової суми у розмірі 350 грн. На підставі ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial