Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані відповідачі, які є громадянами Російської Федерації та не мають можливості звернутися до Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку з метою зняття з місця реєстрації. У зв`язку із цим, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаною квартирою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі та представник відповідачів у судове засідання не з`явилися. Представник відповідачів надала суду відзив, в якому позовні вимоги визнала та додатково зазначила, що відповідачі дійсно не користуються житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , більше п`яти років. Вони є громадянами Російської Федерації та не мають можливості звернутися до Відділу адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області з метою зняття їх з місця реєстрації у зв`язку із карантинними обмеженнями. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи треті особи повідомлялися належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З частини 1 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 21.01.2002, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Лопатенком В.В., зареєстровано в реєстрі за № 415. Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 10.06.2021 № 11722, виданої 10.06.2021 Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , стороння людина, 1983 року народження, та [PERSON] , стороння людина, 2005 року народження. З Висновку № 4714, наданого 19.10.2021 Органом опіки та піклування Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області вбачається, що вказаний орган вважає за доцільне надати дозвіл на визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, враховуючи те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є власниками квартири та визнали позов, а існування реєстрації відповідачів у спірній квартирі обмежує право власності позивача, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, 142 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанціями про сплату судового збору на загальну суму 1816 грн. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідачі визнали позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. (50% від загального розміру судового збору), а також стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 908 грн. 00 коп. (50% від загального розміру судового збору) у рівних частках, а саме по 454 грн. 00 коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved