Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Дублікат), виданого Порошківською сільською радою Перечинського району 24 вересня 2008 року на підставі рішення виконкому від 23 вересня 2008 року № 78, виданого на ім`я [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При видачі Свідоцтва про право особистої власності на будинок у такому була допущена помилка при написанні її імені у графі « [PERSON] » зазначено « [PERSON] », тоді як згідно всіх інших документах, що посвідчують її особу вона є « [PERSON] » (дошлюбне [PERSON] ). Вказана невідповідність виникла внаслідок неправильного перекладу особових імен зі словацької на українську/російську мову у період існування СРСР. При зверненні до Перечинського районного відділу ДРАЦСу у Закарпатській області така ж помилка була виявлена у написанні її імені в актових записах цивільного стану, у зв`язку з чим вона була змушена змінювати всі документи, що посвідчують її особу. Таким чином на сьогоднішній день запис її імені у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно не збігається із записами у її нових документах, де її ім`я вірно зазначено як « [PERSON] ». У свою чергу орган, що видав свідоцтво не має повноважень вносити відповідні виправлення, оскільки така помилка виникла не з їх вини, а з підстав неправильного перекладу особових імен у період СРСР. Оскільки встановлення даного факту необхідно їй для реалізації своїх прав як власника майна, тому просить задовольнити заяву. У судове засіданні заявник не з`явилася, однак попередньо подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи без участі представника ради та не заперечив проти задоволення заяви. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Перечинським РС ГУ ДМС України в Закарпатській області 12 серпня 2015 року, прізвище та ім`я заявника є [PERSON] (а. с. 3). Так само у її свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області 31 липня 2015 року, свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , виданому повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області 31 липня 2015 року, а також записах будинкової книги будинку в [ADDRESS] , прізвище та ім`я заявника вказано як [PERSON] (а. с. 7, 8, 10-14). В той же час Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 23 вересня 2008 року Порошківською сільською радою Перечинського району Закарпатської області,\~ посвідчує, що будинок за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а. с. 5). Як зазначено заявником, орган, що видав вказаний правовстановлюючий документ не має повноважень вносити відповідні виправлення, оскільки така помилка виникла не з їх вини, а з підстав неправильного перекладу особових імен у період СРСР.\~\~\~\~\~ Вказані обставини перешкоджають заявнику [PERSON] як власнику у здійсненні її прав на володіння, користування та розпорядження майном.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, а також Листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно (ст. 105 ЦК) чи зареєстровано за іншою особою. Таким чином, зважаючи на вказані норми закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що її вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved