Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16 лютого 2008 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Приблизно з березня 2015 року між позивачем та відповідачем почалися сварки та з того часу припинено шлюбні відносини між ними, вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу позивач вважає недоцільним, це може зашкодити її інтересам та інтересам дитини, примирення вважає неможливим. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. На підставі вищевикладеного, позивач просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON]. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач, позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 08 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з березня 2015 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що донька буде проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Від позивача надійшла заява про відновлення їй дошлюбного прізвища, тому суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне відновити їй дошлюбне прізвище «Антонюк». \~\~Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved