Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про змінення розміру аліментів на неповнолітню дитину, компенсацію матеріальних витрат та відшкодування боргу за аліменти, яким просить: - стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною можливості самозабезпечення, враховуючи особливий стан здоров'я дитини; - стягнути з відповідача заборгованість до мінімального розміру аліментів 30% від прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років за термін виплат з пенсійного забезпечення, яка склала 1 957,00 грн.; - стягнути з відповідача на її користь 50% від загальної суми витрат на ліки для дитини у розмірі 2 802,00 грн.; - зобов'язати відповідача відвідувати дитину не рідше одного разу на місяць та приймати участь у вихованні та розвитку доньки; - стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в період з 23.08.1997 року по 19.01.2005 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Рішенням суду на користь дитини були стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини щомісячних доходів, але не менше одного мінімуму, що не оподатковується доходів громадян. Такий розмір аліментів було визначено з урахуванням наявності у відповідача ще однієї неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу. З моменту винесення Рішення судом відповідач у вихованні доньки [PERSON] участі практично не приймав. Два останні роки навіть не бачив її, не зважаючи не те, що дівчинка дуже потребує уваги батька та зустрічей з ним, і їх відсутність завдає їй певних страждань. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на повному її забезпеченні за винятком незначних аліментів. Позивач зазначає, що донька народилася з органічним пошкодженням ЦНС та витікаючими з цього діагнозами (затримка психічного та речового розвитку, проблеми з зором, дизлексія, дизграфія та ін. З народження дитина знаходилися на обліку у обласній Космічній дитячій лікарні у логопеда, кардіолога, невропатолога, гастроентеролога, алерголога. Декілька разів на рік вони повинні проходити коштовне обстеження не тільки у державних, але й у приватних закладах та проводити різні курси лікування. За весь цей час батько дитини ніяк не допомагав ні в матеріальному, ні в фізичному плані. Для того щоб дитина пішла до звичайної середньої школи за місцем проживання, позивачка протягом декількох років водила її до приватних логопеда та репетиторів, за рахунок, здебільшого, її батьків. На неодноразові пропозиції прийняти додаткову участь в оплаті санаторного лікування у м. Євпаторії, в лікуванні дитини у психоневрологічному центрі міста Дніпропетровськ, відповідач завжди відмовлявся. З 16.10.2013 року аліменти від відповідача стали надходити з його пенсійного забезпечення у розмірі 246,67 грн., яка на 139,80 грн. менше від 30% прожиткового мінімуму розрахованого на дитину у 2014 році щомісяця. Крім того, позивачка також довідалася, що вже протягом декількох місяців, а саме з липня 2014 року, аліменти на дитину від першого шлюбу з відповідача не утримуються. За таких обставин, позивачка вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками останньої є сторони по справі (а.с.7). Суду надано виконавчий лист № 2-4057/2004, на підставі якого стягуються аліменти з [PERSON] у розмірі 1/6 частини щомісячних доходів, але не менше одного мінімуму, що не оподатковується доходів громадян на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.13). Суду надано постанову Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 14.07.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 12/47/96 від 17.02.2006 року щодо стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі ? частини від заробітку (доходів) відповідача щомісяця на користь [PERSON] у зв'язку з досягненням останньою повноліття (а.с.15). Таким чином судом встановлено, що на момент розгляду даної справи матеріальний стан відповідача змінився, але лише в тій частині, яка стосується виплати аліментів. Дійсно, з наданої позивачем суду довідки Гвардійської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини КЗ «ЦПМСД Новомосковського району» від 23.01.2015 року вбачається, що неповнолітня [PERSON] починаючи з 2003 року перебуває на обліку з діагнозом резидуальна енцефалопатія, загальний нерозвиток мови (дизлексія, дизграфія) (а.с.12). Однак, як зазначила в судовому засіданні сама позивач, зазначені вади здоров'я дитина має з народження, а відтак, судом призюмується та обставина, що при винесенні попереднього Рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини, судом ця обставина була врахована. Будь-яких доказів того, що з моменту винесення попереднього Рішення суду стан дитини змінився (погіршився), суду в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано. А тому, на думку суду, в даному випадку, наявність хвороби, не є свідченням погіршення або поліпшення здоров'я дитини, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу є підставою для зміни розміру аліментів. Однак, дана обтсавина, в свою чергу, не позбавляє позивача права з звернутись з відповідним позовом до відповідача в порядку ст.185 Сімейного кодексу України, щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов в частині зміни розміру аліментів обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню. При цьому, аліменти підлягають стягненню у розмірі 1/3 частині від заробітку (доходу) щомісяця. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов був пред'явлений 27.01.2015 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 50 % від загальної суми витрат на ліки для дитини, то ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не доведено факту витрачення цієї суми на лікування доньки. На підтвердження доводів щодо купівлі позивачем ліків на лікування доньки [PERSON] надано суду квитанції та чеки (а.с.19-23). При цьому, надані позивачем чеки і квитанції свідчать про купівлю в аптечних пунктах ліків, однак, з них не вбачається ані хто їх купував, ані за яким рецептом, ані для лікування кого саме, тощо. Не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] отримує з 01.03.2014 року аліменти з пенсіонера [PERSON] у розмірі 1/6 частки його пенсії, яка складає 246,97 грн., що стверджується відповідною довідкою Головного управління ПФ України в Дніпропетровської області № 183 від 19.01.2015 року (а.с.38). Однак позивачем в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів наявності заборгованості по аліментам. Її власний розрахунок не може бути прийнятий судом у якості належного та допустимого доказу, оскільки нарахування аліментів у певному розмірі належить до компетенції відповідних органів, а їх дії, у разі незгоди з ним, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Що стосується вимог позивача зобов'язати відповідача відвідувати дитину, то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки чинним законодавством не передбаченого такого способу захисту порушених прав позивача. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial