Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], в якому просила визнати за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Труда, б. 38, до складу якого входять житловий будинок літ. «А» загальною площею 32,1 кв. м, житловою площею 16,8 кв. м, тамбур літ. «а» загальною площею 17,3 кв. м, ганок літ. «кр», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», літній душ літ. «Г», убиральня літ. «Д», погріб з шийкою літ. «Пг», паркан № 1, ворота з хвірткою № 2, з правом державної реєстрації у відповідних органах. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є спадкоємцем вказаного майна на підставі заповіту, складеного на її користь [PERSON], та посвідченого 16.09.2011 року секретарем Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу №53/2016, номер у спадкову реєстрі 59114785. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено через відсутність у неї належних правовстановлюючих документів. Позивач була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила, заяву та клопотання не подала. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні позов про визнання права власності на спадкове майно не визнав, пославшись на те, що позивач, на його думку, допустила аморальну поведінку по відношенню до його матері та своєї бабусі [PERSON], а також до нього самого, що мало вираз у невиконанні заповідальних розпоряджень померлої. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено,\~16.09.2011 року спадкодавець, [PERSON], склала на користь позивача заповіт, в якому на випадок своєї смерті розпорядилася, що все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідається позивачу. 16.02.2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 345291, виданим 18.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 106. У звязку із смертю [PERSON] відкрилась її спадщина, до складу якої входить житловий будинок розташований за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Труда, б. 38. За заявою спадкоємиці, позивача по справі, приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] заведено спадкову справу № 53/2016. Крім того, відповідач також подав заяву про прийняття спадщини за законом як спадкоємець першої черги. Постановою приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області від 03.09.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через відсутність у позивача правовстановлюючих документів на це майно. Підставою такої відмови стало те, що договір купівлі-продажу спірного будинку, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новоіванівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 20.05.1983 року, не був зареєстрований відповідно до вимог\~ст. 182 ЦК УРСР 1963 року, що не відповідало чинному на той час законодавству. Тому зазначений договір є неналежним доказом. При вирішенні питання про законність та обґрунтованість вимог позивача суд виходить з такого. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При цьому потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3.\~ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Станом на час набуття спадкодавцем спадкового майна були чинними Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, а також Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року. Зазначені нормативні акти передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобовязані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. Відповідно до Виписки з погосподарського обліку від 01.09.2016 року (вих.. № 1879), наданої виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, спірний будинок обліковується за [PERSON] згідно запису № 0864 у по господарській книзі № 11. Таким чином, згідно матеріалів справи спадкодавець [PERSON] набула спірне нерухоме майно у власність відповідно до законодавства, чинного на момент його придбання, у звязку з чим воно може виступати обєктом спадкування. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, відповідач, [PERSON], про прийняття спадщини заперечував, проте, будь-яких доказів про його право на спадкування даного майна суду не надав, інший спадкоємець за законом своїх вимог на предмет позову не заявив, однак через відсутність правовстановлюючих документів позивачі не можуть в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст.\~392,\~1258,\~1261,\~1268,\~1275,\~1297 Цивільного кодексу України, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджених заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року,

Outcome: approved