Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Роменської міської ради і просить: визнати за нею, [PERSON], право власності на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку (літ.А-1) з сіньми (літ. а-1), загальною площею 54,6 кв.м., жилою площею 24,4 кв.м., погрібу (літ. п/г), сараю (літ. Б-1), прибудови (літ. Б1-1), розташоване по за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказано, що вона з квітня 1983 року перебувала в цивільному шлюбі з [PERSON] та з цього часу проживала без реєстрації у його будинку, розташованому за адресою [ADDRESS], а 01.04.1997 р. була зареєстрована в будинку та проживає по даний час. Факт проживання підтверджується відміткою у її паспорті та довідками голів квартального комітету № 1 від 03.04.2006 р. та 21.02.2017 р. Зазначений будинок з надвірними будівлями і спорудами належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.10.1982 р. державним нотаріусом Роменської міської ДНК Борисенко А.М. та зареєстрований у реєстрі за № 2614. Нерухоме майно складається з житлового будинку (літ. А-1) з сіньми (літ. А-1), загальною площею 54,6 кв.м., жилою площею 24,4 кв.м., погрібу (літ.п/г), сараю (літ. Б-1), прибудови (літ. Б1-1), розташовані на земельній ділянці площею 528 кв.м. 25.10.1982 року будинок з надвірними будівлями та спорудами в цілому був зареєстрований в Роменському МБТІ на праві особистої власності за [PERSON] Вона разом з [PERSON] вела спільне господарство, сплачувала комунальні платежі, однак [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, але за відсутністю спадкоємців спадкова справа не заводилась і спадщину ніхто не прийняв. На сьогоднішній день вона подовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами. Вона добросовісно і безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном і земельною ділянкою, доглядає за будинок та утримує його, постійно робить в ньому ремонт, оскільки завжди постійно в ньому проживає. Заявляючи про давність володіння вказаним нерухомим майном вважає, що у неї є всі законі підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила задоволити. Суду пояснила, що дочка і онуки без квартири, в черзі 20 років і саме ці обставини спонукали її звернутися до суду. Будинок належить [PERSON], в шлюбі з ним вона не була, але спільно жили. Спільних дітей в них не було. [PERSON] не був одружений і батьків його живих не було. Жили вони з ним з 1983 року, він помер в 2000 році і з цього часу вона живе там без нього. Претензій ніхто до неї не пред'являв. Родичів у нього немає, ніхто до них не приїздив, поки вони жили разом. [PERSON] був у шлюбі, але розвівся, дітей у нього не було, жінку його вона не знає. Що розвівся вона бачила з паспорта, там штампів не було. Представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задоволити. Суду пояснила, що підтримує викладені в обґрунтування позову обставини. Вважає що позивач набула права власності, оскільки добросовісно і відкрито користувалася цим майном з 2000 року. Відповідач Роменська міська рада явку представника в судове засідання не забезпечила, причини неявки не повідомила, про відкладення розгляду справи не клопотала. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що проживає на [ADDRESS], з [PERSON] в неї нормальні сусідські стосунки. Вона сама на [ADDRESS] живе з 60 років і з того часу знає [PERSON] вона проживала з дітьми та був і чоловік. Як його прізвище не знає, ім'я - [PERSON], коли помер не пам'ятає. Після його смерті там живуть [PERSON] з дочкою. Вона з [PERSON] та її чоловіком дуже не спілкувалася. На похороні чоловіка була [PERSON], чи були якісь його родичі на похороні, не знає. В будинку [PERSON] спільно з покійним стали жити як чоловік купив той будинок. Мати покійного на похороні була, де вона жила, їй не відомо, просто бачила як приїздила до покійного. Допитана в якості свідка [PERSON], суду пояснила, що [PERSON] знає тому, що вона голова квартального комітету. [PERSON] проживає на [ADDRESS], знає як та стала жити з чоловіком на [ADDRESS]. Родичів покійного чоловіка [PERSON] вона не бачила. З того часу як помер чоловік [PERSON] та проживає з дочкою в будинку покійного чоловіка. Вона з покійним дуже не спілкувалася, про родичів він говорив, що в нього немає нікого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована в б. [ADDRESS] з 1 квітня 1997 року, що підтверджено копією паспорта позивача. [PERSON] помер [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про смерть. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 6 жовтня 1982 року державним нотаріусом, [PERSON] купив цілий житловий будинок що знаходиться в [ADDRESS]. Реєстрації будинку в Роменському МБТІ за [PERSON] проведена в 1982 році. З довідки квартального комітету № 1 виконкому Роменської міськради, від 3 квітня 2006 року, вбачається, що [PERSON] проживає в будинку [PERSON] (померлого) за адресою [ADDRESS] з 1983 року. Згідно довідки квартального комітету № 1 виконкому Роменської міськради, від 21 лютого 2017 року, [PERSON] проживає з квітня 1983 року за адресою [ADDRESS]. І вела спільне господарство з [PERSON] який помер 2000 р. Згідно інформації ГТУЮ в Сумській області дані відносно померлого [INFO] [PERSON] не виявлено. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу набуття права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. Частина 2 статті 41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 555 ЦК України, діючого на час виникнення правовідносин, держава не вправі відмовитися від прийняття спадщини. З роз'яснень, які містяться в п. п. 9, 11, 13 - 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», вбачається, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Таким чином, спосіб набуття права власності базується на сукупності обставин - тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Добросовісне володіння припускає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, особи, що мають право на набуття права власності на майно за набувальною давністю, мають бути законними добросовісними володільцями цього майна протягом установленого законом строку. Володілець є добросовісним, якщо він не знав і не міг знати про те, що ця річ належить іншій особі, тобто умовами набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне заволодіння чужим майном та володіння чужим майном протягом певного строку. З огляду на встановлені судом обставини справи та зазначені норми матеріального і процесуального права, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності позивача на будинок за набувальною давністю, оскільки будинок зареєстровано за покійним [PERSON], спадщину після смерті якого ніхто не оформив, а тому заволодіння позивачем будинком, тобто власністю інших осіб, не є добросовісним заволодінням нерухомим майном в розумінні частини 1 статті 344 ЦК України. Та обставина, що позивач доглядала за будинком, оплачувала послуги, не породжує права позивача на набуття права власності на всю квартиру за набувальною давністю. Крім цього позивачем не доведено, що покійний, на час смерті, не мав родичів, натомість свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що мати покійного [PERSON] була на його похоронах.

Outcome: dismissed