Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Діловецька сільська рада Рахівського району Закарпатської області про поділ нерухомого майна житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі між власниками (виділення частки), визначення порядку користування нерухомим майном. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, житловий будинок, яке було видане 28 травня 2004 року, серії САА №102878, позивач являється співвласником житлового будинку №60 по вул. Круглий у с.Ділове, Рахівського району, Закарпатської області. Співвласником іншої ? частини є [PERSON]. Згідно з рішенням Рахівського районного суду від 15 жовтня 2015 року шлюб між сторонами був розірваний. Відповідач, без поважних причин, не надає можливості вільно та безперешкодно користуватися 1/2 частиною майна, що належить їй, та чинить перешкоди в користуванні таким. Оскільки вирішити спір між ними не являється можливим, у звязку із небажанням цього з боку відповідача, тому позивач просить визначити порядок користування сторонами житловим будинком №60, що розташований по вул.Круглий у с.Ділове з відповідною часткою надвірних споруд, господарських будівель та прибудов, пропорційно до часток у праві спільної сумісної власності щодо даного будинку, шляхом виділення частки у зазначеному майні, його розподілу в натурі, відповідно до пропорційних часток у нерухомому майні. Також, просить стягнути в її користь судові витрати. В судовому засіданні позивач, [PERSON], та її представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять виділити позивачу квартиру №1, відповідно до запропонованого варіанту розподілу №1, який надав судовий експерт [PERSON] у своєму висновку, тобто перший поверх залишити позивачу. [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, був повідомлений про дату та час судового засідання, причина його неявки суду не відома. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог в судове засідання не зявився, у попередніх судових засіданнях сільський голова с.Ділове - [PERSON] не заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 08.05.1998 року, який згідно з рішенням Рахівського районного суду від 15.10.2015 року між ними розірвано. Як встановлено судом в ході розгляду справи, житловий будинок №60 по вулиці Круглий у с.Ділове, Рахівського району, Закарпатської області належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] по ? частці кожному. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що було видане виконкомом Діловецької сільської ради та зареєстроване у реєстровій книзі за реєстровим номером 17 від 26.04.2004 року, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3714135 від 28.05.2004 року. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Крім того, правомочність співвласника розпорядження спільним майном, передбачено в ст.ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. До того ж як зазначено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ, також, може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Як розяснено в п. 7 зазначеної Постанови, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано, що при вирiшеннi цивiльних справ суд має виходити з поданих сторонами доказiв. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, в судовому засіданні стверджувала, що [PERSON] не дає добровільної згоди на поділ будинку та земельної ділянки, що належить йому та [PERSON] на праві спільної власності. Отже, позивач позбавлена права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, яке їй належить, на свій розсуд. Для визначення можливості поділу майна, яке є предметом позову, судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта №4 від 04 липня 2016 року розподіл житлового будинку по вул.Круглий, 60, с.Ділове, Рахівського району, Закарпатської області можливий відповідно до ідеальних часток 1/2 та 1/2 та діючих ДБНі експертом було запропоновано два варіанти розподілу будинку та виділення в користування по ? частці житлового будинку №60 по вул.Круглий в с.Ділове [PERSON] та [PERSON] За першим варіантом пропонувалося першому співвласнику виділити в натурі приміщення першого поверху будинку, де загальна площа користування склала б 84,76 кв.м., житлова 43,96 кв.м., допоміжна 40,8 кв.м., зокрема: коридор площею 16.11 кв.м., кімната площею 15,15 кв.м., кімната площею 8,09 кв.м., ванна кімната площею 5,15 кв.м., кухня площею 19,52 кв.м. та кімната площею 20,72 кв.м. Другому співвласнику пропонуються приміщення другого поверху загальна площа якого 84,24 кв.м., житлова 44.03 кв.м., допоміжна 40,21 кв.м., зокрема: коридор 13,10 кв.м., кухня 19,52 кв.м., кімната 20,72 кв.м., ванна 5,99 кв.м, кімната 8,85 кв.м., кімната 14,46 кв.м. балкон 1,6 кв.м. За другим варіантом виділяється в користування одному співвласнику квартира №1 (план схема №3) коридор площею 8,02 кв.м., кімната 16,56 кв.м., кухня 13,68 кв.м., ванна 3,4 кв.м., кімната 29,2 кв.м., балкон 4,71 кв.м., разом площа становить 75,57 кв.м., у т.ч. житлова 45,76 кв.м., допоміжна 29,81 кв.м. Другому співвласнику квартира №2 (план схема 3) коридор площею 5,2 кв.м, кімната 15,15 кв.м., кухня 8,09 кв.м, ванна 5,17 кв.м., кімната 15,52 кв.м., гардеробна 6,52 кв.м., кімната 14,4 кв.м. та балкон 1,6 кв.м. Разом площа 71,65 кв.м., житлова 45,07 кв.м., допоміжна 26,58 кв.м. Отже, як вбачається із запропонованих варіантів розподілу будинку, що являється предметом позову, найбільш ідеальним розподілом, що стосується рівності часток сторін є Варіант №1, з яким погодилася і сама позивач [PERSON]. Враховуючи, що сторони є співвласниками житлового будинку №60 по вул.Круглий у с.Ділове, Рахівського району Закарпатської області, позивач не має змоги вільно користуватися та розпоряджатися своєю часткою нерухомого майна, оскільки відповідач чинить їй перешкоди, [PERSON] вважає, що для неї кращий перший варіант запропонований у висновку експерта. Відповідач на виклик до суду не явився, свій варіант розподілу не запропонував і тому суд вважає за необхідне провести розподіл домоволодіння по першому варіанту розподілу, який запропоновано експертом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, виходячи з того, що позов задоволено, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривню 20 копійок, 5289 гривень витрат, понесених позивачем на оплату експертного дослідження, а всього на загальну суму 5840 гривень 20 копійок, присуджуються позивачеві з відповідача.

Outcome: approved