Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до СТОВ «Україна», про визнання права власності на нерухоме майно. В позові вказувала, що проживає в [ADDRESS] і працює медичною сестрою в КУ Вижницької районної ради «Вижницька центральна районна лікарня». Ні вона, ні її чоловік ніколи не займалися і не займаються підприємницькою діяльністю. Зазначала, що на початку листопада 2008 року звернулася до СТОВ «Україна» із заявою про дачу згоди на купівлю споруди столярного цеху з гаражем, що розташована по [ADDRESS]. Рішенням загальних зборів засновників СТОВ «Україна» від 20.11.2008 року їй надано згоду на викуп будівлі (приміщення) столярного цеху і гаража вартістю 21000,00 грн. 28.11.2008 року внесла в касу СТОВ «Україна» 21000,00 грн. згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №71 від 28.11.2008 року. Цього ж дня одним із засновників СТОВ «Україна» [PERSON] приміщення (будівля) столярного цеху разом із гаражем згідно акту прийому-передачі були передані їй. Вважає, що між СТОВ «Україна» і нею відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України укладено договір купівлі-продажу, за умовами якої одна сторона - СТОВ «Україна» (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні, в даному випадку їй (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За попередньою домовленістю обов'язок виготовлення технічної документації на будівлю, складання проекту договору купівлі-продажі та його нотаріальне посвідчення, покладався на продавця - відповідача по справі. Вказані документи він зобов'язався виготовити на протязі місяця з моменту внесення нею вартості будівлі в касу, тобто до 28.12.2008 року. На сьогоднішній день відповідачем умови договору не виконані. 28.04.2014 року звернулася до відповідача востаннє, заявивши про намір звернутися до суду та ознайомила його з проектом позовної заяви. Ознайомившись з позовною заявою відповідач написав звернення до Вижницького районного суду, в якому просить розглянути справу без його участі та не заперечує щодо позовних вимог. Вважає таку поведінку продавця ухиленням від виконання свого зобов'язання, оскільки з часу внесення грошей пройшло майже 6 років і весь цей час вона використовувала і продовжує використовувати куплену будівлю столярного цеху з гаражем у власних цілях для господарських потреб. Вказувала, що з метою узаконення права власності на нерухоме майно в січні 2014 року виготовила технічний паспорт на будівлю столярного цеху з гаражем, згідно якого викуплена нею будівля столярного цеху з гаражем позначена літерою «А» і складається з столярного цеху площею 49,70 кв.м. позначеного цифрою «1», кімнати персоналу площею 21,70 кв.м. позначеною цифрою «2», гаража площею 69,80 кв.м. позначеного цифрою «3», та гаража площею 28,10 кв.м. позначеного цифрою «4». Після цього замовила проведення дослідження на предмет оцінки ринкової вартості купленого майна. Одержавши вказану документацію, на початку квітня 2014 року звернулась в Державну реєстраційну службу Вижницького РУЮ із заявою про державну реєстрацію прав на придбане нерухоме майно. Однак постановою Державного реєстратора прав на нерухоме майно Фуштея М.М. від 07.04.2014 року їй відмовлено у державній реєстрації права власності на куплену будівлю столярного цеху з гаражем. Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі столярного цеху з гаражем загальною площею 169,30 кв.м., яка знаходиться по [ADDRESS], укладений 28.11.2008 року між нею та СТОВ «Україна» та визнати за нею право власності на нежитлову будівлю столярного цеху з гаражем, що зазначена в Технічному паспорті під літерою «А» і складається з столярного цеху площею 49,70 кв.м. позначеного цифрою «1», кімнати персоналу площею 21,70 кв.м. позначеній цифрою «2», гаража площею 69,80 кв.м. позначеному цифрою «3» і гаража площею 28,10 кв.м. позначеного цифрою «4», а всього загальною площею 169,30 кв.м., яка знаходиться по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомила. Від її представника [PERSON] в суд надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача СТОВ «Україна» в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати без його участі, проти позову не заперечував. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в с. Черешенька Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією паспорта серія [NUMBER], виданого 06.02.1998 року Вижницьким РВ УМВС України в Чернівецькій області. Згідно відмітки у паспорті [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 21.06.1994 року. З довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №18530415 від 15.04.2014 року вбачається, що відомості про фізичну особу-підприємця [PERSON] у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні. Рішенням загальних зборів засновників СТОВ «Україна» від 20.11.2008 року вирішено надати дозвіл [PERSON] на викуп приміщення столярного цеху і гаража, загальною площею 203,5 кв.м., вартістю 21000,00 грн., яке знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується копією витягу із протоколу №6 загальних зборів засновників СТОВ «Україна» від 20.11.2008 року. Копією прихідної-розхідної накладної №331 та копією квитанції до прибуткового касового ордера №71 підтверджується, що 28.11.2008 року [PERSON] сплатила, а СТОВ «Україна» отримали 21000,00 грн. за столярний цех та гараж, площею 203,5 кв.м. Копією акту прийому-передачі столярного цеху і гаража від 28.11.2008 року підтверджується, що згідно рішення загальних зборів засновників СТОВ «Україна» від 20.11.2008 року [PERSON] передано приміщення столярного цеху і гаража, загальною площею 203,5 кв.м., вартістю 21000,00 грн., яке знаходиться в [ADDRESS]. З копії технічного паспорту на будівлю столярного цеху з гаражем по [ADDRESS], виготовленого 30.01.2014 року ДКП «Вижницьке районне бюро технічної інвентаризації» на ім'я [PERSON] вбачається, що за вказаною адресою розташована будівля столярного цеху з гаражем 1970 року побудови, загальною площею 203,10 кв.м. Станом на 02.02.2014 року вартість столярного цеху з гаражем по [ADDRESS] становить 39850,00 грн., що підтверджується копією звіту про незалежну оцінку ринкової вартості нежитлової будівлі столярного цеху з гаражем по [ADDRESS] від 02.02.2014 року. З рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №12220604 від 07.04.2014 року вбачається, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Фуштей М.М. Реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області відмовив у державній реєстрації права приватної власності на будівлю столярного цеху з гаражем, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] Голова правління СТОВ «Україна» [PERSON] своєю заявою визнав, що як продавець, на протязі місяця з моменту отримання коштів зобов'язався виготовити технічну документацію на будівлю, скласти проект договору купівлі-продажі та посвідчити його нотаріально. Однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. У ст.328 ЦК України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із змісту ч.1 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.3 вказаної статті право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідчення, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно абз.3 п.15 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом міністерства аграрної політики України № 62 від 14 березня 2001 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, акти приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу нерухомого майна і відбулося повне виконання цього договору, проте відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, що порушує права позивача, як покупця нерухомого майна. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах набула право власності на нежитлову будівлю столярного цеху з гаражем, оплатила їх вартість, згідно акту прийому-передачі їй передано у власність дане майно, а тому є підстави для задоволення позову. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі викладено, Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом міністерства аграрної політики України №62 від 14 березня 2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.2001 року за № 305/5496, ст.41 Конституції України, ст.ст.3, 15, 16, 220, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved