Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, зазначивши в якості заінтересованої особи Токмацький міський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - трудової книжки колгоспника № [NUMBER] та трудової книжки [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що вона звернулася до Токмацького міського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ в Запорізькій області з питання призначення пенсії за віком. Однак при оформлені документів їй повідомлено про те, що в наданих документах, а саме в трудовій книжці колгоспника № [NUMBER] та трудовій книжці [NUMBER] , виданих на ім`я [PERSON] , вбачається розбіжність в написанні імені заявника. В зв`язку з чим заявник звернулася з заявою до суду. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] при досягнення пенсійного віку у липні 2019 року звернулася до Токмацького міського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ в Запорізькій області з питання призначення пенсії за віком. Листом Токмацького міського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ в Запорізькій області від 03.07.2019 за №08/М-7, заявника повідомлено, що з доданих документів вбачається розбіжність в написанні імені заявника « [PERSON] » та імені в трудовій книжці колгоспника № [NUMBER] та трудовій книжці [NUMBER] , виданих на ім`я [PERSON] . Цим же листомрекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа. З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про народження заявника [NUMBER] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), паспортом громадянина України серії [NUMBER] та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду від 12.10.2001, заявник - [PERSON] ,[INFO] , а трудова книжка колгоспника [NUMBER] та трудова книжка [NUMBER] видані на ім`я (російською мовою) [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , заявник змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається з копії архівної довідки від 23.05.2019 №М-76-1, заявник [PERSON] працювала з травня по грудень 1982 року, з січня по квітень та з липня по грудень 1983 року, з січня по травень та в серпні і, в листопаді 1984 року, з квітня 1985 року по грудень 1986 року в колгоспі «Родина», що відповідає записам в трудових книжках. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом №58 від 29.07.1993, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Однак як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, діяльність ТОВ «Агрофірма «Вітчизна» припинено 27.09.2007, номер запису 10961170003000145. Тому немає можливості внести зміни у трудову книжку заявника. Іншим шляхом встановити вказаний факт немає можливості. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у трудовій книжці, яка заповнена російською мовою є розбіжності в написані імені, усунення яких є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності вказаного документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє її можливості оформити документи для отримання пенсії, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved