Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила про наступне: - стягнути з [PERSON], [INFO], а у разі недостатності у нього майна для відшкодування шкоди, з [PERSON] та [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 1390 грн. 00 коп.; - стягнути з [PERSON], [INFO], а у разі недостатності у нього майна для відшкодування шкоди, з [PERSON] та [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона навчається у школі-колегіумі в м. Сєвєродонецьку. 20.09.2017 року приблизно о 14-30 годині на перерві [PERSON] навмисне вдарив її по руці, в якій вона тримала телефон Apple iPhone 6s, який після удару [PERSON] вилетів з її руки та впав, в результаті чого їй довелось міняти дисплейний модель у телефоні. Отже, своїми діями відповідач [PERSON] спричинив позивачу матеріальну та моральну шкоду. Вартість відновлюваного ремонту телефону склала 1390,00 грн. Батько позивача на батьківських зборах звернувся до матері відповідача [PERSON] [PERSON] з пропозицією розділити вартість відновлюваного ремонту, на що отримав відмову. 04.10.2017 року батько позивача звернувся до національної поліції з заявою про злочин, на підставі чого наразі триває розслідування з даного факту. Позивач вказує, що їй було спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що її фактично було принижено перед класом, вона не могла користуватись мобільним телефоном, чула образи, які чує й дотепер. Також відповідач [PERSON] не вибачився за свої дії. У звязку з тим, що відповідачі не бажають добровільно відшкодувати позивачу завдану шкоду, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач та її законний представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Додатково пояснили, що 22.09.2017 року у приміщенні школи в м. Сєвєродонецьку відповідач [PERSON] вибив у позивача з рук телефон, внаслідок чого дисплей телефону зазнав пошкоджень. На батьківських зборах законний представник (батько) позивача [PERSON] пропонував батькам [PERSON] [PERSON] розділити відшкодування збитків, завданих телефону, навпіл, але батьки [PERSON] [PERSON] відмовилися. Влітку 2017 року, до пошкодження телефону внаслідок дій відповідача, позивач вже розбивала дисплей телефону та замінювала його на новий. Позивач вважає, що діями відповідача [PERSON] [PERSON] завдано шкоди її честі та гідності, а також вона зазнала моральних страждань внаслідок пошкодження її майна. Позивач отримала телефон в подарунок від батька. Позивач визнає, що вона дійсно декілька хвилин намагалася проводити відеозйомку [PERSON] [PERSON] за допомогою мобільного телефону. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], [PERSON], які одночасно є законними представниками неповнолітнього [PERSON], в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказавши, що [PERSON] не застосовував фізичну силу по відношенню до позивача, адже він виховується в дусі неможливості застосування фізичної сили до дівчат. Відповідач [PERSON] також пояснив, що 22.09.2017 року він чергував на 2 поверсі школи в м. Сєвєродонецьку, коли до нього підійшла позивач та почала знімати його на телефон. Позивач принижувала його, не відходила від нього, хоча він неодноразово просив її не знімати його. Наприкінці, відповідач [PERSON] взяв позивача за руку з телефоном та відхилив її, після чого телефон впав на підлогу. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона протягом семи років працює прибиральницею в колегіумі (школі) в м. Сєвєродонецьку. В один із днів восени 2017 року в приміщенні школи на 2 поверсі під час перерви між уроками навпроти неї з класу вийшла [PERSON], підійшла до [PERSON] [PERSON] та намагалася знімати його на телефон, тримаючи телефон в руці прямо перед обличчям [PERSON] [PERSON]. При цьому, [PERSON] весь час намагався ухилитися від телефону та казав [PERSON], що його не треба знімати. Потім, [PERSON] відхилив руку [PERSON], в якій вона тримала телефон, після чого телефон впав на підлогу. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона працює прибиральницею в колегіумі (школі) в м. Сєвєродонецьку. В один із днів восени 2017 року в приміщенні школи під час перерви між уроками навпроти неї з класу вийшла [PERSON], підійшла до [PERSON] [PERSON] та намагалася знімати (фотографувати) його на телефон. При цьому, [PERSON] протягом 3-4 хвилин казав [PERSON], що його не треба знімати (фотографувати). Потім, [PERSON] відхилив руку [PERSON], в якій вона тримала телефон, після чого телефон впав на підлогу. Допитаний в якості свідка [PERSON], [INFO], пояснив, що в один із днів восени 2017 року в приміщенні школи його клас чергував, зокрема [PERSON] чергував на 2 поверсі школи. Під час цього чергування [PERSON] підійшла до [PERSON] [PERSON] та почала знімати його на телефон. При цьому, [PERSON] протягом декількох хвилин казав [PERSON], що його не треба знімати, він просив припинити зйомку. Потім, [PERSON] відхилив руку [PERSON], в якій вона тримала телефон, після чого [PERSON] впустила телефон і він впав на підлогу. Допитана в якості свідка [PERSON], [INFO], пояснила, що в один із днів восени 2017 року в приміщенні школи на 2 поверсі під час чергування [PERSON] підійшла до [PERSON] [PERSON] та почала знімати його на телефон. Протягом 5-6 хвилин [PERSON] ухилявся від зйомки та казав, щоб [PERSON] уходила. Потім, [PERSON] відхилив руку [PERSON], в якій вона тримала телефон, після чого телефон впав на підлогу. Допитана в якості свідка [PERSON], [INFO], пояснила, що в один із днів в 2017 році в приміщенні школи на 2 поверсі вона та [PERSON] йшли та знімали на телефони все підряд. В кадр телефону [PERSON] потрапив [PERSON], після чого у нього із Поляною почалася суперечка. Близько 10 хвилин поспіль [PERSON] продовжувала знімати [PERSON] [PERSON], після чого [PERSON] вибив телефон з рук [PERSON] (відхилив її руку). До цього, на 6 уроці, [PERSON] та [PERSON] знімали на телефон один одного. Допитана в якості свідка [PERSON], [INFO], пояснила, що в один із днів восени 2017 року в приміщенні школи після 6 уроку вона виходила з їдальні, коли побачила як [PERSON] та [PERSON] сваряться. Зокрема, [PERSON] казав [PERSON] відчепитися від нього, а [PERSON] продовжувала знімати його на телефон, що тривало близько 2 хвилин. Потім, [PERSON] вдарив по руці [PERSON], в якій вона тримала телефон, після чого телефон впав на підлогу. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, оглянувши надані позивачем відеозаписи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З експрес-накладної ТОВ «Нова пошта» № 20450039079666 від 03.05.2017 року вбачається, що 05.05.2017 року [PERSON] у відділенні № 4 ТОВ «Нова пошта» було отримано від [PERSON] мобільні телефони у кількості 2 штуки, імеі 353254071154609 та імеі 353257074800581. Оголошена вартість телефонів вказана у сумі 26600 грн. 00 коп. Згідно із службовим чеком ТОВ «Пост Фінанс», складеного 05.05.2017 року, [PERSON] 05 травня 2017 року був здійснений грошовий переказ в сумі 26600 грн. 00 коп. на імя [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що один із двох вищевказаних телефонів з номером імеі 353254071154609 він подарував своїй дочці [PERSON]. Вказана обставина не заперечувалася іншими учасниками судового розгляду. В даному випадку, укладення договору дарування в усній формі, на думку суду, не суперечить ч. 1, 4 ст. 719 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). З копії акту надання послуг № 303182 від 07.10.2017 року вбачається, що представником виконавця «ЭплМания» були надані послуги з ремонту пристрою iPhone 6s (А1633), серійний номер 353254071154609, у звязку з несправністю дисплейного модуля. Відновлення дисплейного модуля iрhone 6s було оцінено на суму 1390 грн., проте загальна вартість послуг склала: 0 грн. (нуль гривень нуль копійок). В якості замовника послуги вказаний [PERSON]. Із змісту показань сторін та свідків, а також із змісту наданого позивачем відеозапису вбачається, що 22.09.2017 року на 2 поверсі школи (колегіуму) в м. Сєвєродонецьку, в якій навчаються позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], до [PERSON] підійшла позивач [PERSON] та почала проводити відеозйомку [PERSON] за допомогою мобільного телефону. [PERSON] неодноразово (щонайменше протягом 2 хвилин, а за показаннями деяких свідків до 10 хвилин) просив позивача не знімати його, ухилявся від обєктиву камери мобільного телефону, проте позивач продовжувала проводити відеозйомку [PERSON] за допомогою мобільного телефону. Наприкінці, відповідач [PERSON] взяв позивача за руку з телефоном та відхилив її (руку), після чого телефон впав на підлогу. Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала, зокрема, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Із змісту статей 76-81 ЦПК України вбачається, що розмір збитків має бути доведений позивачем шляхом надання належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які підтверджують не тільки сам факт існування збитків, а й факт існування збитків саме у певній обґрунтовано визначеній сумі. Згідно із ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Єдиним доказом, який було надано позивачем до суду на підтвердження розміру завданих їй збитків є акт надання послуг № 303182 від 07.10.2017 року. Проте, із вищевказаного акту вбачається, що по-перше він складений та підписаний від імені невідомого «представника виконавця «ЭплМания». Юридичної особи із назвою «ЭплМания» (або «ЄплМания», «ЄплМанія», «ЕплМания», «ЕплМанія», «ЭплМанія») немає в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в акті не вказано прізвище та ініціали представника виконавця, акт не скріплений печаткою будь-якої юридичної особи. По-друге, замовником в акті вказаний [PERSON], який не є позивачем по цій справі. Позивач не надала жодних доказів того, що саме вона сплатила на користь виконавця послуг суму в розмірі 1390 грн. 00 коп. для відшкодування завданих їй збитків. По-третє, загальна вартість послуг у вищевказаному акті вказана в сумі 0 грн. (нуль гривень нуль копійок). Тобто, з акту неможливо достовірно встановити яка саме загальна вартість послуг була сплачена за відновлення дисплейного модуля. По-четверте, в акті вказано, що «при діагностиці пристрою було виявлено, що заміни скла може не вийти у звязку із тим, що сам модуль не є оригінальним, зі слів клієнта намагаємося зрізати скло, якщо не виходить замінюємо дисплей». Тобто, з акту неможливо встановити чи було замінено весь дисплейний модуль телефону, або ж було замінено лише скло телефону чи захисне скло телефону. Отже, акт надання послуг № 303182 від 07.10.2017 року не є достовірним та достатнім доказом завдання позивачу збитків саме на суму 1390 грн. 00 коп. Судом було розяснено позивачу та її законному представнику всі їх процесуальні права та обовязки, в тому числі право на заявлення клопотання про проведення судової товарознавчої експертизи. Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 1390 грн. 00 коп. слід відмовити. Стосовно вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із абзацом 2 пункту 5 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Із змісту позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що позивачу, на її думку, завдано моральної шкоди внаслідок пошкодження належного їй телефону та внаслідок приниження її перед класом, тобто внаслідок приниження її честі та гідності. У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обовязки. Це конституційне положення повязане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів обєктами власності. Власність зобовязує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Відповідно до ч. 1-4 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - пятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом. На підставі вищенаведених доказів судом встановлено, що падіння мобільного телефону позивача [PERSON] сталося внаслідок відхиляння відповідачем [PERSON] її руки, в якій позивач тримала мобільний телефон. При цьому, цій події передувала тривала (за показаннями різних свідків від 2 до 10 хвилин) відеозйомка або намагання відеозйомки відповідача [PERSON] позивачем за допомогою мобільного телефону, хоча відповідач [PERSON] заперечував проти відеозйомки. Факт тривалої та цілеспрямованої відеозйомки відповідача позивачем за допомогою мобільного телефону проти волі відповідача [PERSON] підтверджується показаннями всіх свідків, тобто як тих, що були викликані за клопотанням відповідачів, так і тих, що були викликані за клопотанням позивача та її законного представника. Із урахуванням викладеного, на думку суду, в даному випадку мало місце порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 307 ЦК України, що призвело до порушення права відповідача [PERSON] на проведення відеозйомки його обличчя тільки за його згодою. Враховуючи відсутність доказів будь-яких істотних моральних страждань позивача, відсутність доведеного розміру матеріальної шкоди, загальний характер спірних правовідносин, порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 307 ЦК України, а також виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України) суд вважає за необхідне відмовити у захисті цивільного права позивача на відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що в задоволенні позову було відмовлено, в той час як відповідачі не заявили про наявність у них будь-яких судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed