Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до територіальної громади в особі Литвяківської сільської ради Лубенського району Полтавської області про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом. У позові вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON] [INFO] померла її бабуся, мати [PERSON], - [PERSON] Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були позивач (за правом представлення) та [PERSON] На час відкриття спадщини позивач була неповнолітньою, а тому не могла вчинити дії щодо успадкування майна, в свою чергу мати позивача також не звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини. В березні 2016 року позивач звернулася до нотаріуса щодо прийняття спадщини, однак дізналася, що спадщину після смерті [PERSON] в повному обсязі прийняла її сестра [PERSON] Позивач вважає, що [PERSON] незаконно успадкувала майно [PERSON], оскільки на час смерті [PERSON] з нею проживав [PERSON], а тому відповідно до ст.549 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Крім того, позивач вважає, що фактично вступила у спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. На підставі викладеного позивач прохає скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом АЕК № 414737, видане Першою Лубенською державною нотаріальною конторою 21.05.2002 року на ім'я [PERSON] та зареєстроване в реєстрі № 854 В письмових заперечення на позов [PERSON] зазначив, що є спадкоємцем після смерті [PERSON] Проти задоволення позову заперечує, оскільки вважає, що факт того, що позивач на час смерті була неповнолітньою не може бути підставою для задоволення позову, оскільки право прийняття спадщини повинна була реалізувати її мати. Факт того, що позивач фактично вступила в користування майном нічим не підтверджуються. На час смерті [PERSON] був зареєстрований з спадкоємицею, проте, проживав в іншому місці, а тому фактично не прийняв спадщину. Крім того, протягом на ступних 5 років до його смерті [PERSON] так і не реалізував своє право. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечили. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] [INFO] померла її бабуся, мати [PERSON], - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були позивач (за правом представлення) та її син [PERSON] На час смерті [PERSON] та 6 місяців по тому за адресою її проживання був зареєстрований її син [PERSON], який помер [INFO]. 21.05.2002 року [PERSON], сестрі [PERSON], після смерті останньої було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Вказуючи на незаконність успадкування спадщини [PERSON], позивач звернулася з цим позовом. Відповідно до ч.1 ст.524, 529, 530, ч.1 ст.549 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних відносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свій позов, [PERSON] вказує на те, що не прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вона була неповнолітньою. Доводи позивача є необґрунтованими, оскільки відповідні дії мала право здійснити мати позивача, як її законний представник. Крім того, оскаржуване свідоцтво було видано 21.05.2002 року. На той момент позивачу виповнилося 22 роки. Таким чином протягом 4 років після свого повноліття позивач мала право реалізувати право на успадкування, однак цього не зробила. Також суд відхиляє доводи позивача відносно того, що вона фактично вступила в управління майном померлої. Вказані доводи нічим не підтверджено, при цьому прямо протирічать попереднім доводам позивача відносно того, що спадщину вона не прийняла. Доводи позивача відносно того, що спадщину після смерті померлої фактично успадкував її син [PERSON], який проживав з нею на момент її смерті, суд відхиляє. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 25.12.2013 року, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Таким чином, обставини, на які посилається позивач, щодо прийняття спадщини її дядьком є безпідставними, оскільки вони не впливають на реалізацією позивачем спадкових прав. Крім того, в розумінні ЦК УРСР термін «місце проживання» слід застосовувати в цивільно-правовому розумінні як приміщення, в якому фізична особа проживає, в свою чергу місце реєстрації є категорією публічно-правових відносин і саме по собі не є достатньою підставою для вирішення питання про прийняття спадщини. Докази того, що [PERSON] на час смерті спадкодавця проживав з нею, суду не надано. З урахуванням викладеного суд не знаходить підстав для задоволення позову про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом АЕК № 414737, видане Першою Лубенською державною нотаріальною конторою 21.05.2002 року на ім'я [PERSON] та зареєстроване в реєстрі № 854.

Outcome: dismissed