Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 21 вересня 2002 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 4 грудня 2015 року на підставі рішення суду шлюб було розірвано. Позивач працює у КЗ «Верхньодніпровський психоневрологічний інтернат» ДОР» молодшою медичною сестрою та отримує заробітну плату, інших доходів не має. Відповідач також працює на ТОВ «Вільногірське скло», інших дітей на утриманні не має, тому має можливість утримувати дітей. На підставі вищевикладеного позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що з вересня 2015 року вони з відповідачем не проживають разом. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач надає дітям гроші на обіди в шкоду, також купує деякі речі, необхідні для школи, проте цього не достатньо для утримання дітей. Домовленості про сплату аліментів не має. Позивач інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суду пояснив, що дійсно між ним та позивачем не має домовленості щодо сплати аліментів, діти проживають разом з позивачем. Він не надає кошти позивачу, оскільки вважає, що вона витратить їх не на дітей, а на свої потреби. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4-5). Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначену обставину сторони визнали у судовому засіданні, тому згідно з ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вона не підлягає доказуванню. Відповідач офіційно працевлаштований, має щомісячний дохід. Матеріальну допомогу надає не систематично та в різному розмірі. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітніх дітей, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та сторін, той факт, що діти потребує утримання, та те, що відповідач не надав докази про те, що має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків. Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення старшою дитиною повноліття. При цьому суд звертає увагу, що стягнення аліментів на підставі рішення суду не позбавляє відповідача, як платника аліментів контролювати цільове витрачання аліментів у відповідності до ст. 186 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі, визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved