Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , третіх осіб Люботинської міської ради, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позивач просить визнати за нею право власності на 798/1000 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Сторони про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином та своєчасно, в підготовче судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] направила до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, розглядати справу без її участі. [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи до суду не з`явився. Від представника відповідача - Люботинської міської ради Харківської області на адресу Люботинського міського суду надійшов лист, в якому зазначено, що проти задоволення позову не заперечують, просили розглядати справу у відсутності їх представника. [PERSON] направила заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. На підставі архівних даних КП «Люботинське АПБ», житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить: 77/100 частки [PERSON] на підставі рішення Люботинського міського суду від 17 серпня 1995 року; 202/1000 частки - [PERSON] , на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д. 19 грудня 2005 року, реєстровий № 867 (а.с.11). Як вбачається із копії рішення Люботинського міського суду Харківської області № 2-177/2005 від 26 липня 2005 року, житловий будинок належав на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 17 серпня 1995 року: [PERSON] - 23/100 частки та 77/100 - [PERSON] . Після смерті [PERSON] з позовом про парозподіл ідеальних часток та визнання права власності в порядку спадкування звернувся [PERSON] . На підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 26 липня 2005 року за [PERSON] визнано право власності на 202/1000 частки житлового будинку (а.с.12-13). В матеріалах справи № 2-177/2005 міститься висновок судово- будівельного експерта, з якого вбачається, що ідеальні частки співвласників житлового будинку [ADDRESS] складають: [PERSON] - 202/1000 частки, [PERSON] - 798/1000 частки. Належні [PERSON] 798/1000 частин не були виділені та за життя [PERSON] оформлені не були. Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що після перерозподілу ідеальних часток співвласників, ідеальна частка [PERSON] становить 798/1000 часток. [PERSON] помер [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та м. Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 303 (а.с.8). Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, в зв`язку з тим, що вказані правовідносини виникли після 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Згідно зі ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на 798/1000 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] . У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. [PERSON] за життя склав заповіт, відповідно до якого заповідав все належне йому майно [PERSON] (а.с.9). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В частині 3 ст. 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач після смерті дідуся в шестимісячний строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки частка у праві власності спадкодавця виділена не була. На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, доведеним, що спадкодавцю [PERSON] на час смерті належало 798/1000 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] . Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved