Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У позові вказувала, що 01.06.2015 року уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі, [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Вижницького районного суду від 16.10.2019 року шлюб між ними розірвано. Зазначала, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин, з відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання їх дитини. Син проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, він працездатний. Наскільки їй відомо, він має мінливий заробіток та отримує доходи, які повністю витрачає на свої потреби, та участі в утриманні та вихованні сина не приймає. Вважає, що відповідач повинен і може сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи по суті. В адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті. У встановлений судом строк надав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що позов щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Підтвердив, що з позивачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, в якому є неповнолітній син. В даний час припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Зазначив, що з дня народження сина і по теперішній час, він не припиняв його утримувати та матеріально забезпечувати. Постійно приймає участь у його вихованні, догляді за ним, намагається надати йому повноцінне батьківське піклування та турботу. Щодня прикладає зусилля у вирішенні повсякденних питань та проблем, не зважаючи на те, що спільно з ними не проживає. Позивачка намагається безпідставно, у своїх корисливих цілях, за ради свого майнового інтересу завдати йому шкоди та надати суду недостовірні відомості щодо невиконання ним своїх обов`язків з утримання дитини. Позивачка перешкоджає йому брати участь у вихованні сина, відмовляє йому у зустрічах з ним під надуманими приводами, не дає можливості спілкуватися з сином по телефону, погрожує позбавити батьківських прав. Протягом досить тривалого часу не можуть досягнути домовленості щодо способу виконання ним обов`язку з утримання неповнолітнього сина, що є причиною виникнення вимоги позивачки приймати участь в утриманні дитини виключно в грошовій формі. Натомість такий спосіб утримання сина не влаштовував його, оскільки він не мав та не має довіри до позивачки, що кошти будуть спрямовані саме на утримання дитини. Тому, пропонував позивачці виконувати свої зобов`язання щодо утримання дитини в переважній більшості в натуральній формі (їжею, одягом, оплатою навчання, лікування та відпочинку, ін.). Проте, позивачку не влаштовував саме такий спосіб утримання ним сина, вимагаючи встановити виключно грошову форму його забезпечення, що не влаштовувало його. Просив звернути увагу на ту обставину, що купує синові продукти, одяг та предмети першої необхідності. Таким чином, він також приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. Стверджує, тимчасово не працює, іноді підробляє по найму у населення. В даний час проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , і до складу їх сім`ї входять четверо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Змушений також надавати матеріальну допомогу на утримання сім`ї, сплачувати комунальні послуги. Інших заробітків, доходів, чи будь-якої іншої діяльності, та нерухомого майна не має. Його матеріальне становище складає 4000,00 грн. на місяць, що не дає об`єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі коштів у розмірі 2000,00 грн. на дитину щомісячно. Такий розмір аліментів є необґрунтовано великий, виходячи з його матеріального становища. Вважає, що обґрунтований, розумний та справедливий розмір аліментів у твердій грошовій сумі може становити 1500,00 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Просив позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. на дитину від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку. Справу просив розглядати без його участі, з`явитися на суд не має можливості з поважних причин. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши часткове визнання позову відповідачем, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З наданих позивачкою доказів Судом установлено, що з 01.06.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 16.10.2019 року по цивільній справі №713/1324/19 (провадження №2/713/535/19), яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано, що підтверджується його копією. Даним рішенням встановлено, а отже відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України не потребує доказуванню, що під час шлюбу, [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов №1120 від 22.12.2020 року та довідки №1788 від 21.12.2020 року, виданих Лукавецьким Старостинським округом №1 Берегометської селищної ради неповнолітній син сторін [PERSON] , 2015 року народження проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З 16.07.2020 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 16.07.2020 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Відповідач позов визнав частково, а отже визнав, що неповнолітній син проживає з матір`ю і знаходиться на її утримання, а він допомоги на його утримання у достатньому розмірі не надає. З наданих відповідачем доказів Судом установлено, що з 07.11.2020 року відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 07.11.2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Від попередніх шлюбів у [PERSON] є четверо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Доказів утримання відповідачем зазначених дітей суду не надано. З довідки №15, виданої 11.01.2021 року Мигівським Старостинським округом №2 Берегометської селищної ради вбачається, що у власності [PERSON] земельних ділянок немає. З довідки №40, виданої 11.01.2021 року Мигівським Старостинським округом №2 Берегометської селищної ради вбачається, що [PERSON] ніде не працює, трудової книжки не має, ІТД не займається. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином судом установлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач допомоги у необхідному розмірі на його утримання не надає. Відповідач визнав, що він є здоровим, працездатним чоловіком, аліменти нікому не платить, на утриманні непрацездатних батьків не має, офіційно не працює. Доказів перебування на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей [PERSON] відповідачем суду не надано. Враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України та положення ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» суд дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial