Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] у якій просить суд стягнути із відповідача аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісяця з моменту пред'явлення позову до повнолітня дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 24 вересня 2005 року вони із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі під час якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач самоусунувся від турботи за дитиною та забезпечення. На її неодноразові прохання допомагати в утриманні дитини відповідач категорично відмовляв. Самій їй важко нести усі витрати по утриманню та вихованню сина. Відповідач працює та має стабільний заробіток. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та посилаючись на викладені у заяві обставини, просила позов задовольнити. Відповідач просив позов задовольнити частково та стягнути із нього аліменти у частці від його заробітної плати, але в меншій ніж просить позивач, посилаючись на життєві обставини та наявність інших утриманців. Зазначив, що він працює машиністом тепловозу у Дніпропетровському локомотивному депо та має середньомісячну заробітну плату в розмірі 6000,00 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 24.09.2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. Відповідач проживає окремо. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини, у судовому порядку в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобов'язаний її матеріально утримувати. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним, працює та має стабільний і регулярний заробіток, так як працює машиністом тепловозу у локомотивному депо. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial