Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що 24.12.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на спосіб життя та відсутності взаєморозуміння і довіря. Шлюбно-сімейні відносини припинені з квітня 2013 року. Спору щодо поділу спільного сумісного майна не має. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати із позивачем. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини не надає. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, проте надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та підтримав позовні вимоги. Строк для примирення позивачу не потрібен. В судове засідання відповідач не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зави про розгляд справи без його участі не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно із ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи судом вбачається, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 139954, виданого 24 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 24 грудня 2011 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 727. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 243022, виданого 06 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 04 липня 2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 439. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Враховуючи те, що відповідач є батьком [PERSON], який є його неповнолітньою дитиною та залишається проживати із позивачем, а також те, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивач не бажає примиритися і строк для примирення їй не потрібен, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог знайшли своє обґрунтування в ході судового засідання, у звязку із чим позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 97260 від 03.08.2017 року про сплату судового збору в сумі 640 грн. 00 коп., у звязку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved