Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2011 року з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] стягуються аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 січня 2011 року до досягнення сином повноліття, а саме до 13 жовтня 2023 року. Дитина постійно проживає разом із нею. У звязку із внесенням змін до статті 182 Сімейного Кодексу України, а саме в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину звернулася до суду та просила збільшити розмір аліментів в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, а саме з: «не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» на «не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення із викладених у позові підстав. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що розміром аліментів є саме визначена судом частка від доходу платника аліментів, а не відсоток від прожиткового мінімуму. Визначена законодавцем мінімальна межа у вигляді відповідного відсотку від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є гарантією отримання дитиною на своє утримання відповідної фіксованої суми, якщо розмір розрахованих аліментів у вигляді частки від доходу платника буде меншим від встановленого мінімуму. Позивач не просить збільшити розмір аліментів у вигляді частки від доходу відповідача, а просить збільшити розмір відсотків прожиткового мінімуму з 30% до 50% , який і так уже встановлений п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, застосування якого не потребує окремого рішення суду. Пояснила, що позивачем не наданого жодного доказу того, що аліменти стягуються в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому просила у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 018282 (а.с. 5). На підставі рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13 жовтня 2023 року (а.с. 9-10). У звязку з укладення шлюбу позивач змінила прізвище з «Галецької» на «Лобода», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 15). Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з даним позовом позивач звертала увагу на те, що розмір стягнутих з відповідача судом аліментів в частині обмеження мінімального розміру стягнутих аліментів, з урахуванням внесених змін до чинного законодавства, повинен бути збільшений з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, згідно ч. 2 ст. 182 СК України(в редакції чинній на час винесення рішення) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017(набрав законної сили 08.07.2017) внесено зміни зокрема до ч. 2 ст. 182 СК України, яку викладено в новій редакції, а саме розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене,\~права дитини\~на достатній\~життєвий рівень\~та внесені\~зміни до\~законодавства з\~метою захисту\~прав дитини\~про те,\~що мінімальний\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~суд приходить\~до висновку,\~про наявність\~підстав для\~задоволення позовних\~вимог позивача.\~А тому\~розмір стягнутих\~з відповідача\~на користь\~позивача аліментів\~на утримання\~сина [PERSON],\~[INFO],\~на підставі\~рішення Вишгородського\~районного суду\~Київської області\~повинен бути\~змінений з\~1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно на\~1/4\~частину всіх\~видів заробітку\~(доходу),\~але не\~менше50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~ щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду 16.08.2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах сплати платежу за один місяць. На підставі ст.ст.75, 84, 180-184 СК України, ст.ст. 2, 12, 13, 19, 76-83, 247, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved