Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 10.06.2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США та зобовязався повернути дану суму в строк до 31.01.2015 року, про що надав відповідну розписку. Покликаючись на те, що відповідачем сума позики не повернута, просить стягнути з [PERSON] 3000 доларів США, що за курсом НБУ є еквівалентом 66180,00 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, суду надана заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 10.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] надала [PERSON] позику у розмірі 3000,00 доларів США, а останній зобовязався повернути позику у визначений договором строк до 31.01.2015 року (а.с.4). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. Претензію позивача про сплату боргу за договором позики відповідач отримав 04.08.2015 року, однак на день розгляду справи судом сума позики позивачу не повернута, що свідчить про невиконання відповідачем умов договору (а.с.5, 6). На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, як позичальник, не виконав умови договору щодо своєчасного повернення позики, позов слід задовольнити і стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 3000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 28.07.2015 року еквівалентно 66180,00 грн. за порушення грошового зобовязання. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 661,80 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.526, 530, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved