Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06 березня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова зареєструвала шлюб з [PERSON] , від подружнього життя з яким [INFO] народився син - [PERSON] . Проте через несумісність характерів та втрату поваги один до одного, подружнє життя з відповідачем не склалося. [PERSON] зазначила, що спору про поділ спільного майна не має, після розірвання шлюбу виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Посилаючись на викладені обставини, позивач просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не з`явилась, подавши через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та зазначила, що з відповідачем мешкають разом, проте з квітня 2021 року шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені. У судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився, через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову, якою зазначив, що з позивачем мешкають разом, проте з квітня 2021 року шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені, майновий спір відсутній. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 06 березня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 85. Після одруження [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про одруження [NUMBER] від 06 березня 2004 року). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого в свідоцтві про народження Серії [NUMBER] , повторно виданому 22 березня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, записано сторін по справі. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що сторони мешкають разом, проте з квітня 2021 року шлюбні відносини між ними та ведення спільного господарства припинені, майновий спір відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № 103_12 від 22 квітня 2021 року про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 454,00 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved