Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, який в подальшому було уточнено її представником [PERSON] шляхом подання відповідної заяви (а.с. 93-94), і просить стягнути, з врахуванням цієї заяви, із ПрАТ «АСК «Інго Україна» невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 19442 грн. та пеню в сумі 773,57 грн., а також з [PERSON] компенсацію матеріальної шкоди, завданої понад страховий ліміт, в розмірі 50568 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, а також в стягнути в солідарному порядку з відповідачів понесені витрати на перевезення автомобіля в розмірі 1000 грн., а також витрати зі сплати судового збору та правової допомоги. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.10.2015 року о 11.30 год. на автодорозі «Львів-Рава-Руська» 26км+880м при в'їзді в м.Жовква внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху відбулося зіткнення автомобіля «ЗАЗ 110307», номерний знак [NUMBER], та автомобіля «Нісан Екстреіл», номерний знак [NUMBER]. Внаслідок цієї ДТП її автомобіль «Нісан» зазнав технічних ушкоджень. Оскільки цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ 110307» було застраховано в ПрАТ «АСК «Інго Україна» позивач, як потерпіла внаслідок цієї ДТП, звернулася до страхової компанії із заявою про виплату їй страхового відшкодування, було відкрито страхову справу. Хоча згідно висновку №79/15 експертного автотоварознавчого дослідження від 15.12.2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Нісан Екстреіл», внаслідок його пошкодження в ДТП становить 218068 грн., проте ПрАТ «АСК «Інго Україна» виплатило позивачу лише 30558 грн. Такі дії страховика щодо заниження розміру страхового відшкодування [PERSON] вважає протиправними. Вартість залишків автомобіля страхова компанія оцінила в 187000 грн., що є безпідставним і змусило позивача самостійно шукати покупця і продати автомобіль за 5000 дол. США, що за курсом НБУ на час продажу складало 117500 грн. Отже, вважає, що невиплаченими їй залишилися 70010 грн. (218068 - 117500 - 30558). На підставі зазначеного просить стягнути із ПрАТ «АСК «Інго Україна» різницю між лімітом страхового відшкодування та розміром виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19442 грн., а з [PERSON] - 50568 грн. шкоди завданої понад страховий ліміт. Крім цього, визнана страховиком сума відшкодування повинна була бути виплачена 20.01.2016 року, однак виплачена лише 10.02.2016 року, тобто сума пені, як визначено п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 773,57 грн. Також позивач зазначає, що понесла витрати в розмірі 1000 грн. на перевезення автомобіля зі штрафмайданчика, які, як вважає, повинні були відшкодовані солідарно обома відповідачами. Також відмічає, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу свідомо безпідставно ухиляється від відшкодування їй завданих збитків, вона зазнала моральних страждань, пов'язаних із спричиненням ушкодження майна, чому, на думку позивача, їй завдано моральної шкоди,яку оцінює в 5000 грн. Ухвалою суду від 28.02.2017 року позовну заяву [PERSON] в частині стягнення із [PERSON] моральної шкоди за заявою представника позивача залишено без розгляду. В судовому засіданні 24.11.2016 року представник позивача [PERSON] позов з врахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 25.08.2016 року і про залишення без розгляду вимог про відшкодування моральної шкоди від 24.11.2016 року, підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просив задовольнити. В подальшому названий представник позивача в судові засідання не з'явився, натомість подав заяву, в якій просив завершувати розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що передбачено ч.2 ст.158 ЦПК України. В судове засідання під час розгляду справи по суті представник відповідача ПрАТ «АСК «Інго Україна» [PERSON] не з'явився, при цьому подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Також ним подано суду письмові заперечення проти позову (а.с. 65-66, 109), згідно яких вартість матеріального збитку відповідно до висновку № 79/15 від 15.12.2015 року експертного автотоварознавчого дослідження становить 218068 грн., збиток був встановлений на рівні ринкової ціни досліджуваного автомобіля до моменту ДТП, оскільки вартість відновлювального ремонту після ДТП складає більше ніж його ринкова вартість, тобто авто зазнало пошкодження, яке кваліфікується як «тотал». За таких обставин, згідно п.30.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується власнику знищеного транспортного засобу різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Так, 16.12.2015 року на порталі «AUTOonline» АСК «Інго Україна» розмістила пропозицію щодо продажу пошкодженого автомобіля позивача на аукціоні, за результатами якого 22.12.2015 року надійшло повідомлення від учасника порталу [PERSON], який запропонував за автомобіль «Нісан Екстреіл» 187000 грн. Про наявну пропозицію придбати в позивача автомобіль, [PERSON] було проінформовано та запрошено у філію «Інго Україна», однак пропозицію вона відхилила, залишивши пошкоджений автомобіль за собою. Відтак, позивачу було виплачено різницю між вартістю транспортного засобу до ДТП і вартістю залишків, що склало 30558 грн. Вважає вимоги [PERSON] безпідставними, оскільки нею не надано суду належного і допустимого доказу, який би вказував на заявлену нею вартість залишків пошкодженого автомобіля «Нісан Екстреіл». З урахуванням наведеного, просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 22.10.2015 року о 11.30 год. на автодорозі Львів - Рава-Руська відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Нісан Екстреіл», номерний знак [NUMBER], та автомобіля «ЗАЗ 110307», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], якого було визнано винним у вчиненні ДТП згідно постанови Залізничного районного суду м.Львова від 14.12.2015 року (а.с.52). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Із матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «АСК «Інго Україна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності АІ/3791364, що діяв на період з 30.12.2014 року до 29.12.2015 року, тобто на час ДТП (а.с.46). Відповідно до ст.ст. 979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Зі змісту п.3 ч.1 ст.988 ЦК України випливає, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Як передбачено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до ст.6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст.5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу . Відповідно до ст.22 Закону, при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 36.1 ст.36 Закону передбачено, що страховик,

Outcome: dismissed