Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою про визнання неправомірним та скасування рішення [PERSON] міської ради 7 сесії 6 скликання №23 від 05.04.2011 року, рішення 10 сесії 6 скликання №21 від 29.06.2011 року, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №903974 виданого 03.02.2012 року та визнання за нею права власності на 43/100 частин земельної ділянки площею 0,0740га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку. У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те що їй на праві приватної власності належить 43/100 частин будинковолодіння в м. Самборі по вул. Калнишевського, 128 Львівської області, згідно договору дарування від 30.05.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1385, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.06.2008 року. Дану частину житлового будинку їй подарувала [PERSON]. Однак земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, 63/100 частини належать [PERSON] і 39/100 частини в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. А тому позивач просить у судовому порядку визнати її власником земельної ділянки. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити таким чином, як уточнила в останній позовній заяві від 02.05.2018р. Представник відповідача [PERSON] міської ради Львівської області [PERSON] та відповідач [PERSON] позов визнали, не заперечили проти його задоволення; одночасно суду ствердила, що нещодавно із [PERSON] мала розмову про оформлення прав на земельну ділянку і він ніяким чином не відреагував та поїхав знову за межі України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими у встановленому законом порядку до суду не зявилися, із відзивом на позов не зверталися; а також їх представник [PERSON] у минулому судовому засіданні ствердила, що після смерті [PERSON] спадкові права довірителям оформила. Тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності цих відповідачів. Зясувавши обставини справи та заслухавши пояснення учасників, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом установлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19182711 від 13.06.2008 року [PERSON] на підставі договору дарування із реєстраційним номером №1385 від 30.05.2008 року, на праві приватної власності належить 43/100 частина житлового будинку в м. Самборі по вул. Калнишевського, 128 Львівської області. Рішенням [PERSON] міської ради Львівської області від 05.04.2011 року №23 про передачу земельних ділянок у власність та оренду, передано у власність земельну ділянку в м. Самборі по вул. Калнишевського, 128 у спільну часткову власність 61/100 [PERSON] і 39/100 [PERSON], рішенням №21 від 29.06.2011р., внесено зміни у п.1.3 рішення №23 та замість «Хомічу Зеновію Івановичу» вказано «Хомич Оксані Львівні». Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №903974 виданого 03.02.2012 року, земельна ділянка у м. Самборі по вул. Калнишевського, 128 Львівської області, призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить 61/100 [PERSON] і 39/100 [PERSON] котра померла 29.08.2016 року, її частку в рівних долях успадкували [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч. ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Оскільки позивач набула у власність 43/100 частин будинковолодіння по вул. Калнишевського, 128 в м. Самборі, то відповідно у неї виникло право на набуття у власність земельної ділянки, на якій розміщене дане будинковолодіння у частці, що відповідає розміру частки у власності будинковолодіння, а саме, у розмірі 43/100 частин земельної ділянки. Ураховуючи вище наведені норми законів та дійсні правовідносини, що виникли у даному спорі, наявні матеріали та позицію учасників у цивільній справі, суд прийшов до висновку, що позов є підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved