Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що з 24 квітня 1999 року перебувала у шлюбі з [PERSON] В період шлюбу ними за спільні кошти придбано житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], який було зареєстровано на ім'я [PERSON] В червні 2012 року вони припинили шлюбні відносини. Посилаючись на те, що на теперішній час між нею та відповідачем не досягнуто домовленості щодо добровільного поділу будинку, позивач просила визнати за нею в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явились. Представник позивача надала суду заяву, якій просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], повідомлений в установленому чинним законодавством порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та розгляду справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями ч.3 ст.368 ЦК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 квітня 1999 року у відділі РАЦС Невського району Комітету зі справ РАЦС Уряду Санкт-Петербурга, Російської Федерації, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. /а.с. 10/ В період шлюбу на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25 квітня 2003 року №2-747 на ім'я [PERSON] було придбано житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. /а.с. 11,87,88 / Таким чином, враховуючи те, що в період придбання спірного житлового будинку, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Положеннямич.1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги [PERSON] про поділ майна подружжя є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved