Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 січня 2018 року Куп`янським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 10. Позивач вказує, що між ними склалися відносини, які призвели до неможливості збереження сім`ї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага, вони не мешкають разом з червня 2020 року. Спору щодо місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не мають. Майновий спір відсутній. Ухвалою суду 14.07.2020 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Від позивача [PERSON] до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачем [PERSON] до суду подано заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 19 січня 2018 року Куп`янським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 10, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19.01.2018 (а.с.3). Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 статті 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сім`ю, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а отже визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Подружжям під час реєстрації шлюбу прізвища не змінювалися.

Outcome: approved