Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] селищної ради, третьої особи [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві зазначила, що свідоцтвом про право власності на житло №1295, виданим 20 травня 1999 року представництвом Фонду державного майна Тячівського району згідно розпорядження від 22.12.1995 року №1178, посвідчується, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], дійсно належить на праві власності [PERSON]. Технічним паспортом на квартиру стверджується, що квартира [ADDRESS] зареєстрована Тячівським РДПТІ на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана в реєстрову книгу за №1783, кн..14. Свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №162986 стверджується, що [PERSON] помер 13.03.2003 року. Після смерті [PERSON] в квартирі залишилися проживати його донька [PERSON] і його внучка [PERSON]. Факт перебування [PERSON] в родинних відносинах з [PERSON] стверджується свідоцтвом про народження серії ЯШ №315952. Факт її перебування в родинних відносинах з [PERSON] стверджується свідоцтвом про народження серії І-АВ №100477 від 07.05.1969 року. Свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №124075 стверджується, що [PERSON] померла 03.01.1995 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №02. На даний час вона бажає переоформити право власності на згадану квартиру за собою. Факт її безперервного проживання в квартирі з 2003 року стверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] селищної ради від 27.07.2015 року за №1381, актом обстеження від 24.07.2015 року та може бути підтверджений показаннями свідків. Після смерті [PERSON] та власника квартири [PERSON], з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався і право власності на квартиру не переоформлялося, що свідчить про відсутність осіб, які б претендували на цю квартиру. Оскільки ніхто не порушив питання про переоформлення права власності на квартиру на себе та не вживав заходів, які б свідчили про те, що він претендує на неї в цілому чи в якійсь її частині, то вважає, що з цього вбачається, що у разі набуття нею права власності на квартиру права інших осіб не порушуються. Просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], України. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що в квартирі дійсно проживала позивачка [PERSON], про що складено відповідний акт. На продовження розгляду справи в судове засідання не зявився, так як надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила та пояснила, що квартира [ADDRESS] належала її батькам, які вже померли. Позивачка [PERSON] є її донькою. До смерті її батько [PERSON] проживав в неї 8 років і вона весь цей час за ним доглядала, а донька [PERSON] проживала в квартирі батька. На продовження розгляду справи в судове засідання не зявилася, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був власником квартири [ADDRESS], України, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло №1295 від 20.05.1995 року, виданого представництвом Фонду державного майна Тячівського району, технічного паспорту на квартиру (а.с.6, 7). 13 березня 2003 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.8). Також встановлено, що позивачка [PERSON] народилася 28 квітня 1969 року і її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Після одруження 20 липня 1968 року з [PERSON] третя особа [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на Нодь, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с.38). Відповідно до акту обстеження від 24.07.2015 року, складеного депутатами [PERSON] селищної ради, [PERSON], [INFO], з 2003 року по даний час проживає в [INFO], що підтверджують мешканці даного округу (а.с.12). Довідкою виконкому [PERSON] селищної ради від 27.07.2015 року за №1381 також підтверджено факт проживання позивачки [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (а.с.14). Згідно листа державного нотаріуса від 02.10.2015 року за №1083 після смерті [PERSON], який помер 13.03.2003 року, та який на день смерті проживав в [INFO], спадкоємці спадкодавця із заявами на прийняття спадщини не звертались, спадщина не відкривалася (а.с.65). Довідкою виконкому [PERSON] селищної ради від 11.01.2016 року за №34 стверджено, що в квартирі [ADDRESS] на даний час малолітні, неповнолітні, недієздатні і непрацездатні повнолітні та неповнолітні особи не проживають (а.с.121). Згідно висновку про вартість обєкта оцінки від 24.07.2015 року встановлено, що оціночна вартість житлової квартири [ADDRESS], становить 32033 гривень (а.с.11). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] вже більше десяти років проживає в [INFO], де також до своєї смерті проживав і її дід [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2003 року фактично, безперервно і добросовісно володіє квартирою №11 в будинку №3 по вулиці Ленінградській в смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, України. Згідно до ст. 344 ч. 1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України, а згідно до ч. 4 цієї ж статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Водночас відповідно до п. 8. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, правила ст. 344 цього Кодексу про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, оцінивши в сукупності наведені по справі докази, які достовірно вказують на добросовісність заволодіння вказаним нерухомим майном з боку позивачки і відкрите безперервне володіння ним упродовж понад 10 років, орган місцевого самоврядування не заперечує проти визнання права, суд вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Outcome: approved