Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача суму 634 гривні 12 копійок, понесену нею за виконавчим листом від 14.03.2013 по примусовому виконанню рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2012. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 20.11.2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи Центр державного земельного кадастру, приватний нотаріус [PERSON], КП Водоканал, ВАТ Мелітопольгаз, приватний нотаріус [PERSON] про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, про визнання дійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки , про визнання права власності на земельну ділянку, про встановлення постійного земельного сервітуту, стягнення судових витрат та зустрічним позовом [PERSON]. до [PERSON], треті особи ВАТ «Мелітопольгаз», КП «Водоканал», приватний нотаріус [PERSON] про стягнення грошових сум, з неї на користь [PERSON] біло стягнуто судові витрати в сумі 549 грн.20 коп. В ході виконання судового рішення в частині стягнення з неї судових витрат, з неї додатково було стягнуто 54 грн.92 коп. за виконавчі дії та 30 грн. виконавчого збору, а всього 634 грн.12 коп. Зазначає, що на час розгляду справи вона була інвалідом 2 групи та відповідно до п.9ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судових витрат, тому з неї стягнення було здійснено незаконно, вона понесла матеріальні збитки, а отже, зазначена сума підлягає їй поверненню шляхом стягнення з [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та зазначила, що з неї на користь [PERSON] були незаконно стягнуті судові витрати, рішення суду в цій частині виконано, з неї стягнуто 549 грн. 20 коп. судових витрат, 54 грн. 92 коп. за виконавчі дії та 30 грн. виконавчого збору, а всього 634 грн. 12 коп. Вважає, що зазначена сума підлягає стягненню на її користь з [PERSON]І, а [PERSON], в свою чергу, має право на стягнення цієї суми з держави. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення та пояснила, що [PERSON] неодноразово зверталась з заявами щодо вирішення питання по розподілу судових витрат, однак всі її вимоги було відхилено. Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 20.11.2012 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті судові витрати в розмірі 549 грн. 20 коп. Після перегляду апеляційною інстанцією, рішення залишено без змін. Постановою державного виконавця від 14.05.2013 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-421-2012, виданим 10.04.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат в розмірі 549,20 грн. Постановою державного виконавця про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 14.06.2013 було стягнуто з [PERSON] витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 30 грн. Постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 14.06.2013 було стягнуто з [PERSON] виконавчий збір в розмірі 54,92 грн. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталась з різними заявами до суду що стосуються саме стягнення з неї судових витрат. В вищезазначених судових рішеннях неодноразово зазначалось, що неможливість вирішення питання про судові витрати іншим судом або шляхом предявлення позову в іншій справі. Так, ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 23.05.2014, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18.08.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 [PERSON] було відмовлено у прийнятті позову до [PERSON], треті особи ЦДЗК, ВАТ Мелітопольгаз», КП Водоканал, приватний нотаріус [PERSON] про скасування рішення суду в частині стягнення судових витрат. Як розяснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 чевня 2009 року №2 «про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у тому разі, коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 03.10.2014, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.12.2014, [PERSON] було відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати. Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 20.11.2012 набрало чинності, є обовязковим для виконання у відповідності до вимог ст. 14 ЦПК України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed