Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12.09.1992 вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося з причини розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться, шлюбні та сімейні відносини припинені з 2018 року. Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Примирення з відповідачем вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12.09.1992 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 662. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 24.04.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 12.09.1992 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 662. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.12.2011 Сиротинською селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 9. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені. Отже, судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та вона не бажає примирення з відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. При цьому, суд враховує, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 12 від 03.09.2019 року у сумі 768,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 384, 20 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 384, 20 грн.

Outcome: approved