Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що вона та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Однак, відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу [PERSON] на утримання неповнолітнього сина не надає, хоча він має мінливий дохід та стан його здоров'я дозволяє утримувати свого неповнолітнього сина. Крім того, [PERSON] посилається на те, що на теперішній час вона проживає разом з малолітнім [PERSON], [INFO], у своїх батьків, ніде не працює, у зв'язку із доглядом за дитиною, тому перебуває у тяжкому матеріальному становищі. У зв'язку з вищесказаним [PERSON] просить суд стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [PERSON], [INFO], в твердій грошовій суми у розмірі 1.218 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] року, а також аліменти на своє утримання, в твердій грошовій суми у розмірі 1.218 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення сином трьох років, тобто до [INFO] року. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, але заперечував проти розміру аліментів та в цій частині просив суд призначити аліменти на утримання дитини у розмірі 30% та 20% на утримання [PERSON]. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Однак, [PERSON], [INFO], знаходиться на утримані матері [PERSON], та які разом проживають у батьків [PERSON], що було встановлено під час судового засідання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд вважає, що відповідач [PERSON] здоровий та працездатний, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], розмір якої визначає суд, а саме у розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 березня 2014 року до досягненням [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року, в іншій частині слід відмовити за безпідставністю. Також суд вважає, що [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 28 березня 2014 року і до досягнення [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO] року, в іншій частині слід відмовити за безпідставністю. Положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, тому суд вважає, що судовий збір слід стягнути з відповідача [PERSON]. Таким чином, з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Отже, з огляду на вищевказане, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з підстав, викладених у мотивованій частині цього рішення.

Outcome: partial