Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , відповідно до якого, просить суд усунути їй перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначити спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживали із [PERSON] . У січні 2018 року [PERSON] взяв сина на побачення і більше не повернув. Згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2018 року у справі № 333/6735/17, визначено місце проживання сина [PERSON] з батьком - [PERSON] , доньки - [PERSON] - з матір`ю [PERSON] . Постановою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2019 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2017 року залишено без змін. Позивач зазначає, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною та її участі у вихованні сина. Внаслідок неправомірних дій відповідача, [PERSON] позбавлена можливості реалізації своїх батьківських прав та обов`язків, адже відповідач не дає можливості їй бачитись, спілкуватись з дитиною, опікуватись його здоров`ям, розвитком, навчанням та вихованням. Розпорядженням голови райадміністрації від 12.02.2018 року № 68р встановлено їй порядок пробачення з сином, але розпорядження відповідачем не виконується. 12.06.2019 року позивач звернулася до відповідача з письмовою вимогою про припинення перешкод у спілкуванні з дитиною, однак відповідач проігнорував її звернення. На підставі викладеного просить суд зобов`язати [PERSON] усунути позивачу перешкоди у спілкуванні з сином - [PERSON] , [INFO] , та участі у його вихованні. Визначити [PERSON] з дотриманням розпорядку дня дитини (прогулянки, відвідування місць дитячого дозвілля тощо), без присутності батька наступним чином: - особисті зустрічі з сином щомісяця І та ІІІ тиждень з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. у вівторок та четверг за місцем проживання матері з правом забирати дитину з навчального закладу; - особисті зустрічі з сином щомісяця ІІ та ІV тиждень з 10 год. 00 хв. суботи до 17 год. 00 хв. неділі за місцем проживання матері; - спільний відпочинок з сином кожного року влітку 25 днів на території місця проживання матері, або для оздоровлення та відпочинку у місцях, які мають умови для дитячого відпочинку (організоване харчування, умови для проживання і дозвілля малолітньої дитини); особисте безперешкодне спілкування з сином за допомогою будь-яких засобів зв`язку без часового обмеження: мобільний, мережа Інтернет, програма Skype , Viber та інші засоби зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між мамою та сином. Витрати пов`язані з розглядом справи стягнути з відповідача на її користь. 17.07.2019 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 47). 10.10.2019 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд встановити [PERSON] побачення з сином - [PERSON] , [INFO] , кожну суботу та неділю з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. (місце зустрічей за домовленістю), або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками. Судові витрати пов`язані з розглядом справи залишити за позивачем [PERSON] . Крім того, відповідач [PERSON] у своєму відзиві зазначив, що позивач постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, нехтуючи рішенням органу опіки та піклування РА ЗМР по Комунарському району, та рішенням суду від 29.02.2016 року по справі № 333/6924/16-ц у частині про усунення перешкод [PERSON] у спілкуванні з дітьми. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2018 року визначено місце проживання дітей, доньки з матір`ю, сина з батьком. На сьогоднішній день [PERSON] постійно проживає разом з батьком - [PERSON] , який забезпечує його. Також зазначає, що він не перешкоджає спілкуванні матері з сином, навпаки [PERSON] дуже рідко виходила спілкуватися, насамперед потребувала окремого спілкування з сином без батька, на що син з жахом відмовлявся, так як пам`ятав його колишнє перебування з матір`ю та бабусею, де його били, жорстко поводилися та не відпускали бачитись з татом, закривали на замок, та не давали гуляти разом з іншими дітьми на дитячому майданчику. [PERSON] нехтує своїм правом бачитись з сином, вона за весь час жодного разу не прийшла у встановлений їй час Окрім того, позивач не дає змоги відповідачу бачитись із донькою. [PERSON] заперечує проти побачень матері з сином окремо від батька. Згоден на дотримання вимог органу опіки та піклування, та не заперечує щодо спілкування матері із сином у встановлений час та за домовленістю (а.с. 51-54). 25.10.2019 року позивач [PERSON] надала суду відповідь на відзив, в якому просить задовольнити її позовні вимоги, обставини викладені аналогічні уточненій позовній заяві (а.с. 72-76). Також, [PERSON] надала суду письмові пояснення по справі (а.с. 113-115, 129). 01.11.2019 року відповідач [PERSON] надав суду відгук на відповідь [PERSON] , в якому викладені обставини, аналогічні відзиву на позовну заяву, із додатковим зазначенням, що [PERSON] не допомагала сину - ні фінансово, ні психоемоційне, не купувала йому одяг і продукти харчування. Відповідач заперечує проти слів позивача [PERSON] , які викладені у заявах. (а.с. 83-86). 18.11.2019 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 99-100). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач не приносив їжу, не купував дітям канцелярію, не допомагав виховувати дітей. Позивач вважає, що він як батько не любить дітей. При будь-якій зустрічі [PERSON] принижує позивача. Донькою відповідач не цікавиться. Проживаючи разом, відповідач бив її. Після встановлення місця проживання дітей, вона намагалася спілкуватися з відповідачем та сином. Відповідач перешкоджав у спілкуванні з сином. Приходити до мешкання відповідача позивач відмовляється, оскільки боїться його. Відповідач відмовляється приводити сина за її адресою. Вона пропонувала зустрітися десь в парку або в розважальному центрі для дітей, він не погоджувався. З сином бачиться приходячи до школи. Дитина в школі себе веде аморально, він б`є дітей в живіт, плюється, кривляється, зриває уроки та ін. Позивач вважає, що відповідач настроїв дитину проти неї. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Просив суд встановити [PERSON] побачення з сином [PERSON] кожну суботу та неділю з 16-00 години до 19-00 години (місце зустрічей за домовленістю) або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками. Додатково пояснив, що при зустрічах скандали розпочинає [PERSON] . При останній зустрічі відповідач купив подарунок, дав його дівчинці, однак [PERSON] потім його вихватила та кинула об землю. Окрім того зазначає, що син навпаки почав краще вчитись у школі, на підтвердження надав суду табель оцінок. Також зазначив, що [PERSON] не надає йому спілкуватись із донькою [PERSON] . Останній раз бачив доньку 11.01.2020 року . Позивач веде себе неадекватно по відношенню до дітей, коли сердиться може дитину ущипнути за щоку. Неодноразово він та [PERSON] приходили до [PERSON] та просили їх вийти, проте [PERSON] не приходила бачитись з сином. Також заперечував щодо слів [PERSON] про його перешкоди у спілкуванні. [PERSON] в телефонному режимі спілкується з матір`ю. Син боїться залишатися вдома з матір`ю, бо вона його закривала на ключ, била разом з бабусею. У судовому засіданні представник третьої особи зазначила, що в інтересах дитини вважає за доцільним побачення із матір`ю щомісяця у І та ІІІ вівторок та четвер тижня з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та щомісяця у ІІ та ІV суботу тижня з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., в місцях за домовленістю батьків, але у присутності батька. Щодо спільного відпочинку із дитиною у канікули, зазначає про вирішення зазначеного питання лише за домовленістю між батьками, з урахуванням відношення сина до матері. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. За приписами ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Положеннями ст. 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За приписами статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2016 року (справа № 333/1205/16-ц) шлюб зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 34, між [PERSON] та [PERSON] - розірваний. Рішення набуло законної сили 12.07.2016 року (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 144), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1013) (а.с. 12, 13, 56, 57). Як встановлено у судовому засіданні після розірвання шлюбу діти проживали з матір`ю. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя [PERSON] усунено перешкоди в спілкуванні з дітьми, встановлено порядок побачень з дітьми, а саме: із сином [PERSON] побачення щосуботи, щонеділі та щопонеділка з 16-00 години до 19-00 години без присутності матері, або в будь-який інший день за домовленістю між батьками; із донькою [PERSON] - щосуботи та щонеділі з 15-00 години до 17-00 години в присутності матері, або в будь-який інший день за домовленістю між батьками. Проте, 05.07.2018 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя (справа № 333/6735/17) позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів - задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги [PERSON] в частині перегляду розміру аліментів на дітей та стягнення їх з [PERSON] на його користь - залишено без розгляду. Розподілено судові витрати. (а.с. 14-16, 62-64). Постановою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2019 року, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2018 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили 26.03.2019 року (а.с. 18-20). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства», враховує особу батька та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дитини, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що батько [PERSON] створює їй перешкоди у спілкуванні із сином. Через спір батьків щодо участі у вихованні дитини [PERSON] , на підставі розпорядження голови районної адміністрації № 68р від 12.02.2018 року [PERSON] встановлено побачення з сином - [PERSON] кожної суботи та неділі з 16-00 години до 19-00 години (місце зустрічей за домовленістю) або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками (а.с. 65). Відповідно до листа РА ЗМР по Комунарському району за вих. № Г-0494 від 25.06.2019 року, адресованого [PERSON] щодо її звернення від 12.06.2019 року щодо неналежного виконання [PERSON] розпорядження голови РА ЗМР по Комунарському району від 12.02.2018 року № 68р про встановлення [PERSON] порядку побачень з сином - [PERSON] , зазначено, що з [PERSON] була проведена відповідна бесіда щодо необхідності виконання розпорядження, на що він пояснив, що не чинить [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною, а також додав, що встановлений [PERSON] графік спілкування з [PERSON] співпадає з встановленим йому графіком з донькою [PERSON] та він неодноразово на вихідні приїздив з сином за адресою їхнього проживання, але до них не виходили. Зі слів [PERSON] , [PERSON] , як мати хлопчика, ніколи до дитини не приїздили, хоча батько хлопця неодноразово запрошував [PERSON] з малолітньою [PERSON] до себе в гості та не телефонує щоб домовитися про зустрічі з дитиною (а.с. 45). Відповідно до статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суду надані характеристики [PERSON] та [PERSON] з місця роботи та проживання останніх, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] характеризуються позитивно. [PERSON] та [PERSON] офіційно працевлаштовані та отримують заробіток (а.с. 21, 22, 23, 105, 118). Згідно актів обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] від 04.12.2019 року та від 05.12.2019 року, для дітей створені належні умови проживання та виховання (а.с. 111, 112). Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони позивача [PERSON] надала пояснення відповідно до яких була свідком некоректної поведінки з боку відповідача по відношенню до [PERSON] , проте те що стало причиною такої поведінки їй не відомо. Інші події щодо спору у вихованні дитини [PERSON] знає зі слів позивача. Свідок вважає, що дитина повинна бути з матір`ю. Допитана в судовому засіданні свідок зі сторони позивача [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] , чоловіка [PERSON] не знає. Дитина хлопчик раніше жив із [PERSON] , доглядали його і бабуся і дідусь, батько рідко приїздив. Раніше дітки хлопчик та дівчинка гуляли разом, потім дізналась про те, що хлопчик проживає із батьком. [PERSON] не бачила, щоб приходив відповідач до їхнього двору. Ставлення дітей до батьків не знає, оскільки з дітками не спілкувалася. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її донька. Відповідач не приходить. [PERSON] з дитиною приходив 2 рази щоб побачитись з донькою. Один раз він прийшов коли позивачки не було вдома, другий пізно увечері. Онука бачила давно, коли саме не пам`ятає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] це його сусідка. [PERSON] не виховує дитину, дитина робить шкоду, вважає, що це його навчив батько. Він старається доньку відтіснити від сина, нічого не купує доньці. [PERSON] приходить з сином за місцем мешкання позивача на вулицю погуляти з донькою. Відповідач приходить за адресою позивача, всі зустрічі відбуваються у дворі будинку, вони його бояться пускати до квартири, бо він садист. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала пояснення відповідно до яких обставини справи знає зі слів [PERSON] . Судом із поданих сторонами доказів та пояснень встановлено, що між батьками малолітньої дитини склалися неприязні відносини і вільно досягти згоди щодо способу участі матері, яка проживає окремо від дитини, у її вихованні та спілкуванні із нею вони не можуть. Судом не встановлено обставин, які свідчать про неприйнятність поведінки позивача [PERSON] , що може створити загрозу чи небезпеку для дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати їй спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2018 року, справа № 686/14512/17, провадження № 61-7540св18. Системний аналіз зазначених норм права, практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. За приписами ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, даний висновок надається на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, який проводить відповідну перевірку щодо підстав для надання відповідного висновку. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з обома батьками, вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, через запровадження карантину в Україні не має змоги надати зазначений висновок (а.с. 150, 153). [PERSON] та [PERSON] зазначили у судовому засіданні щодо можливості розгляду справи за відсутністю висновку органа опіки та піклування. Суд з урахуванням наданих актів обстеження умов та присутності представника органу опіки та піклування у судових засіданнях, дотримуючись рівноваги, та приділяючи увагу найважливішим інтересам дитини, вважає за можливим розглянути справу за відсутності зазначеного висновку, оскільки це призводить до затягування слухання справи та порушення прав сторін та дитини. За нормами ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. I Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» ( 995_021 ) (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року (789-12)), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. В судовому засіданні малолітній [PERSON] , якому виповнилось 9 років, за участю представника органу опіки та піклування, відповідаючи на питання пояснив, що живе із папою 2-3 роки. З мамою бачиться рідко. Він із папою приходить до мами, мама виходить і батьки починають сваритися. Папа займається із ним, допомагає йому з уроками, і бабуся допомагає. В школі подобається вчитися, поведінка стала кращою. До цього балувався (обзивався, дражнився). Оцінки стали кращі. Мама до школи приходить іноді кожну неділю, а коли через дві неділі. Сильно з мамою не спілкується. Він її боїться, мама та бабуся його сильно били, особливо бабуся. Також мама накидувалася на папу. Він хоче щоб мама та сестричка приходили до них. Бачитися із мамою бажає тільки в присутності папи. Боїться, що мама може забрати та знов бити, або закрити у квартирі, і не віддавати батьку, оскільки один раз так вже було. Дуже сумує за сестричкою, за мамою ні, бо вона та бабуся б`ють його. З сестричкою хотів би бути кожен день, з мамою 1 раз в місяць. З мамою та сестричкою він зустрічається, папа приводить, вони гуляють у дворі. Коли він приходить з папою, то мама більше спілкується з папою, вони постійно сваряться, а він та сестричка гуляють поруч. Судом встановлено наявність неприязних відносин між сторонами і негативний вплив цієї обставини на сприйняття дитиною особи матері. Вплив на їх відносини має і бабуся [PERSON] (мати [PERSON] ), тому і виникають такі непорозуміння між ними. Разом з тим будь-яких відомостей щодо недопустимої поведінки позивача у спілкуванні із дитиною, що може створити загрозу чи небезпеку для дитини, суду не надано. Крім того, судом досліджено довідку № 35 від 24.01.2018 року надану в.о. директором Шахарової КЗ «Запорізького обласного центру соціально-психологічної допомоги» ЗОР, відповідно до якої результати демонструють близькі емоційні стосунки з батьком та відчуження з матір`ю (а.с. 59-61). Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Інтереси дитини, крім іншого полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Європейський суд з прав людини вказав на те, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання матері, яка проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення її права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина шляхом систематичних побачень. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Враховуючи позицію служби у справах дітей, позитивні якості матері, належний матеріальний її стан, позицію батька дитини, насамперед інтереси дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та з урахуванням вікових особливостей, психоемоційного розвитку дитини та ставлення дитини до матері, вважає доцільно встановити такий порядок участі позивача у вихованні дитини: - щомісяця у І та ІІІ вівторок та четвер тижня з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. включно, в місцях за домовленістю батьків та в присутності батька; - щомісяця у ІІ та ІV суботу тижня з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. включно, в місцях за домовленістю батьків та в присутності батька. Це не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов`язків та прав матері щодо сина. Щодо спільного відпочинку із сином кожного року влітку 25 днів на території проживання матері та безперешкодного спілкування з сином за допомогою будь-яких засобів зв`язку, суд залишає зазначену вимогу без задоволення, оскільки це буде суперечити волевиявленню самої дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Суд з цього робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі чого суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial