Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на те, що 18 лютого 2014 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 30000 грн., які зобовязувалась повернути до 1 вересня 2016 року. На підтвердження укладеного договору, відповідачка власноручно 18 лютого 2014 року написала і підписала розписку, в якій визнала, що саме вона позичила у позивачки гроші в сумі 30000 грн., яку зобовязується повернути до 1 вересня 2016 року. Відповідачка в погашення боргу сплатили лише 3850 грн. наступними платежами: 29 квітня 2014 року 1000 грн., 31 травня 2014 року 1000 грн., 30 червня 2014 року 850 грн., відповідно сума заборгованості на даний час становить 26250 грн. Оскільки, до теперішнього часу відповідачка не повернула суму боргу, то позивачка просить ухвалити відповідне рішення яким стягнути з відповідачки 46929 грн. 46 коп. боргу, яка включає в себе суму позики, проценти за користування нею, інфляційні витрати та 3 % річних від простроченої суми. Представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позові. [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася. Суд вважає за можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивачки, зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Встановлено, що 18 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів. Згідно даного договору [PERSON] позичила, а [PERSON] прийняла у позику грошові кошти в сумі 30000 грн., які зобовязувалась повернути до 1 вересня 2016 року. На підтвердження укладеного договору відповідачка власноручно 18 лютого 2014 року написала і підписала розписку, в якій визнала, що саме вона, [PERSON], [INFO], паспорт серії КВ 912680, виданий Самбірським МРВ УМВС 27 квітня 2002 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], позичила у [PERSON], яка проживає в м. Самборі на вул. Стебельського, 26/20 Львівської області, гроші в сумі 30000 грн., яку зобовязувалась повернути до 1 вересня 2016 року. [PERSON] в погашення боргу сплатили [PERSON] лише 3850 грн. наступними платежами: 29 квітня 2014 року 1000 грн., 31 травня 2014 року 1000 грн., 30 червня 2014 року 850 грн., відповідно сума заборгованості на даний час становить 26250 грн. Вказані обставини підтверджуються розпискою, копією паспорта та ідентифікаційного коду [PERSON] (а.с. 6, 7, 21, 22). Станом на 1 грудня 2017 року загальна сума боргу становить 46929 грн. 46 коп., з яких: сума позики 26250 грн.; проценти за користування позикою за період з 1 січня 2015 року по 1 грудня 2017 року 14470 грн. 44 коп.; інфляційні втрати за період з 1 вересня 2016 року по 1 грудня 2017 року 5223 грн. 75 коп.; 3 % річних від простроченої суми за період з 1 вересня 2016 року по 1 грудня 2017 року 985 грн. 27 коп. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Розписка написана відповідачкою власноручно про те, що вона позичила у позивачки кошти, підтверджує укладені між сторонами договірні відносини та отримання відповідачкою від позивачки грошові кошти, які зобовязана повернути. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У розписці [PERSON] не було вказівки на те, що договір є безпроцентним. Згідно Постанови Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-36цс14, що має диспозитивний характер, встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений Цивільним кодексом України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Вказане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця в разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки НБУ. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 46929 грн. 46 коп. заборгованості за договором позики. Суд погоджується із наданими позивачкою розрахунками загальної суми заборгованості (а.с. 10, 11), оскільки вони проведені у відповідності до діючого законодавства.

Outcome: approved