Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАДРО А», про розірвання договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, вона є власником земельної ділянки, розташованої на території Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 3,4420 га, що підтверджується Державним актом на право власності на землю [NUMBER]. У 2013 році між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «КВАДРО А» було укладено Договір про оренду земельної ділянки. Згідно п.4 вказаного Договору за оренду земельної ділянки сплачується орендна плата щорічно не пізніше 01 листопада, яка становить 3288,10 грн. З 2013 року по день звернення до суду із позовною заявою, Товариство з обмеженою відповідальністю «КВАДРО - А» не здійснює свої договірні зобов'язання та не виплачує орендну плату за землю, що суперечить істотним умовам договору оренди. Пунктом 11 у договорі про оренду землі вказано, що умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору однією із сторін. Так жодної інформації щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Квадро А» вона не має, у зв'язку з чим не може розірвати договір оренди, тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. Просить суд розірвати Договір оренди земельної ділянки (пая), кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, укладений у 2013 році між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю « КВАДРО А». Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 23). 22 листопада 2017 року надала до суду Заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, та задовольнити її позовні вимоги (а.с.37). Представник позивача [PERSON] - адвокат Забавін О.Г., який діє на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної допомоги № 0501-0123853-07 від 04 травня 2017 року, до судового засідання не з'явився. 22 листопада 2017 року надав до суду Заяву, в якій просить розглянути справу за позовом [PERSON] без його участі, та задовольнити позовні вимоги (а.с.36). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАДРО А», до судового засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи (а.с.23). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідача ним не отримується (а.с.25). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оголошення у пресі - Газеті «Урядовий кур'єр» про виклик до судового засідання представника відповідача - Товариства обмеженою відповідальністю «КВАДРО А» було опубліковано у Газеті «Урядовий кур'єр» № 208 ( 6077) від 04 листопада 2017 року ( а.с. 35). і тому з 04 листопада 2017 року представник відповідача - Товариства обмеженою відповідальністю «КВАДРО А» вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Представник відповідача - Товариства обмеженою відповідальністю «КВАДРО А» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАДРО А» про розірвання договору оренди земельної ділянки підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» « Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов'язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Передача земельної ділянки в строкове платне користування попадає під визначення найму ( оренди) земельної ділянки згідно ст. 792 ЦК України. Станом на дату підписання ТОВ «КВАДРО А» та [PERSON] Договору оренди правовідносини щодо оренди землі регулювалися також нормами Закону України «Про оренду землі». Згідно з приписами ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, а саме Державним актом на право приватної власності на землю, серія [NUMBER], що [PERSON] на підставі рішення Райгородоцької селищної ради народних депутатів від 05 червня 2002 року № 24/2-40 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,52 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Райгородоцької селищної ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16). З Договору оренди земельної ділянки (пая), розташованої на території Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, укладеного між [PERSON] та ТОВ «КВАДРО А», вбачається, що Орендодавець - [PERSON] передав, а орендар - ТОВ «КВАДРО А» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського значення, яка знаходиться на території Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області. Договір зареєстрований у відділі державної реєстрації речових прав нерухомого майна РС Слов'янського МРУЮ, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 6797807 від 24 лютого 2013 року (а.с. 5-13). Відповідно до Акту приймання передачі земельної ділянки від 24 липня 2013 року [PERSON] передала, а ТОВ «КВАДРО А», в особі директора Чернушенко І.М. прийняв в натурі земельну ділянку загальною площею 3,442 га, в т.ч. ріллі 3,442 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №457/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №2,7 та 11 до Конвенції»,закріплено принцип непорушності приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч.1 ст. 93 Земельного Кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Приписами ст. 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до положень ст. 15 Закону (в редакції на момент укладення спірного договору) однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ст. 651 ЦКУ України). Відповідно до ст. 32 Закону України «про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для розірвання укладеного договору оренди є невиконанням сторонами їх обов'язків, визначених статтями 24, 25 Закону та умовами самого договору, у тому числі несвоєчасного внесення орендної плати. Згідно із п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом зазначених норм договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Відповідно до п. 9 спірного договору оренди земельної ділянки від орендна плата вноситься щорічно до 01 листопада у сумі 3288,19 грн. за рік (а.с. 7). Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що відповідач в період з часу укладення договору оренди з 24 лютого 2013 року по теперішній час не сплачував орендну плату. Аналіз наданих сторонами доказів дає підстави суду зробити висновок про те, що мала місце систематична несплата орендної плати, це є підставою для розірвання договору оренди. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, висновки якого відповідно до ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно ст. 141 ЗК України (в редакції за станом на день виникнення правовідносин), підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема: систематична несплата земельного податку або орендної плати. Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Як вбачається з позовної заяви [PERSON], нею ставиться питання про розірвання Договору з підстав порушення відповідачем умов Договору оренди землі щодо орендної плати. Судом встановлено порушення стосовно здійснення орендної плати відповідачем, які дають підстави для розірвання Договору. Відповідно до частини 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Отже, враховуючи той факт, що відповідачем не в повному обсязі та не у встановлений строк здійснюється орендна плата, що є порушенням зобов'язань взятих на себе відповідачем відповідно до умов Договору оренди землі, настання яких позивач не очікував, у відповідності до чого позовні вимоги про розірвання договору оренди є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а Договір орендної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, укладений у 2013 році між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю « КВАДРО А»- розірванню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved