Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП. Свої вимоги мотивувала тим, що 29 серпня 2014 року близько 16 год. 50 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Пасічна в м. Івано-Франківську, на пішохідному переході неподалік будинку № 14А вчинив наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], яка з тілесними ушкодженнями була доставлена в Івано-Франківську ОКЛ, та на її малолітнього сина [PERSON], [INFO], який з тілесними ушкодженнями був доставлений в Івано-Франківську ОДКЛ. З приводу даної ДТП працівниками Івано-Франківського МВ УМВС проводилось розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР від 30 серпня 2014 року № 12014090010002654 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. До вказаного кримінального провадження [PERSON] залучено як потерпілого. У ході досудового слідства встановлено, що дана ДТП відбулась унаслідок порушення водієм [PERSON] п.п. 2.3. «б», 12.1., 12.3. та 18.1. Правил дорожнього руху України. Однак, у звязку з тим, що потерпіла [PERSON] та [PERSON] в результаті ДТП отримали легкі тілесні ушкодження, а обєктивна сторона ст. 286 КК України передбачає мінімум середньої тяжкості тілесні ушкодження, в діях [PERSON] склад злочину, передбачений ст. 286 КК України, відсутній. Тому слідчим СВ Івано-Франківського МВ УМВС [PERSON] 17 грудня 2014 року винесено постанову про закриття кримінального провадження, а копію постанову направлено в ДАІ для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, 10.02.2015 Тисменицьким районним судом винесено постанову про закриття провадження у справі у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Після отриманих тілесних ушкоджень малолітній син позивачки [PERSON] лікувався в Івано-Франківській ОДКЛ з 29 серпня по 04 вересня 2014 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеня, забій мяких тканин голови. Крім цього, унаслідок ДТП позивач [PERSON] також отримала тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваних ран обличчя, з якими лікувалась у стоматологічному відділенні Івано-Франківської ОКЛ. Згідно чеків та квитанцій на її лікування було витрачено кошти в сумі 701 грн. 48 коп. Також на придбання пального, повязаного із доставкою у лікувальний заклад, було витрачено кошти в розмірі 200 грн. Тобто, всього на доставку, утримання, діагностику та лікування мене у відповідному закладі охорони здоровя Івано-Франківській ОКЛ було витрачено кошти в сумі 901 грн. 48 коп. Крім матеріальної, позивачці також було нанесено моральну шкоду, яка полягає в тому, що її мій малолітній син [PERSON], [INFO], лікувався в Івано-Франківській ОДКЛ, внаслідок чого вона перенесла великий стрес і моральні страждання, переживала за стан здоровя свого сина. Не зважаючи на те, що сама із травмами перебувала у лікарні, відвідувала його. Вважає, що невідомо, як відібються на подальшому стану здоровя мого сина, реабілітації та його повноцінному розвитку перенесені травми. У звязку з цим у неї було порушено звичний спосіб життя. Крім цього, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тілесні ушкодження, з якими лікувалась у Івано-Франківській ОКЛ. Після ушивання ран на її обличчі залишилися рубці, для усунення яких було необхідно провести численні косметологічні процедури, у тому числі шліфування шкіри. Тому мною перенесено значний психологічний стрес і моральні страждання. Адже замість того, щоби виховувати свого сина, була змушена сама перебувати у лікарні та переживати за стан його здоровя, а також щодо свого здоровя. Таким чином, було повністю порушено звичний спосіб мого життя та життя моєї сімї. Представник позивача в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов визнав частково та пояснив, що 1000 грн. матеріальної шкоди було відшкодовано відповідачем, також визнав моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до ч.1 ст. 1167 даного кодексу, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, в якій вказано, що така шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується витягом з ЄРДР № 12014090010002654 від 30.08.2014 року, що по даному факту було відкрито кримінальне провадження за ст. 286 ч.1 КК України в зв»язку отриманням [PERSON] та її неповнолітнім сином [PERSON] тілесних ушкоджень під час ДТП, яке закрито постановою слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС [PERSON] від 17 грудня 2014 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. ). Постановою Тисменицького районного суду від 10.02.15 року справу щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Судом встановлено, що винуватцем даної ДТП був відповідач [PERSON], що підтверджується вищевказаною постановою про закриття кримінального провадження від 17.12.14 року та постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10.02.15 року, а також визнав представник відповідача. Про те, що відповідач добровільно сплатив позивачці [PERSON] відшкодування завданої матеріальної шкоди, свідчить надана представником відповідача копія квитанції про перерахування 1000 грн., що підтверджено в судовому засіданні представником позивача. Що стосується вимог позивача про відшкодування завданої її в результаті ДТП моральної шкоди, то суд вважає ці вимоги підставними і такими, що належать до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що внаслідок ДТП, що сталася 28.08.2014 року з вини [PERSON], [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON], було спричинено тілесні ушкодження.Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № 9562/14 (а.с. ), останній лікувався в Івано-Франківській ОДКЛ з 29.08.2014 по 04.09.2014 з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеня, забій мяких тканин голови. Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № 1627014 (а.с. ) остання лікувалась у стоматологічному відділенні Івано-Франківської ОКЛ з 29.08.2014 по 12.09.2014 з діагнозом: забійно-рвані рани обличчя. В судовому засіданні встановлено, що крім шкоди здоровю, [PERSON], внаслідок ДТП, яка трапилася 28.08.2014 року, спричинено також моральну шкоду. Так, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона терпіла фізичний біль, перебувала на лікуванні. Також [PERSON] перенесла переживання за своє здоровя та здоровя своєї дитини, що викликало у неї великий стрес, було порушено звичний спосіб життя, що спричинило їй моральні страждання. Визначаючи розмір відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, суд враховує, характер та обсяг їх моральних страждань, їх тривалість, стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках та вважає, що розмір відшкодування завданої [PERSON] внаслідок ДТП моральної шкоди слід встановити в розмірі 5000,00 грн., такий розмір, на думку суду, буде розумним, виваженим та справедливим. Питання судових витрат суд вирішує згідно зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 979, 988, 999, 1166-1168, 1187, 1192 ЦК України,

Outcome: approved