Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із згаданим вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі № 442/4390/15-ц від 29.09.2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, вирішено: стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи 02.07.2015 року та до її повноліття. Дочка, [PERSON], проживає з нею та перебуває на повному її утриманні, відповідач в свою чергу не виконує покладений на нього обов'язок батька, жодної матеріальної допомоги на утримані дитини не надає. Станом на 30.04.2017 року заборгованість по сплаті аліментів складає 13200 грн., що підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця Косівського районного відділу державної виконавчої служби № 4746/126-34/05 від 11.05.2017 року. Дитина кожного дня потребує якісного харчування, одягу, іграшок, дитина постійно хворіє, що в свою чергу потребує великих матеріальних витрат на лікування та медикаменти. Законопроектом №4928 Верховна Рада ухвалила закон про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту права дитини на належне утримання, згідно якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки коштів не достатньо для належного утримання дитини, вона змушена звернутися до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів, а також просить стягнути заборгованість по аліментах та пеню. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що аліменти платити не буде так як доглядає за хворими батьками і не має доходів. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року вирішено: стягувати з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO], аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 02 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Матеріалами справи встановлено, що після ухвалення вищевказаного рішення про стягнення аліментів, матеріальний стан сторін змінився. Присуджених судом коштів у сумі 600,00грн. на утримання сина не достатньо для забезпечення його нормального утримання та розвитку, син росте, хворіє, розвивається, вчиться і потребує додаткових грошових витрат. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, зокрема суд враховує ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам, що мати та батько - найрідніші для дитини люди на землі, тому одним із найосновніших їхніх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з обома батьками. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дитину негативний вплив, а брак материнської любові є психологічною травмою на все життя. Разом з тим, спілкування з батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовлятиметься бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус буде актом неповаги до дитини. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка виховує та проживає з малолітнім сином, перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Враховуючи матеріальне становище позивачки, на утриманні якої знаходиться дитина, а також те, що цінова політика на одяг та продукти харчування в порівнянні з 2015 роком (коли було ухвалено первісне рішення про призначення аліментів на утримання дочки) неодноразово змінювалася, суд вважає слушним покликання позивачки на те, що їй важко повноцінно утримувати дитину. Позивач несе інші витрати пов'язані з фізичним, духовним та моральним розвитком дитини, а тому з врахуванням наведеного вище, суд приходить до переконання, що розмір стягуваних аліментів слід збільшити. Разом з тим, позивач просить стягувати аліменти в новому розмірі починаючи з 02.07.2017 року, проте на відміну від ст. 191 СК України, не передбачено, що часом, з якого присуджуються аліменти в зміненому розмірі, є день подання позову, а тому в цій частині позову слід відмовити. У п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вказана правова норма не поширюється на предмет даного позову, а тому в задоволенні позовних вимог в частині допуску до негайного виконання рішення суду слід відмовити. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості по аліментах в розмірі 13200 грн. та щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів, то суд приходить до переконання, що в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved