Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а також на своє утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що з березня 2013 року по грудень 2015 року вони з відповідачем знаходились у фактичних шлюбних відносинах та мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає, але у звязку з тим, що дитина часто хворіє, вона потребує витрат на обстеження та лікування, тому коштів, що надає відповідач недостатньо. Також позивачка зазначила, що у звязку із хворобою дитини вона не має можливості працювати і перебуває у додатковій відпустці по догляду за дитиною, яка потребує особливого догляду до досягнення нею 6-річного віку. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/5 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини, та аліменти на її утримання в розмірі 30% від усіх видів доходу щомісячно з моменту подання позову та до повернення її до роботи. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що дитина хворіє, знаходиться постійно з нею, потребує спеціального харчування та лікування на все життя. У звязку з хворобою дитини, позивачка не має можливості працювати, знаходиться у додатковій відпустці по догляду за дитиною. Відповідач добровільно надає допомогу на дитину в розмірі 500 грн., але цих грошей на вистачає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що з січня 2016 року він не проживає з відповідачкою, але весь цей час сплачував аліменти на дитину в розмірі 500-600 грн. та надавав допомогу продуктами харчування, в грудня 2016 року надав 1000 грн. на ліжко, не заплатив тільки аліменти в квітні 2017 року. Не заперечує проти стягнення з нього на користь дитини аліментів в розмірі 1/5 частини від усіх видів доходу. Не визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання позивачки, мотивуючи тим, що є інвалідом третьої групи, також сам потребує лікування та допомагає хворій матері, має ще сина, але він є повнолітнім. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач, мати позивачка (свідоцтво про народження серія ІЖС № 245229, видане 29 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №1182 а.с.2). Дитина проживає з позивачкою, що відповідачем не оспорюється. Згідно довідки КУ БМР «Бердянське територіальне медичне обєднання» № 65.17 від 07.12.2016 року дитина [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з 01.11.2016 року, та з 07.12.2016 року потребує домашнього догляду (а.с.3). З 13.12.2016 року по 07.12.2017 року позивачка не працює, оскільки перебуває у неоплачуваній додатковій відпустці по догляду за дитиною (наказ директора ДП «Підприємство Бердянської виправної колонії (№77)» № 76о/с від 12.12.2016р. а.с.30). Згідно статей 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи відповідно до вимог ст.ст\~182,\~183 СК України, матеріальний стан сторін, вік дитини, той факт, що відповідач є інвалідом третьої групи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку. Суд вважає можливим також частково задовольнити позов щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, враховуючи, що згідно наказу директора ДП «Підприємство Бердянської виправної колонії (№77)» №76 о/с від 12.12.2016 року [PERSON] надано неоплачувану додаткову відпустку по догляду за дитиною з 13.12.2016 року по 07.12.2017 року, тому аліменти на її утримання позивачки слід стягнути з дати подання позову до суду на період відпустки по догляду за дитиною до 07.12.2017 року в розмірі 1/7 частини від усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial