Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути із ТОВ «Софіно» 100 грн. заборгованості за передплачений, але не отриманий товар, 111 грн. неустойки за неповернення цих коштів та судові витрати в сумі 16200 грн., пов`язані з наданням професійної допомоги адвоката. На обґрунтування у позові вказано, що 23.07.2018 року [PERSON] перерахувала відповідачу 100 грн. передплати за обраний на сайті товар. 29.05.2019 року з причини відсутності товару позивач надіслав ТОВ «Софіно» заяву про розірвання укладеного договору та повернення перерахованих за товар коштів. Проте, вимоги позивача до цього часу не виконані, що і стало підставою звернення до суду. [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.17). Відповідач ТОВ «Софіно» у надісланому відзиві просить відмовити у задоволенні позову, та повідомляє, що передплачені позивачем грошові кошти за замовлений товар були повернуті останньому у повному обсязі 17.08.2018 року, про що свідчить платіжне доручення № 1161 від 17.08.2018 року (а.с. 26-57). Суд, ознайомившись з правовими позиціями сторін, дослідивши представлені докази, приходить до такого висновку. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У статті 89 ЦПК закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). ЗУ «Про захист прав споживачів» (далі по тексту - Закон) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. При вирішенні спорів про захист прав споживача слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, лежить на продавцеві (виготівникові). Статтями 1 та 13 цього Закону передбачено укладення договору на відстані, що відбувається за допомогою засобів дистанційного зв`язку: телекомунікаційних мереж, поштового зв`язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема Інтернет. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. Із суті позовних вимог і представлених доказів вбачається, що 22.07.2018 року позивачем здійснено замовлення товару, інформацію про який було розміщено на сайті sofino.ua, а 23.07.2018 року на рахунок відповідача внесено передплату вартості товару у сумі 100 грн. У подальшому ТОВ «Софіно» повідомило [PERSON] про неможливість доставки обраного нею товару та, на підставі отриманої від позивача заяви про повернення грошових коштів, здійснило їх перерахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 111761 від 17.08.2018 року (а.с. 45,46). Таким чином, відповідачем доведено повернення сплаченої [PERSON] передплати за товар у строки, визначені ч.6 ст.13 Закону, а тому суд не встановив порушень прав позивача. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю вимог.

Outcome: dismissed