Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом згідно з яким просить суд визнати виконавчий напис № 8706 від 11.08.2017 року вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення заборгованості із [PERSON] в сумі 105189,05 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що нотаріус вчиняючи вказаний виконавчий напис не пересвідчився у безспірності заборгованості [PERSON] перед банком за відповідним договором, крім того не врахував пропуск банком строку позовної давності. Зокрема, позивач зазначає, що 05.03.2018 року вона отримала лист-повідомлення № 7788 від 21.02.2018 року, яким державний виконавець Ужгородського МВ ДВС повідомив її про винесення постанови про арешт майна боржника віж 21.02.2018 року у ВП № 55794533 при примусовому виконанні виконачого напису № 8706 від 11.08.2017 року. Згідно вказаного виконавчого напису заборгованість стягнута з [PERSON] , в той же час як нею встановлено, що для вчинення виконавчого напису банк подав нотаріусу анкету-заяву (з персональними даними) [PERSON] . Також посилається на недотримання банком вимог, встановлених до документів, на підставі яких вчиняється виконавчий напис, неподання документів, які підтверджують наявність заборгованості та недотримання вимог щодо направлення письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без їх участі. Відповідачі та представник третьої особи - РСЦ ГСЦ МВС в Закарпатській області в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без їх участі. Третя особа - державний виконавець Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Копрушак Т.Г. в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відзив на позовну заяву, згідно якого проти позову заперечує. Зазначає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Позивач не довела наявність порушеного свого права. Оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства. А тому на підставі наведеного просить у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно доданих до позовної заяви документів судом встановлено, що 11.08.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за № 8706, згідно якого на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] , [INFO] , уродженки смт. Веселинове Миколаївської області, мешканки [ADDRESS] стягнуто не виплачені в строк відповідно до умов кредитного договору від 09.10.2006 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 28.06.2017 року грошові кошти у сумі 4041,07 дол. США, що за курсом 26,03 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.06.2017 року складає 105189.05 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 870,00 дол. США; заборгованості за відсотками у розмірі 2773,42 дол. США; заборгованості з комісії та пені у розмірі 186,92 дол. США; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розміоі 19,21 дол. США; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 191,52 дол. США. Також відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородськго міського управління юстиції Закарпатської області, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 16.06.2004 року зроблено запис за № 204. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородськго міського управління юстиції Закарпатської області, 29.07.2004 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після одруження отримала прізвище [PERSON] . На виконання ухвали суду від 09.09.2019 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. суду надано копії документів на підставі яких вчинено оскаржуваний напис. Так, 11.08.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. отримано заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору б/н від 09.10.2006 року відповідно до умов якого (згідно вказаної заяви) [PERSON] , [INFO] , уродженка смт. Веселинове Миколаївської області, мешканка [ADDRESS] отримала кредит у ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк». До заяви банком додано копію кредитного договору, а саме заяву [PERSON] . Письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» направлена [PERSON] . Також надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 09.10.2006 року укладеного між ПриватБанком та [PERSON] станом на 28.06.2017 року. У наданому відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що за кредитним договором б/н від 09.10.2006 року [PERSON] отримала у ЗАТ КБ «ПриватБанк» кредит, не надаючи жодних пояснень щодо розбіжностей у прізвищі у вищезазначених документах. Відповідно до п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. А тому суд вважає, що у нотаріуса не було підстав вчиняти виконавчий напис про стягнення з [PERSON] грошових коштів за кредитним договором укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Крім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно підпунктів 3.3, 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерстваюстиції України№ 296/522.02.2012, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як вбачається з долученої відповідачем - приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. копії заяви від 09.10.2006 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» надано [PERSON] оримала кредит у вигляді кредитного ліміту, зі строком дії кредитного ліміту до 09.10.2008 року. Відповідно до наданого відповідачем розрахунку заборгованості встановлено, що останнє погашення за кредитом здійснено 27.08.2009 року. Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису та заяви про видачу виконавчого напису строк за який проводиться стягнення 3915 днів, а саме з 09.10.2006 року по 28.06.2017 року, тобто, за період більше трьох років на момент вчинення напису. Факт включення сум заборгованості, що нараховані понад три роки перед звернення Банку до нотаріуса, є підставою для визнання заборгованості спірною. Таким чином, виконавчий напис № 8706 від 11.08.2017 вчинено понад трирічний строк, визначений ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 наведено правову позицію про те, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. У даній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 307/1580/17 щодо застосування положень частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема, про те, що ця норма не обмежує трирічним строком нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, за умови встановлення у договорі сторонами відповідно до статті 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса (ст. 88 Закону України «Про нотаріат») повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. При цьому у матеріалах справи, яка розглядається, відсутні докази укладення між сторонами письмового договору про збільшення позовної давності. А тому з урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису виданого 11.09.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А.,зареєстрованого у реєстрі за № 806. При цьому суд констатує, що позивачем відповідачем у даній справі зазначено приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. Однак, відповідачем у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. А тому оскільки приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. є неналежним відповідачем у цій справі суд відмовляє в позові до неналежного відповідача.

Outcome: partial