Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до Підволочиської селищної об`єднаної територіальної громади Підволочиського району Тернопільської області про визнання в порядку спадкування за заповітом Ѕ частки власності на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та Ѕ - як за членом колгоспного двору. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликалася на те, що відповідно до довідки, виданої архівним відділом Підволочиської РДА, [PERSON] являється головою домогосподарства, разом з якою проживала [PERSON] (позивач). Відповідно до даної довідки третій член колгоспного двору, а саме [PERSON] не набув право на обов`язкову частку даного домогосподарства. [PERSON] померла [INFO] . Після звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно та визначенні частки членів колгоспного двору. З огляду на вказане позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх невизнаних прав. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача подав заяву, в якій не заперечує проти задоволення даного позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову представником відповідача, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 28 лютого 1992 року виконкомом Староміщинської сільської ради народних депутатів, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з 1 члена - [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Староміщинської Ради народних депутатів №5 від 29 вересня 1992 року. Відповідно до реєстрового напису, даний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 3-х членів, записаний в реєстрову книгу №1 стор. №72 за реєстром №72. По документах архівного фонду «Староміщинська сільська рада», у погосподарських книгах села Староміщина станом на 1991 рік значиться домогосподарство, головою якого значиться [PERSON] , разом з якою проживала [PERSON] , що підтверджується довідкою №439 Архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 19 червня 2019 року (справа №3, арк. 29, Фонд №58). Третій член колгоспного двору, а саме [PERSON] не набув право на обов`язкову частку даного домогосподарства,, так як згідно Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року він не являвся членом даного колгоспного двору, а почав проживати в даному будинку з 1992 року після одруження з позивачем (свідоцтво про укладення шлюбу № [NUMBER] від 25 січня 1992 р.). Даний факт підтверджується будинковою книгою, з якої вбачається, що [PERSON] постійно проживала за вищевказаною адресою, а [PERSON] почав проживати в даному будинку з 1992 р., а згідно запису в книзі прописаний з 2008 р. Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин (далі - ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частці будинковолодіння (кожному) по [ADDRESS] , як членам колгоспного двору. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України пункту 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності» - Судам слід враховувати, що відповідно до ст. 55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 24 грудня 2008 року секретарем виконкому Староміщинської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області посвідчено заповіт [PERSON] , [INFO] , уродженки та жительки с. Староміщина Підволочиського району Тернопільської області, відповідно до якого остання на випадок своєї смерті зробила наступне заповітне розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, включаючи усі грошові заощадження (грошові суми, відсотки і компенсацію) у відповідних банківських установах заповіла в користь [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , про що виконкомом Підволочиської селищної ради Підволочиського району 18 лютого 2019 року складено запис №36 (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 18 лютого 2019 року). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, - 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. На день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею проживали: [PERSON] (дочка) - [INFO] , [PERSON] (зять) - [INFO] , [PERSON] (внук) - [INFO] , [PERSON] (внук) - [INFO] , що вбачається із довідки №12-110 від 21.05.2019 року, виданої старостою села Староміщина. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка спадщину прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 лютого 2019 року виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області, [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, - 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Згідно з вимогами ч.1 ст.1258 УК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Позивач [PERSON] , - донька [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27 травня 1965 року Ситароміщинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області. Отже, з врахуванням норм чинного законодавства, позивачу [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та 1/2 - як за членом колгоспного двору частка. Однак, 14 червня 2019 року приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Хміль Г.В. роз`яснено, що вчинення нотаріальної дії, - видача свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , неможливе по причині відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно та визначенні розмірів часток всіх членів, і роз`яснено право на звернення до суду. З огляду на вказане позивач через відсутність правовстановлюючого документа не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення його прав, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене,

Outcome: approved