Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради, [PERSON], [PERSON] районної державної адміністрації про визнання недійсним рішення сільської ради та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 травня 1996 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Бодячів по вул. Лесі України, 7 Ківерцівського району Волинської області. Згідно із рішенням [PERSON] сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 6/4 від 03.04.1996 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність на постійне користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства та садівництва на загальну площу 0,68 га, із яких цільове призначення 0,25 га для будівництва та обслуговування будинку та 0,43 га для особистого підсобного господарства. Ще за життя [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого вище згадуване майно заповіла внукові [PERSON] , а літню кухню синові [PERSON] 22 лютого 1999 року помер [PERSON], а 10 листопада 2002 року [PERSON] У фактичне володіння спадковим майном вступив [PERSON], однак належним чином своїх спадкових прав не оформив, так як помер 21 червня 2010 року. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.08.2013 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що у с. Бодячів по вул. Лесі Українки, 7 Ківерцівського району Волинської області. В подальшому вона звернулась до [PERSON] сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га. Іншу частину земельної ділянки планувала оформити на своє імя пізніше у звязку зі скрутним матеріальним становищем. 26 вересня 2013 року їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,25 га у власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, які знаходяться у с. Бодячів по вул. Лесі Українки, 7 Ківерцівського району Волинської області. 21 січня 2015 року нею отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на вищевказану земельну ділянку. В середині 2015 року вона вирішила виготовити технічну документацію на земельну ділянку площею 0,43 га, тому звернулась із відповідною заявою до [PERSON] сільської ради Ківерцівського району Волинської області. Однак їй було відмовлено у звязку з тим, що вона вже скористалась своїм правом на безоплатну отримання земельної ділянки. Також їй стало відомо, що рішенням [PERSON] сільської ради від 08.21.2014 року № 36/7 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки в безоплатну власність за рахунок земель резерву [PERSON] сільської ради загальною площею 0,30 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Бодячів Ківерцівського району Волинської області фактично по вул. Молодіжній, 7. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.09.2016 року визнано недійсним вищевказане рішення сільської ради, однак незважаючи на це, [PERSON] продовжує користуватись спірною земельною ділянкою. На даний час їй стало відомо, що рішенням [PERSON] сільської ради ще 10.12.2015 рок затверджено [PERSON] проект щодо відведення земельної ділянки в с. Бодячів площею 0,30 га кадастровий номер 0721886600:03:001:0380 для ведення особистого селянського господарства КВЦПЗ (01.03). 16.05.2016 року зареєстровано речові права на нерухоме майно за відповідачем, реєстровий номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 14543465. Враховуючи, що спірна земельна ділянка є її спадковим майном, просить суд визнати недійсним рішення [PERSON] сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 10 грудня 2015 року № 3-11/2015 про затвердження [PERSON] проекту щодо відведення земельної ділянки в с. Бодячів площею 0,30 га, кадастровим номером 0721886600:03:001:0380 для ведення особистого селянського господарства КВЦПЗ (01.03). Категорія земель землі сільськогосподарського призначення; передачу [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку в с. Бодячів площею 0,30 га, кадастровим номером 0721886600:03:001:0380 для ведення особистого селянського господарства КВЦПЗ (01.03). Категорія земель землі сільськогосподарського призначення, а також скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 15 травня 2016 року земельної ділянки в с. Бодячів Ківерцівського району площею 0,30 га на імя [PERSON], реєстраційний реєстровий номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 1453465. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала, оскільки на даний час вона є власником частини спірної ділянки площею 0,30 га, яка зареєстрована у встановленому законом порядку. Фактично користується спірною земельною ділянкою вже близько 10 років, раніше вона облугувала, перед тим, як їй була надана дана земельна ділянка безоплатно, протягом 3 років вона орендувала її, при цьому постійно обробляла, тому позивачу було достовірно відомо, що вона користується спірною землею спочатку на підставі договору оренди землі, а згодом на праві власності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] в судовому засіданні також щодо задоволення позову заперечувала, суду показала, що спадкодавець [PERSON] справді користувалась спірною земельною ділянкою, проте у власність вона їй передана не була, тому і до складу спадщини вона не входить. Крім того, остання склала заповіт лише щодо житлового будинку, а не земельної ділянки. НА сесії сільської ради при розгляді питання про надання [PERSON] спірної земельної ділянки були присутні позивач та її представник, при цьому будь-яких зауважень вони не висловлювали, до того ж їм було відомо, що [PERSON] вже близько 10 років обробляє спірну земельну ділянку. Виділити безоплатно позивачу ще одну земельну ділянку неможливо, оскільки вона вже скористалась своїм правом на отримання безоплатної земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, згідно з поданою заяву просять проводити розгляд справи у відсутності їх представника ,щодо вирішення справи покладаються на розсуд суду. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] померла 17 травня 1996 року як вбачається із відповідного свідоцтва серії І-ЕГ № 080095 від 14.12.2000 року (повторного). Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради № 483 від 22.03.2017 року за [PERSON] рахувалася земельна ділянка загальною площею 0,68 га, яка знаходилась в с. Бодячів Ківерцівського району Волинської області (а.с. 76). Рішенням [PERSON] сільської ради № 6/4 від 03 квітня 1996 рок «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для обслуговування житлових будинків, ведення особистого підсобного господарства та садівництва, в тому числі за № 53 у списку значиться [PERSON], якій передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,68 га, з яких 0,43 для особистого підсобного господарства, а 0,25 га для будівництва та обслуговування будинку (а.с. 75). В силу ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України (в редакції станом на 1996 рік) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. А згідно із ч. 1 ст. 23 цього ж Кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Так як [PERSON] державного акту на право власності (чи право користування) на спірну земельну ділянку не видавалось, тому остання хоча і була фактичним землекористувачем, однак не набула право власності на спірну земельну ділянку, тому і право на неї до складу спадщини після смерті [PERSON] не входить. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 серпня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с. Бодячів, вул. Л.Українки, 7, Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Рішенням [PERSON] сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 10 грудня 2015 року № 3-11/2015 затверджено [PERSON] проект щодо відведення земельної ділянки в с. Бодячів площею 0,30 га, кадастровим номером 0721886600:03:001:0380 для ведення особистого селянського господарства КВЦПЗ (01.03). Категорія земель землі сільськогосподарського призначення; передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку в с. Бодячів площею 0,30 га, кадастровим номером 0721886600:03:001:0380 для ведення особистого селянського господарства КВЦПЗ (01.03). Категорія земель землі сільськогосподарського призначення (а.с. 11). При цьому відповідач [PERSON] зареєструвала своє право власності на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку ще 10.11.2015 року (а.с. 36-38). Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, судом встановлено, що спірну земельну ділянку [PERSON] набула у власність у встановленому законом порядку, посилання позивача на те, що казана земельна ділянка входить до складу спадщини після смерті [PERSON], оскільки остання нею користувалась, є безпідставними, оскільки відповідні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку у спадкодавця були відсутні. А тому, на думку суду, будь-які права позивача виділенням у власність, а в подальшому і отримання у власність [PERSON] спірної земельної ділянки, порушено не було, в звязку з цим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Посилання позивача на підставу переходу спірної земельної ділянки у її власність на аб. 2 п. 1 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, судом до уваги не береться, оскільки вищеназвані положення стосуються Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», а спірна земельна ділянка виділялася [PERSON] на підставі ст.ст. 17, 19 Земельного кодексу України (а.с. 10).

Outcome: dismissed