Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. В обґрунтування\~вимог посилається\~на те,\~що вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 серпня 2017 року, відповідача [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та їй призначено покарання у виді штрафу 1190 грн., та вироком суду встановлено, що 25 травня 2017 року [PERSON] , перебуваючи в приміщенні магазину «Каскад», що в смт. Стара Синява по вул. Грушевського, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , умисно нанесла удар долонею лівої руки в область скроневої ділянки правої частини голови та одночасно великим пальцем цієї руки в ділянку правого ока [PERSON] , а також схопила її за підборіддя, стиснувши його пальцями руки, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді подряпин шкіри правої брови, нижньої повіки правого ока, підшкірних крововиливів верхньої та нижньої повік правого ока, підборіддя зліва, підборіддя справа, струсу головного мозку, які за своїм характером згідно висновку експерта №90 від 12.06.2017 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступання тяжкості, що презвели до короткочасного розладу здоров`я. Крім того, [PERSON] схопила її лівою рукою за волосся правої частини голови та хустку, яка була на голові, та потягнула в сторону, стягнувши хустку на шию, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді осадження шкіри бокової поверхні шиї зліва, які за своїм характером згідно висновку експерта №90 від 12.06.2017 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступення тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки. А отже, внаслідок злочинних дій [PERSON] , останньою кримінальним правопорушення заподіяно [PERSON] майнову шкоду, а також завдано моральних страждань, наслідком чого позивач вказує, що має право на відшкодування завданої їй шкоди. Обґрунтовуючи вимоги майнової шкоди [PERSON] вказує, що внаслідок злочинних дій [PERSON] , а саме в ході нанесення їй тілесних ушкоджень, втратила золоту сережку, вартістю 1000 грн. Також, після завданих тілесних ушкоджень, вона амбулаторно лікувалася з 25.05.2017 року по 25.06.2017 року, тому цілий місяць не мала можливості працювати та отримувати дохід, відтак просить стягнути з відповідача втрачений дохід, виходячи із п`ятикратного розмірі мінімальної заробітної плати в сумі 16000 грн., оскільки її середньомісячний заробіток був меншим п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Після завданих тілесних ушкоджень, вона змушена і до цього часу витрачати додаткові кошти на придбання ліків, оплату медичних послуг та проїзд до лікувальних закладів, тому, також просить стягнути на її користь витрати на придбання ліків, оплату медичних послуг та проїзд до лікувальних закладів в сумі 3944 грн. Відтак, всього просить стягнути майнову шкоду в сумі 20944,86 грн. В обґрунтування в частині стягнення моральної шкоди позивач вказує, що в момент отримання тілесних ушкоджень, вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, а саме: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, замикання реакції, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, тощо. Внаслідок тілесних ушкоджень, вона й досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою відповідача, має переживання щодо своєї соціальної репутації, відношення родини. Наразі, вона відвідує психолога, змушена звертатися до лікарів, юристів, тобто докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Засуджена [PERSON] не надавала їй жодної допомоги, як на місці вчинення кримінального правопорушення так і в подальшому, не цікавилася станом її здоров`я та не приймала участі у її видужанні, навіть не вибачилася. Тому моральні страждання в грошовому еквіваленті вона оцінила в розмірі 50000 грн., які і просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Ксьондзик Ю.Ю. заявлені позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені в позові, та просили задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала попередньо поданий відзив на позов, відповідно до якого позов не визнала та просила відмовити в його задоволені. Зокрема, відповідач вказує, що сережки у позивача вона не бачила та повністю заперечує обставину щодо втрати сережки від її дій, із вимогами про відшкодування втраченого доходу також не згідна, оскільки позивач працювала й той час, не надала суду лікарняного листка, як і жодних доказів про лікування з 25.05.2017 по 25.06.2017 року. Щодо витрат на придбання ліків, то дані документи не стосуються лікування, внаслідок заподіяних нею тілесних ушкоджень, а позивач обстежувалась та проходила лікування своїх інших хвороб, від часу отримання травми пройшов великий проміжок часу та не вважає хвороби позивача пов`язану із завданими нею тілесними ушкодженнями. Щодо моральної шкоди, вважає, що моральна шкода її діями не була завдана, оскільки конфлікт спровокувала сама [PERSON] , а вона, не стримавшись, заподіяла їй тілесні ушкодження, та за свої дії сплатила штраф. Просить відмовити у задоволенні позову повністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 серпня 2017 року визнано [PERSON] винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 1190 грн. Вирок не оскаржувався та набрав законної сили 12 вересня 2017 року. Згідно вказаного вироку [PERSON] 25 травня 2017 року приблизно о 16 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Каскад», який розташований в смт. Стара Синява по вул. Грушевського, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, свідомо, умисно нанесла удар долонею лівої руки в область скроневої ділянки правої частини голови та одночасно великим пальцем цієї руки в ділянку правого ока [PERSON] , а також схопила її за підборіддя, стиснувши його пальцями руки, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді подряпин шкіри правої брови, нижньої повіки правого ока, підшкірних крововиливів верхньої та нижньої повік правого ока, підборіддя зліва, підборіддя справа, струсу головного мозку, які за своїм характером згідно висновку експерта №90 від 12.06.2017 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступання тяжкості, що презвели до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 доби). Крім того, [PERSON] схопила її лівою рукою за волосся правої частини голови та хустку, яка була на голові, та потягнула в сторону, стягнувши хустку на шию, спричинивши [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді осадження шкіри бокової поверхні шиї зліва, які за своїм характером згідно висновку експерта №90 від 12.06.2017 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки. В ході судового розгляду кримінального провадження цивільний позов потерпілої не розглядався. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Ст.1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати на лікування потерпілого від цього злочину. За вимогами ч. 1\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно ч.1\~ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід) втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р., № 6 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, відповідно до довідки ФОП [PERSON] , роздрібна ціна 1 г. золота становить 1000 грн., вага сережки [PERSON] в кількості 1 шт. становить 1 г. Однак, в судовому засіданні позивачем не надано, відтак судом не встановлено, жодних доказів стосовно втрати золотої сережки [PERSON] з вини відповідача [PERSON] . Вироком суду та матеріалами кримінального провадження також вказана обставина не була встановлена, відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині вимог, оскільки не доведено втраченого, внаслідок злочину, майна. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення витрат на лікування, відшкодування вартості придбаних ліків та витрат на поїзд до медичних закладів, суд виходить із наступного. Як встановлено\~вироком суду\~від 10 серпня 2017 року та висновком експерта №90 від 12 червня 2017 року, станом на [INFO] у громадянки [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді подряпин шкіри правої брови, нижньої повіки правого ока, підшкірних крововиливів верхньої та нижньої повіки правого ока, підборіддя зліва, підборіддя справа, осадження шкіри бокової поверхні зліва, струсу головного мозку, що відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Згідно доводів позовної заяви та пояснень позивача [PERSON] у судовому засіданні з приводу завдання відповідачем по справі [PERSON] вказаних вище тілесних ушкоджень вона лікувалась амбулаторно протягом одного місяця з 25.05.2017 року по 25.06.2017 року. Згідно записів у амбулаторній медичній картці [PERSON] хвора оглянута 26.05.2017 року лікарем травматологом, 26.05.2017 року оглянута лікарем неврологом та 02.06.2017 року лікарем окулістом, у медичній картці є записи рекомендованих лікарських призначень. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів про придбання ліків, медичних препаратів, витрат на обстеження, тощо, за вказаний період. За клопотанням позивача [PERSON] та її представника адвоката Ксьондзика Ю.Ю. була проведена судово-медична експертиза, на вирішення експертам було поставлено питання стосовно причинно-наслідкового зв`язку захворювання [PERSON] , з якими вона лікується з 02.08.2017 року по теперішній час, а саме: ознаки вузлового зобу та інші захворювання, згідно медичної документації [PERSON] з отриманими нею тілесними ушкодженнями, які завдала [PERSON] [INFO] , згідно вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10.08.2017 року по справі №684/390/17. Згідно висновку експерта №105 на підставі представлених медичних документів, висновку експерта судово-медичної експертизи №90 від 12 червня 2017 року, контрольного обстеження [PERSON] встановлено, що: наявність встановленого [PERSON] 25.07.2017 року діагнозу - хронічного рефлекс-гастриту, є самостійним захворюванням та не пов`язане із отриманими 25.05.2017 року тілесними ушкодженнями; встановлена при ультразвуковій доплеографії судин головного мозку 01.04.2019 року виражена ангіодистонія з гіпертонусом артерій є ознаками захворювання вегето-судинної дистонії, яка була у [PERSON] до пригоди 25.05.2017 р. та не пов`язана з нею; остеохондроз шийного відділу хребта був у [PERSON] до пригоди 25.05.2017 р. та не пов`язаний із отриманими тілесними ушкодженнями; змішаний зоб І ступеня у [PERSON] є самостійним захворюванням, яке розвивається найчастіше внаслідок дефіциту йоду, а тому причинного зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями 25.05.2017 р. немає, за даними медичної документації встановити коли саме виник змішаний зоб неможливо. При контрольному обстеженні в межах проведення даної комісійної судово-медичної експертизи лікарем-неврологом та ЛОР-лікарем будь-якої патології не виявлено, таким чином, встановлений лікарем-неврологом 02.08.2017 року та 17.08.2017 року діагноз компресійно-ішемічний неврит лівого поворотного нерву не підтверджений неврологічними даними, даними отоларингологічного статусу та даними додаткових методів обстеження, а тому встановлення причинного зв`язку із травмами, отриманими 25.05.2017 року, є недоцільним. Таким чином, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між захворюваннями позивача [PERSON] з отриманими нею тілесними ушкодженнями, які завдала їй 25.05.2017 року відповідач [PERSON] . Позивачем на підтвердження позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на лікування надано квитки на проїзд, квитанції на оплату консультацій в медичних закладах, результати досліджень, чеки із різних аптек та медичних закладів за 25.07.2017 року, 28.07.2017 року, 31.07.2017 року, 02.08.2017 року, 28.03.2019 року, 01.04.2019 року, 14.03.2019 року, 03.04.2019 року, 01.04.2019 року, 27.03.2019 року, 02.08.2017 року, 03.08.2017 року. Враховуючи встановлені обставини, не підлягають до задоволення вимоги [PERSON] про відшкодування витрат на лікування, придбання ліків, консультації, витрати на проїзд до медичних закладів, оскільки усі надані докази таких витрат стосуються лікування та діагностики супутніх захворювань [PERSON] , які, як встановлено висновком експертизи, не пов`язані із отриманими тілесними ушкодженнями 25.05.2017 р. та не перебувають із ними у причинно-наслідковому зв`язку. Також не підлягають до задоволення вимоги в частині стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача втраченого заробітку в сумі 16000 грн., виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, оскільки її середньомісячний заробіток був меншим п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на підставі ст.1197 ЦК України, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч.1\~ст.1197 ЦК України,\~розмір втраченого\~фізичною особою\~внаслідок каліцтва\~або іншого\~ушкодження здоров`я\~заробітку (доходу),\~що підлягає\~відшкодуванню,\~визначається у\~відсотках від\~середнього місячного\~заробітку (доходу),\~який потерпілий\~мав до\~каліцтва або\~іншого ушкодження\~здоров`я,\~з урахуванням\~ступеня втрати\~потерпілим професійної\~працездатності,\~а за\~її відсутності - загальної працездатності. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження втрати чи зменшення професійної чи загальної працездатності [PERSON] , встановлення групи інвалідності внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, заподіяних відповідачем, встановлення ступеня втрати працездатності, як і не надано належних доказів втрати працездатності протягом одного місяця з 25.05.2017 року по 25.06.2017 року, відтак у суду відсутні підстави для стягнення суми втраченого заробітку відповідно до зазначеної вище норми закону. Надана позивачем довідка ФОП [PERSON] від 10.07.2018 року, згідно якої [PERSON] працює продавцем в магазині «Каскад» за трудовим договором №2 від 01.03.2017 року та з 25.05.2017 року по 25.06.2017 року [PERSON] на роботу не виходила по поважній причині, не свідчить про непрацездатність особи у вказаний період, при цьому, вказівка на поважність причин не конкретизована, а лікарняний листок чи інші докази перебування у вказаний період на лікуванні у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями 25.05.2017 року, суду не надані. Доводи сторони позивача у судовому засіданні на те, що протягом вказаного одного місяця працездатність [PERSON] з вини відповідача була втрачена повністю на 100 відсотків жодними доказами не підтверджена. При вирішенні позову в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. В силу вимог ч. 1, п. 2. ч. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт спричинення позивачу моральних страждань, які спричинені внаслідок вчинення відносно позивача кримінального правопорушення, дана ситуація на думку суду мала психотравмуючий характер у зв`язку спричиненням позивачу моральних втрат і переживань внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , чим було порушено нормальні життєві зв`язки, що негативно вплинуло на психологічний стан позивача та його соціальні зв`язки. Враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану злочином моральну шкоду у розмірі 7000 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно п. 6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У відповідності вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір 768,40 грн. Понесені позивачем [PERSON] витрати на проведення судово-медичної експертизи в сумі 2087,40 грн., що підтверджено наданою суду квитанцією, залишаються за позивачем, оскільки у задоволенні позову в частині стягнення майнової шкоди відмовлено. На підставі наведеного,

Outcome: partial