Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8800 грн. та моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1000 грн., завданої вчиненням кримінального правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2011 року між нею, як субєктом підприємницької діяльності. [PERSON] та Відповідачем - [PERSON] був укладений трудовий договір. Відповідач, будучи працевлаштована продавцем продовольчих товарів магазину „Любава, розташованого за адресою: с. Червона Знамянка Кременчуцького району, вул. Гоголя 114-А, шляхом таємного викрадення товарно-матеріальних цінностей (продукти харчування та лікеро-горілчані вироби), належних [PERSON], які знаходились в приміщені вказаного магазину. Згідно з протоколом інвентаризаційної комісії відділу продовольчих товарів магазину „Любава, розташованого за адресою: с. Червона Знам янка Кременчуцького району за період з 29 березня 2013 року по 29 квітня 2013 року було виявлено недостачу товарів на суму 8800 грн. Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 липня 2014 року Відповідача - [PERSON] було визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 185 Кримінального кодексу України, [PERSON] було звільнено від відбування покарання на підставі п. „в Закону України „Про амністію у 2014 році Вказаний вирок вступив в законну силу. Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача [PERSON] їй завдано немайнових витрат, спричинених моральними стражданнями, які потягнули негативні зміни в її житті, а саме: переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання щодо збереження свого майна. Вона переживала емоційний стрес. Так, були порушені їй життєві плани та звичайні життєві зв»язки. Ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду кримінального провадження вона цивільний позов не подавала, а [PERSON] їй, як потерпілій від злочину, матеріальну і моральну шкоду в добровільному порядку не відшкодувала, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про слухання справи без її участі. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилася по невідомій суду причині. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 липня 2014 року - [PERSON] було визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 185 Кримінального кодексу України, [PERSON] було звільнено від відбування покарання на підст ві п. „в Заксну України „Про амністію у 2014 році Зазначений вирок набрав законної сили 14.08.2014 року (а. с. 13) Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено, що, внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи. Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В силу з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, належить задовольнити повністю в сумі 8800 грн. Позивачка подала до суду заява про уточнення позовних вимог, в якій вона відмовилась від стягнення моральної шкоди,заподіяної вчиненим злочином. Визначаючись щодо відмови від відшкодування позивачу моральної шкоди, суд вважає, що дану вимогу не розглядати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved