Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача виконавчий комітет Берегівської міської ради в особі служби у справах дітей, про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що у 2008 році позивачка познайомилася з [PERSON], з яким з часом вони почали проживати в цивільному шлюбі. Від шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Оскільки позивачки з відповідачем не перебували в зареєстрованому шлюбі, вони спільно подали до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяви про визнання батьківства щодо малолітніх [PERSON] і [PERSON]. Однак, навіть попри наявність спільних дітей, сімейне життя у них не склалося. Причин цьому чимало, серед них і постійне рукоприкладство з його боку, і регулярне зловживання ним спиртними напоями, і ведення ним антисуспільного способу життя. Будучи на підпитку, відповідач щоразу влаштовує безпричинні сварки та скандали, під час яких він запросто може побити позивачку та синів. Вдобавок до всього цього відповідач не приділяє їй ніякої уваги, постійно ображає та принижує, відноситься вкрай зневажливо. Відповідач з самого початку не брав ніякої участі в матеріальному забезпеченні нашої сім'ї, справами якої останній ніколи не цікавився та не займався. Він не відчуває ніякої відповідальності за долю своєї сім'ї. Усі зароблені гроші витрачає на розваги та гульки. Не особливо цікавиться відповідач і життям своїх малолітніх синів. Останній не приділяє їм ніякої уваги, не виявляє до них і батьківської турботи, настільки необхідної їм в такому віці. Відповідач не приймає ніякої участі у їх вихованні, він абсолютно не піклується про їхнє здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Останній не надає жодних коштів на утримання їх синів. Враховуючи все вищевикладене, вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно його малолітніх синів. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов також підтримала, відповідно до поданого висновку. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавав, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує представник позивача. Прокурор Янчик О. В. у судовому засіданні позов підтримала. Заслухавши пояснення учасників розгляду, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши всі обставини, які мають значення для правильного її вирішення, суд приходить до наступного. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, її утримання визначені Сімейним кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства». Зокрема ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та ч. 1-3 ст. 150 СК України передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання синів, що негативно впливає на їх розвиток, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити.

Outcome: approved