Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи вимоги тим, що в неї на утриманні знаходиться їх спільна з відповідачем дитина, [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задово-ленні, навівши доводи, які є аналогічними викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він ціка-виться життям дитини, намагається ідвідувати сина, але позивачка не надає йому дитину для поба-чень, знаходячи для цього різні приводи. Також зазначив, що він надає матеріальну джопомогу, своє-часно сплачує аліменти. Просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування Каховської РДА позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила позов задовольнити. Суд, вислухавши представника позивачку та відповідача, представника третьої особи, до-слідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрун-туються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Ко-дексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, держав-ні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Згідно рішенню Каховського міськрайонного суду від 17.02.2013 року [PERSON] та [PERSON] є усиновлювачами [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Рішенням Каховського міськрайонного суду від 13.08.2015 року було задоволено позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з [PERSON] алі-міентів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини (а.с.5). Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнад-цяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлю-вачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приді-ляється, як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необ-хідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які від-повідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адмі-ністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повно-ліття. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається від-повідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклу-ватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умо-ви для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного жит-тя та праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або нена-лежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інте-ресів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, мож-ливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення бать-ківських прав» від 30.03.2007 року роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на ви-ховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю, батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Як з'ясовано судом в судовому засіданні відповідач сплачує аліменти на користь відповідачки, про що він надав квитанції поштових перекладів. Також, з пояснень сторін встановлено, що [PERSON] бажає зустрічатися та утримувати дитину, намагається її відвідувати, але через особисті неприязні відносини з позивачкою незавжди досягає своєї мети, оскільки остання не бажає надавати дитину для побачень. Таким чином, суд вважає, що, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, позивачкою не дове-дено невиконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків щодо їх неповнолітньої дитини - [PERSON], а тому суд вважає позов необгрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed