Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на реконструйовану квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.06.2019 року. У червні 2020 року у відповідності з проектом «Реконструкція квартири [ADDRESS] », на підставі договору підряду підрядником була здійснена реконструкція належної їй квартири шляхом добудови/прибудови веранд загальною площею 31,3 кв.м. Під час проведення вказаних будівельних робіт підрядником були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми та не було пошкоджено несучих конструкцій будинку, що підтверджується звітом з технічного обстеження. Після проведення вказаної реконструкції КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на квартиру, з якого вбачається, що внаслідок прибудови веранд змінилася загальна та житлова площі квартири. Вона звернулася до Центру надання адміністративних послуг відповідача з метою оформлення правовстановлюючих документів на належну їй квартиру після проведеної реконструкції. Їй було відмовлено в прийнятті заяви і документи через те, що вказані документи необхідно було подавати до проведення відповідної реконструкції квартири. Вона вважає, що проведене переобладнання належної їй квартири є незначним, воно не порушує законних інтересів інших осіб - мешканців будинку. Відповідачем відмовлено їй в оформленні її права власності, тобто фактично не визнається її право власності на реконструйовану квартиру. Просила визнати за нею право власності на реконструйовану квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 93,9 кв.м., житловою площею 45,7 кв.м. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Кизима В.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. 22.07.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 22.09.2021 року судом постановлено ухвалу про відмову у прийнятті визнання представником відповідача позову та продовження судового розгляду. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 07.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Лопатенком В.В., та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.06.2019 року №169648875 квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на прав приватної власності [PERSON] . Згідно з копією проекту Реконструкції квартири [ADDRESS] , складеного архітектором [PERSON] за замовленням [PERSON] , було розроблено план вказаної квартири після реконструкції шляхом будівництва 2 веранд загальною площею 33 кв.м. Згідно з копією договору підряду на ремонтно-будівельні роботи від 13.06.2020 року, замовник [PERSON] замовила у підрядника ФОП [PERSON] виконання ремонтно-будівельних робіт по монтажу веранд відповідного до затвердженого проекту за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру, виготовленого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» станом на 02.07.2020 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 93,9 кв.м, житлову (основну) площу 45,7 кв.м та допоміжну (підсобну) площу 48,2 кв.м. Відповідно до проекту звіту з технічного обстеження 14.04.2021-ТО об`єкту «Технічне (інструментальне) обстеження квартири [ADDRESS] », здійсненого ФОП [PERSON] , за результатами вказаного технічного обстеження квартири встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної довготривалої експлуатації будівель і споруд, конструкції прибудов (веранд), що були збудовані після реконструкції квартири, не порушують конструктивних елементів багатоквартирного житлового будинку. Технічний стан вказаної квартири в цілому, враховуючи виявлені недоліки задовільний, відновлення технічного стану житлових приміщень до нормального, а також проведення робіт з капітального ремонту приміщень можливий. Відповідно до копії згоди без номеру та дати складання мешканці квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] не заперечували щодо монтажу балкону до квартири [ADDRESS] . Згідно зі звітом про оцінку майна, висновку про вартість майна від 06.07.2021 року ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , становить 249669 грн. без ПДВ. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що зверталась до Центру надання адміністративного послуг відповідача з приводу оформлення правовстановлюючих документів на спірну реконструйовану квартиру, проте доказів цього суду не надано. Згідно з ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Таким чином, новостворене нерухоме майно набуває статусу об`єкту нерухомого майна (житлової квартири) після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов. Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акту приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 вересня 2003 року №146). При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року у справі №722/823/17-ц (провадження №61-45361св18). За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 року у справі №520/17520/14-ц вказав, що наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Пункт 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині 2 ст. 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Виходячи з матеріалів справи, позивач [PERSON] не набувала права власності на спірну реконструйовану квартиру шляхом прибудови веранд, а має намір таке набути за рішенням суду, подавши вказаний позов. Позивач [PERSON] не зверталася до територіального органу Державної інспекції архітектури та містобудування України для набуття права власності та введення її реконструйованої квартири до експлуатації у встановленому законом порядку, а одразу звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спірну квартиру. Інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з прибудови веранд до квартири та вводу її до експлуатації у встановленому законодавством порядку відсутня. За таких обставин, суд приходить до висновку, що реконструйована позивачем [PERSON] квартира шляхом прибудови веранд за адресою: [ADDRESS] , без затвердження проектної документації та без права на виконання вказаних будівельних робіт, є об`єктом самочинного будівництва. Наведений висновок узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 27 травня 2015 року у справі №6-159цс15, від 02 грудня 2015 року у справі №6-1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04 червня 2018 року у справі №640/13030/16-ц (провадження №61-1073св17) та від 18 лютого 2019 року у справі №308/5988/17 (провадження № 61-39346св18), згідно якого звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на реконструйовану квартиру, внаслідок чого позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача не підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Outcome: dismissed