Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. кожного місяця, починаючи з дня подання даної позовної заяви та до досягнення ним повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач не бере участі в матеріальному утриманні сина, хоча має можливість надавати йому допомогу. Звертає увагу суду, що у відповідача немає інших дітей та він не обтяжений жодними іншими витратами, на його утриманні не перебувають непрацездатні батьки тощо. Вона не працює оскільки перебуваю в декретній відпустці по догляду за дитиною. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, викладених в ньому. Зазначила що в шлюбі із відповідачем в неї народився син [PERSON] . Після припинення стосунків, коли сину виповнилося рік, вона не вимагала утримання в відповідача, оскільки могла сама працювати, їздила за кордон. Проте, зараз в неї народилася друга дитина, а тому вона не може працювати та самостійно забезпечити належний рівень життя спільному синові. Знає, що відповідач робить ремонти приміщень, такі роботи дорого коштують на ринку, офіційно такі доходи він не показує. Крім того, часто виїжджає працювати за кордон до свого рідного брата, який офіційно живе в Швейцарії. Професійно займається футболом та грає спортивний бридж, у зв`язку із чим також виїжджає за кордон, про що вона дізналася з його сторінок в соціальних мережах. Вона бачила, що відповідач користується останньою моделлю автомобіля Skoda Octavia білого кольору номерний знак [NUMBER] . Син навчається в 8-му класі, йому потрібні репетитори, однак, на них коштів немає. На цей час вона живе з мамою та двома малолітніми синами. Також, їй стало відомо, що нещодавно відповідач придбав квартиру в місті Тернополі в новобудові площею 63,5 кв.м. яка на ринку коштує близько 40000 доларів США, а тому вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу своєму сину. Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`являвся, звернувся до суду із повторним клопотанням про відкладення слухання справи у зв`язку із відпусткою представника. Зважаючи на вимоги частин третьої та четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, а також розумні строки розгляду справи, суд відхилив вказане клопотання, та за відсутності заперечень позивачки постановив проводити заочний розгляд справи по наявних доказах. Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21 квітня 2009 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. В цьому шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Також, [INFO] в позивачки народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як видно із інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2021 року, [PERSON] 06.10.2017 року набув право власності на квартиру по [ADDRESS] загальною площею 63,5 кв.м., підстава набуття - акт приймання передачі. Суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог статті 182 СК суд, при визначенні розміру аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Зважаючи на матеріальне становище позивачки, доглядає за двома неповнолітніми дітьми, в тому числі немовлям 2021 року народження, а тому не може працювати, матеріальне становище платника аліментів, який в 2017 року набув у власність квартиру в новобудові, що свідчить про його майновий стан, те, що він працездатний, інших утриманців не має, суд доходить переконання, що аліменти на утримання сина слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісяця, що приблизно відповідає мінімальному рекомендованому розміру встановленому статтею 182 Сімейного кодексу України - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати а також ј середньої заробітної плати по Тернопільській області - 11615 грн за жовтень 2021 року. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання сина та забезпечення його рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивачка не довела, що відповідач має можливість платити аліменти в більшому розмірі. Тому позов підлягає до часткового задоволення. На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial