Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вимогою ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами № 59 по вулиці Агрономічна в місті Одеса, розміщений на земельній ділянці площею 0,1187 га, який складається з жилого будинку літ. А, А-1 (1-1 коридору площею 2, 8 кв. м; 1-2 жилої кімнати площею 11, 4 кв. м; 1-3 коридору площею 8,7 кв. м; 1-4 жилої кімнати площею 10,3 кв. м; 1-5 жилої кімнати площею 15, 1 кв. м; 1-6 кухні площею 6,8 кв. м); прибудови літ. а-1; тамбуру літ. б; літньої кухні літ. Б; літньої кухні літ. Д; убиральні літ. Г; убиральні літ. Ж; сараю літ. Е; огорожі № 1-6; мощення І-ІІІ, як на спадщину за заповітом після смерті свекра [PERSON], стверджуючи, що можливість отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальному порядку відсутня. В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представники Одеської міської Ради не зявились, згідно поданої заяви просили справу розглянути у їх відсутність. (а.с. 55) Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище Цибулько) з 04.10.1980 року оселилася та постійно мешкає в будинку № 59 по вул. Агрономічна в м. Одесі. [PERSON], який є дідусем чоловіка позивачки, із земель радгоспу ім. Кірова Біляєвського району Одеської області, згідно з записом в земельно-шнуровій книзі за № 181, була зареєстрована земельна ділянка площею 0,14 га (фактично - 0,1187 га) для ведення присадибного господарства родиною колгоспника, розміщена за адресою : м. Одеса, Ленінський район, Крива балка, вул. Агрономічна, 59. На вищевказаній земельній ділянці [PERSON] до 1941 року був побудований будинок літ. „А та літня кухня літ. „Б, вбиральня та льох, в якому, згідно з довідкою № 2 комітету громадськості жилого району Крива балка від 17.09.2002 року, [PERSON] мешкав з 06 грудня 1946 року по 04 листопада 1960 року. Судом встановлено, [PERSON], помер 04 листопада 1960 року. Після його смерті, спадщину прийняв його син - [PERSON]. На цій ділянці у 1970 році силами родини [PERSON] були побудовані: вбиральня літ. „Г, вбиральня літ. „Ж, літня кухня літ. „Д, сарай літ. „Е. У 1980 році позивачка разом з чоловіком - [PERSON], шлюб з яким був зареєстрований 15 серпня 1980 року, з дозволу [PERSON], повністю перебудували літню кухню літ. „Б, прибудову літ. „а-1, тамбур літ. „б, та добудували два навіси літ. „З, „К, а також сарай літ. „И, що знайшло відображення в технічному паспорті, виготовленому станом на 17.05.1991 року. 10 червня 2000 року чоловік позивачки [PERSON] помер. Впродовж наступних років позивачка продовжувала мешкати в будинку та доглядати тяжко хворого свекра [PERSON], який зробив заповіт на її користь, посвідчений Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою 06 листопада 2002 року. 06 вересня 2003 року [PERSON] помер. Інших родичів, окрім позивача, в родині [PERSON] не залишилося. Четверта Одеська державна нотаріальна контора, до якої [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини, винесла постанову від 16.01.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 101/02-31, пославшись на ту обставину, що «правовстановлюючі документи /або їх дублікати/ на зазначений житловий будинок спадкоємцем [PERSON] нотаріусу не надані». У зв'язку з тим, що житловий будинок та господарські споруди побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за № 582/5773 (зі змінами та доповненнями), вони не є самочинними. Згідно з листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Щодо оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» № 12/5-126 від 23.03.1999 р. по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається ліцензованою організацією. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи, що визначається в \~листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. Право на спадщину за заповітом позивач має на підставі ст. ст. 1234, 1235, 1248 ЦК України, оскільки на момент смерті [PERSON], він був правомірним власником житлового будинку з надвірними спорудами № 59 по вулиці Агрономічна в м. Одесі. Позивач стала спадкоємцем до майна [PERSON] за заповітом, посвідченим Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою 06 листопада 2002 року, та виконала усі дії, визначені законом щодо прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» надав такі роз'яснення «свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. \~

Outcome: approved