Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначила, що нею 21 травня 2013 року з [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачем їй була дана розписка, згідно якої [PERSON] зобов'язувався повернути отримані гроші в розмірі 10000 грн. в строк до 31.12.2013 року. Однак у встановлений строк відповідач зазначені кошти не повернув, не зважаючи на неодноразові звернення до нього з цього приводу усно, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь, посилаючись на вимоги ст.ст. 1046, 1049, 1050 ЦК України - в рахунок відшкодування боргу за договором позики 10000 грн., та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання сторони не з'явилися надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача в своїй заяві позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити його, а відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні, тому як кошти у позивача він не брав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, а також витребуваних за клопотанням сторін матеріалів кримінальних проваджень в їх сукупності, приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити, за наступних підстав, а саме. В обгрунтування позову позивачем зазначено, що 27 травня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачем було надано власноруч написану розписку, та укладено договір грошового займу копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 4, 5). Згідно зазначеної розписки відповідач взяв у позивача грошову суму в розмірі 10000 грн. в борг, які зобов'язався повернути, згідно умов договору до 31 грудня 2013 року (п. 3.1 договору). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст.. 1046-1050 ЦК України, на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ,який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач наполягає на тому, що він будь-яких грошей у позивача в борг не брав, а підписав договір та розписку написав під тиском. З матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12013040350003653 від 28 травня 2013 року вбачається, що [PERSON] 28 травня 2013 року, звернувся до Новомосковського МВ з заявою, в якій повідомив, що 27 травня 2013 року о 08-30 годині [PERSON] в робочому кабінеті ресторану «Самара» по вул..Комсомольській м.Новомосковська під погрозою застосування фізичного насильства заставив його написати договір грошового займу у [PERSON] на суму 10000 грн., за начебто недостачу у касі за час його роботи барменом в кафе «Пивная на Советской». В той час як найсправді він будь-яких грошей в борг не брав. Кримінальне провадження постановою від 31.08.2013 року було закрите, ця постанова в подальшому постановою від 12 березня 2014 року прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури була скасована. На даний час проводиться досудове розслідування. З матеріалів кримінального провадження, внесено до ЄРДР за № 12013040350004322 від 25.06.2013 року, вбачається що [PERSON] 25.06.2014 року звернулася з заявою до Новомосковського МВ про те, що [PERSON] та [PERSON] в період з 01.03.2013 року по 01.05.2013 року шляхом вільного доступу здійснили крадіжку спиртних напоїв з кафе «Пивная на Советской». Постановою від 12.02.2014 року кримінальне провадження закрите. З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що відповідно до наказу № 96-К та № 100-К від 01.03.2013 року на роботу ТОВ «Самара Груп» директором якого є позивач прийнято на посаду барменів [PERSON] та [PERSON], за час роботи яких виявлено недостачу на загальну суму 20101 грн. Згідно пояснень яких за час їхньої роботи в ресторані була виявлена недостача, однак вони не викрадали а ні продукції, а ні коштів. Постановою кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12013040350004322 від 25.06.2013 року - закрите у зв'язку з встановленням відсутності в діяннях [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Таким чином в судовому засіданні факт укладання договору позики між сторонами, за яким позивач передала відповідачу кошти в розмірі 10000 грн., не знайшов свого підтвердження. Таким чином, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову [PERSON] належить відмовити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed