Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва із позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: [PERSON], публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним. У своєму позові [PERSON] просить визнати договір поруки № 144743 укладений 26.09.2007 із публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» недійсним. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON], із посиланням на ст.ст. 252 та 631 ЦК України, зазначила, що оспорюваний нею договір поруки не відповідає вимогам чинного цивільного законодавства та відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України підлягає визнанню недійсним, оскільки у цьому договорі відсутній строк його дії. За наведених обставин просить задовольнити позов, в заявлений нею спосіб. В судове засідання [PERSON] та її представник не з'явились, про місце, день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, проте останні неодноразово зверталися до суду із письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутністю, в яких зокрема, позов з викладених у ньому підстав підтримували та просили задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутністю, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» в судове засідання свого представника не направило, про місце, день і час розгляду справи повідомлялося належним чином, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності його представника. У наданих суду письмових запереченнях публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» проти позову заперечувало з посиланням на його безпідставність, зазначило, що при укладенні договору поруки жодних порушень чинного законодавства не допускалося. Крім того, в матеріалах справи міститься заява публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про застосування строку позовної даності. Представник публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в судовому засіданні, проти позову заперечив, пославшись на його необґрунтованість та безпідставність, а також наполягав на застосуванні строку позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України участь у судовому засіданні є правом сторони у справі. Відповідно до ч. 2. ст.169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За викладених підстав, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності позивача та третіх осіб, на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2007 між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11223015000, за умовами якого останньому було надано кредитні кошти в сумі 44550 доларів США 00 центів, зі сплатою 11,3 % річних, з терміном повернення 26.09.2028. З метою забезпечення виконання [PERSON] умов вищевказаного договору, 26.09.2007 між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір поруки № 144743, за умовами якого, остання взяла на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати перед акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань, що виникають з договору про надання споживчого кредиту № 11223015000 від 26.09.2007. 08.12.2011 року згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами укладеному між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», останнє набуло право вимоги до [PERSON] щодо виконання умов договору про надання споживчого кредиту № 11223015000 від 26.09.2007. У своєму позові [PERSON], наголошує на тому, що у договорі поруки № 144743 укладеному 26.09.2007 між нею та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») відсутній строк його дії, що суперечить вимогам ст. ст. 252, 631 ЦК України й відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою для визнання цього договору недійсним. За наведених обставин, позивач просить визнати недійсним договір поруки № 144743 від 26.09.2007. Разом з цим, суд не може погодитись із доводами [PERSON] викладеними у позовній заяві, виходячи з наступного. Так, зі змісту ч. 1 ст. 631 ЦК України вбачається, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З пп. 1.2.1. та з пп. 1.2.2. п. 1.2. договору про надання споживчого кредиту укладеного 26.09.2007 між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON], зокрема вбачається, що надання кредиту здійснюється у термін до 26.09.2028. Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, в будь-якому випадку не пізніше 26.09.2028. Відповідно до пп. 3.1. п. 3 договору поруки № 144743 укладеному 26.09.2007 між [PERSON] та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного припинення зобов'язань боржника за основним договором. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Надані суду документи свідчать про те, що 26.09.2007 при укладенні договору поруки позивача було проінформовано про всі істотні умови цього договору, та договору про надання споживчого кредиту, про спосіб та терміни погашення кредиту, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів, умови дострокового розірвання договору тощо, що підтверджується підписом відповідача на договорі поруки. Таким чином, позивач був вільним в своєму виборі щодо укладення або не укладення вищевказаного договору поруки на умовах визначених цим договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК. на підтвердження доводів викладених в позовній заяві. Що стосується вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про застосування строку позовної давності то вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки правовідносини, що склалися між заявниками такої вимоги та [PERSON] мають триваючий характер і будь яких відомостей про припинення дії договору поруки на момент розгляду справи у суді сторонами надано не було, як і не було надано доказів, що з моменту припинення правовідносин за договором поруки сплив термін позовної давності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: [PERSON], публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним, є безпідставним, необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed