Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з цим позовом до [PERSON], на обґрунтування якого повідомила, що є власником будинку № 44 по вулиці Наконечного в місті Ладижин Вінницької області. У даному будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] не проживає в даному будинку ще з 2006 року, тобто з моменту реєстрації. У звязку з чим просила усунути їй перешкоди в користуванні будинком № 44, що по вулиці Наконечного в місті Ладижин Вінницької області, який належить їй на праві власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив прав користування цим будинком. Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями ст.279 ЦПК України. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON]\~відзив на\~позовну заяву\~не подав,\~повторно на\~виклик суду\~не з'явився,\~хоча про\~час і\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином,\~про що\~свідчить \~його розписка\~про отримання\~повістки про\~виклик до\~суду.\~ Заяви\~про відкладення\~розгляду справи,\~або розгляду\~справи за\~його відсутності\~до суду\~не направляв,\~відзиву не\~подавав. Про що свідчить, зокрема, оголошення про виклик відповідача для участі у судовому засіданні було опубліковано на сайті Ладижинського міського суду Вінницької області за посиланням https://lgm.vn.court.gov.ua/sud0211/pres-centr/ogoloshenya_pro_vukluk/. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до пункту першого частини першої статті 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження малозначні справи. За приписами ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У зв'язку з наведеним вище, суд з власної ініціативи, ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України), проте з повідомленням (викликом) осіб. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до ч. 4 ст. 223, п. 1 ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак на адресу суду від неї надійшла заява, у якій вона просить розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє,\~ користується,\~ розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник\~ має\~ право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» внесено відповідні зміни до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та визначено, що органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Пунктом 1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої, статті 3 статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинку № 44 по вулиці Наконечного в місті Ладижин Вінницької області. У даному будинку зареєстрований, окрім інших, також відповідач [PERSON], який понад один рік відсутній за місцем свого проживання. \~ Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із домової книги на будинок № 44 по вулиці Наконечного в місті Ладижин Вінницької області видно, що у даному будинку зареєстрований [PERSON] Із договору дарування № 3318, посвідченого 01.09.1998 року державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON], а також витягом № 9638234, виданого КП «Тульчинське МБТІ», видно, що власником будинок № 44 по вулиці Наконечного в місті Ладижин Вінницької області є [PERSON] Із письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] видно, що [PERSON] проживав за адресою: [INFO], проте з 2008 року виїхав та місце його теперішнього проживання їй не відомо. Ці факти та докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів і не суперечать один одному. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає у [INFO], тим самим перешкоджаючи [PERSON] користуватися та розпоряджатися цим будинком, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що було прийнято рішення про відстрочення сплати позивачкою судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 704,80 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 4, 7, 18, 141,223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280, 352, 354, 355 ЦПК України,

Outcome: approved