Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про припинення зобовязання по кредитному договору. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.03.2008 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та нею було укладено кредитний договір № 08/08-А/КД, відповідно до якого отримала кредит в розмірі 102\~000 грн. зі сплатою відсотків 15% річних та терміном повернення до 06.03.2015 року. В забезпечення виконання кредитного договору було укладено договір застави транспортного засобу від 07.03.2008 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 березня 2012 року позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було задоволено та стягнено 46\~141 грн. 72 коп. кредитної заборгованості по кредитному договору, 12 грн. суми комісії, так як банк зменшив свої позовні вимоги. Після ухвалення рішення по справі вона сплачувала заборгованість по кредитному договору, станом на 11 лютого 2014 року залишок заборгованості по кредитному договору становив 5\~500 грн. та не сплачено судові витрати в розмірі 385 грн. 24 коп. У звязку з виконанням зобовязання по кредитному договору вона звернулась в банк для отримання довідки про погашення заборгованості, однак, з відповіді їй стало відомо, що станом на 29.04.2016 року за позивачем рахується заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2000 грн., по відсотках 35\~563 грн. 89 коп., комісія за обслуговування кредиту в розмірі 7293 грн., штраф 9641 грн. 35 коп., судові витрати в розмірі 1155 грн. 72 коп. Станом на 29.04.2016 року заборгованості по тілу кредиту не існувало, так як було погашено даний платіж повністю. Вважає, що борг по кредитному договору нею повністю погашений, а тому просить суд визнати зобовязання за кредитним договором припиненим та припинити заставу транспортного засобу. Учасники судового розгляду в судове засідання не зявились, а подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 07.03.2008 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08/08-А/КД, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 102\~000 грн. зі сплатою відсотків 15% річних та терміном повернення до 06.03.2015 року. В забезпечення виконання кредитного договору було укладено договір застави транспортного засобу від 07.03.2008 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 березня 2012 року позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було задоволено та стягнено 46\~141 грн. 72 коп. кредитної заборгованості по кредитному договору, 12 грн. суми комісії. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки стороні зобовязання. Так, судом встановлено, що станом на 04 жовтня 2016 року у позивача існує заборгованість перед банком за кредитним договором в розмірі 53\~890 грн. 07 коп. Ухвалене судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу», застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частинами 1, 3 ст. 3 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору кредиту тощо. При цьому застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. За приписами п. 1 ч. 1ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Відповідно п. 1 ч. 1ст. 593 ЦК України,право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Враховуючи те, що кредитні зобовязання по кредитному договору [PERSON] не виконані, укладений договір застави має похідний характер від основного зобовязання, то суд приходить до висновку, що підстав для визнання припиненим кредитного договору, зняття обтяження рухомого майна забезпеченого заставою суд не вбачає.

Outcome: approved