Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду\~м. Одеси з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 10 липня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 540, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Спільних дітей у подружжя не має. Сімейне життя у подружжя не склалося, часто виникали конфлікти на ґрунті взаємного непорозуміння та різних поглядів на сімейні відносини. У серпні місяці 2020 року позивач випадково дізналася про те, що відповідач зустрічається з іншою жінкою. Протягом восьми місяців подружжя намагалося зберегти сім`ю, проте 06 квітня 2021 року сторони остаточно вирішили проживати окремо, відповідач зібрав свої речі та переїхав (точна адреса позивачу невідома) . На даний час шлюб існує лише формально, у кожного із подружжя окреме життя, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя сторін неможливе. При цьому кожен із подружжя самостійно піклується про себе та має власний побут, проживають окремо. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2021 року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 15 листопада 2021 року. У судове засідання 15 листопада 2021 року сторони не з`явились. Від позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, строк на примирення не потрібний. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, строк на примирення не потрібний. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб 10 липня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 540, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Спільних дітей у подружжя не має. У серпні місяці 2020 року позивач випадково дізналась про те, що відповідач зустрічається з іншою дівчиною. Протягом восьми місяців подружжя намагалось зберегти сім`ю, проте 06 квітня 2021 року сторони остаточно вирішили проживати окремо, відповідач зібрав свої речі та переїхав (точна адреса позивачу невідома) . Судом встановлено що на даний час шлюб існує лише формально, у кожного із подружжя окреме життя, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя сторін неможливе. При цьому кожен із подружжя самостійно піклується про себе та має власний побут, проживають окремо. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved