Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартири, загальною площею 60,71 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний виконавчий напис було пред`явлено до виконання та 21 серпня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. відкрито виконавче провадження № 56653413. 07 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. виконавче провадження № 56653413 за заявою стугувача було передано приватному виконавцю виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. 13 листопада 2018 року виконавче провадження № 56653413 було прийнято приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. Зазначає, що у оскаржуваному виконавчому написі № 2303 від 20 лютого 2018 року вказана загальна сума заборгованості по зазначеному вище кредитному договору у pозмірі 709 861,51 грн., а саме: тіло кредиту - 483 794, 40 грн., відсотки - 226 067, 11 грн., яка утворилася за період з 01 березня 2015року по 23 травня 2017 року. Зазначений у виконавчому написі період є невірним, оскільки вказана заборгованість утворилася з 24 вересня 2012 року по 23 травня 2017 року, що вбачається з розрахунку заборгованості, який був доданий до позову ПАТ «Укрсоцбанк», що знаходиться у матеріалах справи № 591/7282/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, провадження у якій було відкрито Зарічним районним судом м. Суми 18 січня 2018 року. У даному розрахунку заборгованості за кредитним договором, що підготовлений ПАТ «Укрсоцбанк», також зазначена заборгованість по тілу кредиту - 483 794, 40 гри., по відсоткам - 226 067, 11 гри., але утворилася дана заборгованість за період з 24 вересня 2012 року по 23 травня 2017 року. Вказана обставина свідчить про порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», у якій регламентовані строки, в межах яких можуть бути вчинені виконавчі написи: в даному випадку - не більше трьох років з дня виникнення права вимоги. Отже, ураховуючи, що законом інший строк давності не встановлено, тому застосуванню підлягають положення саме Закону України «Про нотаріат», як спеціального закону. З розрахунку заборгованості вбачається, що прострочена заборгованість за кредитом утворилася з 23 жовтня 2012 року. У даному випадку з дня виникнення права вимоги у ПАТ «Укрсоцбанк», тобто з моменту допущення прострочення сплати чергових платежів минуло більше 6 років. Звертає особливу увагу на те, що відповідно до умов кредитного договору (пункту 4.4) у разі допущення прострочення сплати кредиту більше 90 днів строк повернення кредиту вважається таким, що настав. Враховуючи те, що відповідно до умов кредитного договору у разі допущення прострочення сплати кредиту, яке почалося з 23 жовтня 2012 року більше 90 днів строк повернення кредиту вважається таким, що настав, тобто з 23 січня 2013 року. Крім того, з 23 січня 2013 року у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право вимоги в повному обсязі та з цього часу відповідач взагалі не мав права нараховувати відсотки за користуванням кредитом. Таким чином, строк, протягом якого міг бути вчинений виконавчий напис, обчислювався саме з 23 січня 2013 року і закінчився 23 січня 2016 року (23 січня 2013 року + 3 роки). Позивачка зазначає, що та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. На час вчинення виконавчого напису вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок про безспірність заборгованості за вказаним кредитним договором. Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2303, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 20 лютого 2018 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки; квартири, загальною площею 60,71 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 18 лютого 2019 року о 13 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2019 року замінено у даній цивільній справі первісного відповідача ПАТ «Альфа-Банк» належним відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» 18 лютого 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 10 травня 2019 року у зв`язку з заміною відповідача. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 10 травня 2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддю [PERSON] призначено на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд, вказана справа передана у провадження судді Грищенко О.В. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2019 року дана справа прийнята до розгляду суддею Грищенко О.В., призначено підготовче засідання на 09 серпня 2019 року, 13 год. 10 хв. 09 серпня 2019 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Грищенко О.В. на лікарняному, розгляд справи відкладено до 02 вересня 2019 року, 14 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 06 листопада 2019 року. 06 листопада 2019 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 31 січня 2020 року о 13 год. 10 хв. у зв`язку із неявкою сторін по справі. 31 січня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 04 травня 2020 року, 14 год. 00 хв. у зв`язку із неявкою сторін по справі. 04 травня 2020 року протокольною ухвалою головуючого замінено відповідача по справі АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» у зв`язку з правонаступництвом. Розгляд справи протокольною ухвалою суду відкладено на 05 червня 2020 рокуо 11 год. 00 хв. 05 червня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Грищенко О.В. на лікарняному, розгляд справи відкладено до 07 серпня 2020 року, 10 год. 00 хв. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя Грищенко О.В. звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2020 року дана справа прийнята до розгляду суддею Сидоренко А.П., призначено до судового розгляду на 16 жовтня 2020 року, 13 год. 00 хв. В дане засідання учасники справи не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представником позивача [PERSON] надано суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. Частина 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду встановлено, що 20 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №2303, про звернення стягнення на квартиру загальною площею 60,71 кв.м., житл. площею 43, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником предмета іпотеки є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 11 липня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №750/4-5488 від 18 квітня 2008 року, кредитором за яким є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником по Кредитному договору є [PERSON] . У виконавчому написі зазначено, що приватний нотаріус за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропонує задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов Кредитного договору за період з 01 березня 2015 року по 23 травня 2017 року, а саме: заборгованість за кредитом - 483\~794, 40 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 226\~067, 11 грн. Загальна сума заборгованості становить 709\~861, 51 грн. та сума плати здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (т. І а.с.16, 118). Постановою приватного виконавця Закорко В.В. від 13 листопада 2018 року прийнято виконавче провадження ВП 56653413 з виконання виконавчого напису №2303, виданий 20 лютого 2018 року (т. І, а.с.76-77). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 січня 2018 року (справа №591/7282/17, провадження №\~2/591/835/18) відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (т. І а.с.62-63). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року\~ № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що стягнута з позивача заборгованість за кредитним договором утворилася у період з 01 березня 2015 року по 23 травня 2017 року. В той же час позивач не погоджується з розміром вказаної заборгованості, посилаючись на те, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Тому наявний спір щодо суми заборгованості за кредитом, в тому числі можливе стягнення заборгованості поза межами строків позовної давності, встановленої ст. 258 ЦК України. Таким чином відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості, стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною, оскільки в порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом вчинено виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved