Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, і просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти у її користь на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх доходів щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і, до повноліття сина. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 01 серпня 2016 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 36. У шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя між ними не склалося, а тому на сьогоднішній день проживають окремо, малолітній син залишився проживати з нею. Позивачка самостійно утримує сина, здійснює належний догляд за ним. Відповідач має постійне місце праці, отримує стабільну заробітну плату, може надавати допомогу на утримання дитини. Просить стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася, в позовній заяві просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову, просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Судом встановлено, що позивач та відповідач 01 серпня 2016 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 36, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01 серпня 2016 року (а.с. 6). У шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.2017 р., (а.с. 7). Подружнє життя між сторонами не склалося, а тому на сьогоднішній день проживають окремо, малолітній син залишився проживати з матір`ю. Позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дітей, а відповідач допомоги на їхнє утримання не надає. Відповідач має постійне місце праці, працює у Бурштинській ТЕС, отримує стабільну заробітну плату, може надавати допомогу на утримання сина. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст. 191 СК України аліменти слід стягнути від дня пред`явлення позову, тобто з 30 серпня 2018 року. З огляду на те, що позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, такий слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved