Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до\~Монашівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування, а саме просить суд: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] на 1/3 частину земельної ділянки № 53 масив №1 та 1/3 частку земельної ділянки №5 масив №2, загальною площею 6,575 гектарів, що розташовані на території Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позову, розглянути у його відсутність. У звязку із неявкою сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.03.2014 року помер [PERSON] - батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 369489, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 417. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частини земельної ділянки № 53 масив №1 та 1/3 частки земельної ділянки №5 масив №2, загальною площею 6,575 гектарів, що розташовані на території Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, які належать померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.10.2011 року (а.с. 9). 11.01.2016 р. позивач звернулася до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області\~ для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] за життя не зареєстрував в установленому порядку свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 29 жовтня 2011 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №4099. Таким чином, у звязку з тим, що за життя [PERSON] не було у встановленому законом порядку оформлено свідоцтво про право на спадщину,\~ на даний час позивач\~ як його спадкоємець змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових\~ прав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців, що мають право на обов'язкову частку у спадщині немає, що підтверджується копією спадкової справи №410/2014 р. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], щодо визнання права власності в порядку спадкування.

Outcome: approved