Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 19 листопада 2013 року з позовом, вказавши, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.10.2012 р. визнано за нею та [PERSON] право власності за кожним по ? частині на домоволодіння № 7 по вулиці Цементників в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, яке складається з житлового будинку А1, гаражу Б, сараїв В, Г, З, альтанки Д, душу Е, теплиці Ж, навісів И, К, водо колонки І, замощення ІІ, огорожі 1-3. Цим же рішенням її вселено до вказаного домоволодіння. На виконання рішення суду нею було отримано виконавчий лист, постановою про призначення проведення виконавчих дій від 13.05.2013 р. її вселення до вказаного будинку було призначено на 24.05.2013 р., про що повідомлено відповідача. 24 травня 2013 року її було вселено до вказаного будинку, про що складено акт. Оскільки вхідний замок на дверях було знято з метою її вселення до будинку, вона намагалася встановити новий, проте відповідач не надав їй такої можливості, випхавши її з будинку, у звязку з чим вона змушена була викликати працівників поліції, які прийняли від неї відповідну заяву. З 24 травня 2013 року відповідач не надає їй можливості проживати в її будинку, не виконуючи цим рішення суду про її вселення, не надає ключі від домоволодіння, всілякими способами перешкоджає проживанню позивача в її будинку. При зверненні її до Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про порушення кримінального провадження відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст.. 382 КК України постановою від 25.06.2013 р. кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю складу злочину. При зверненні до суду з вказаним позовом вона ставить питання не лише про її вселення, але й про заборону відповідачеві та будь-яким іншим особам чинити їй перешкоди у володіння та користуванні її власністю, оскільки побоюється, що відповідач буде підбурювати інших осіб чинити їй перешкоди в проживанні в будинку. Крім того, через те, що відповідач вигнав її зі спірного будинку, вона не може зареєструвати свої права власності в реєстраційній службі, адже для цього потрібно надати технічний паспорт на домоволодіння, КП ДОР «Криворізьке БТІ» не надає цей паспорт, оскільки вимагає оглянути спірне домоволодіння для проведення замірів, а відповідач не пускає працівників БТІ до будинку. Оскільки з вересня 2009 року вона вимушена була під тиском відповідача залишити в тому числі її помешкання та йти проживати до іншого житла, її звичний спосіб життя змінився, для відновлення якого потрібно було докласти додаткових зусиль, неодноразові звертання до суду, адвокатів, поліції з метою відновлення втраченого права завдали їй моральних страждань, неодноразовими діями відповідача принижені її честь та гідність. Тому вважає, що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода. Позивач просить усунути їй перешкоди у володінні та користуванні домоволодінням № 7 по вулиці Цементників в м. Кривому Розі Дніпропетровської області шляхом її вселення до вказаного домоволодіння та заборонення відповідачу чи будь-яким особам будь-яким чином перешкоджати їй проживати у домоволодінні. Розподілити в натурі вказане домоволодіння між нею та відповідачем, що буде конкретизовано після проведення судово-будівельної експертизи. Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн. та всі витрати по справі (том 1 а.с. 3-6). 22 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з додатковим позовом і згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 544 від 16.12.2014р., з якого вона обрала перший варіант розподілу, просить суд усунути їй перешкоди у володінні та користуванні домоволодінням №7 по вулиці Цементників в м.Кривому Розі Дніпропетровської області шляхом її вселення до домоволодіння та заборонення [PERSON] чи будь-яким особам будь-яким чином перешкоджати їй у проживанні в даному домоволодінні та користуванні ним та земельною ділянкою; розподілити в натурі спірне домоволодіння та земельні ділянку між нею та [PERSON], виділити [PERSON] у власність в натурі в будинку приміщення І площею 5,0м2; приміщення 1-1 площею 11,0м2; приміщення 1-2 площею 12,0м2; приміщення 1-3 площею 13,0м2; приміщення 1 - 4 площею 4,9м2; приміщення 1-5 площею 1,2м2, які позначені на схемі зеленим кольором (квартира №1). Виділити йому у власність в натурі наступні господарчі споруди: сарай «В», теплицю «Ж», сарай «З», навіс «К», частину огорожі №1 довжиною 18,85м. Залишити у загальному користуванні: частину замощення «II» площею 24,16м2 ; ? частину воріт №2. Виділити їй у власність в натурі в будинку приміщення II площею 4,3м2; приміщення 1-7 площею 6,7м2; приміщення 1-6 площею 11,5м2; приміщення 1-8 площею 20,2м2, які позначені на схемі синім кольором (квартира №2). Виділити їй у власність в натурі наступні господарчі споруди: гараж літ. «Б», сарай літ. «Г», навіс «И», альтанку «Д», замощення «II», водоколонку «І», частину огорожі «№1, №3». Залишити в загальному користуванні: частину замощення «II» площею 24,16м2; ? частину воріт №2. Виділити [PERSON] у власність в натурі земельні ділянки по вул. Цементників, 7: під будівлями: 149,97 м2; під двором загального користування: 24,16м2; під садом-городом: 325,87м2. Всього 500,0м2 , що відповідає ідеальній частці. Виділити їй у власність в натурі наступні земельні ділянки по вул. Цементників, 7: під будівлями: 120,13 м2; під двором загального користування: 24,16м2; під двором: 78,28м2; під садом-городом: 277,43м2. Всього 500,0м2 , що відповідає ідеальній частці. Стягнути з неї на користь [PERSON] 57834,0 грн. компенсації за різницю у вартості ідеальних долей. Витрати з переобладнання будинку (закладення дверного пройому з приміщення 1-1 в приміщення 1-6, закладення дверного пройому з приміщення 1-1 в приміщення 1-8, улаштування дверного пройому з приміщення 1-6 в приміщення 1-8, проведення переобладнання електро та газопостачання з установкою окремих лічильників) покласти на сторони в рівних частинах, заборонивши [PERSON] чи будь-яким іншим особам чинити [PERSON] та запрошеним нею особам здійснювати ремонті роботи в будинку. Стягнути з [PERSON] на її корист моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь витрати по справі: судовий збір, витрати на правову допомогу адвоката та витрати з проведення експертизи (том 1 а.с. 130-134). 17 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, який 24 червня 2015 року уточнив вказавши, що на підставі рішення суду від 11.10.2012 р. домоволодінням № 7 по вулиці Цементників в місті Кривому Розі Дніпропетровської області в рівних частках належить йому з відповідачкою, однак незважаючи на це усі витрати по утриманню будинку, при домової території та сплати комунальних послуг та інших платежів постійно здійснюються в повному обсязі виключно [PERSON] за власні кошти. Так, за період з 2010 року по вересень 2014 року позивачем замість відповідача було сплачено комунальних та інших платежів на загальну суму 18508 гривень, з них відповідачка повинна сплатити половину суми в розмірі 7512 гривень. Окрім того за весь цей час [PERSON] в домоволодіння проводились ремонтні роботи, для яких ним за особисті кошти були придбані будівельні матеріали на суму 15024 гривні, з яких відповідач повинна сплатити ? частину в розмірі 9254 гривні. Однак відповідачка протягом декількох років ігнорує його звернення щодо утримання своєї частки домоволодіння, продовжуючи категорично не виконувати свій обовязок щодо сплати комунальних платежів за 1\\2 частину будинку. Оскільки у [PERSON] відсутнє оформлене у встановленому порядку право на несплату комунальних платежів, а позивач проводив таку оплату у відповідності з положеннями ст. 544 ЦК України позивач, як боржник, який виконав солідарний обовязок, має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, оскільки інші солідарні боржники відсутні. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь сплачені ним кошти за утримання майна (комунальні платежі), що перебуває у спільній власності в сумі 16\~766 гривень та судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок (том а.с. 82-84, 163-166). 31 березня 2016 року [PERSON] зустрічний позов уточнив, просить стягнути з [PERSON] на свою користь сплачені ним кошти за утримання майна (комунальні та інші послуги), що перебуває у спільній власності в сумі 24707,5 гривень, 30000 гривень від половини суми, на яку збільшилась вартість домоволодіння та судовий збір в сумі 243,60 гривень. В обґрунтування доповнив, що за період з з 2010 року по лютий 2016 року позивачем замість відповідача було сплачено комунальних та інших платежів на загальну суму 28191 гривень, з них відповідачка повинна сплатити половину суми в розмірі 12353,5 гривень. Окрім того за весь цей час ним в домоволодіння проводились ремонтні роботи, для яких ним за особисті кошти були придбані будівельні матеріали на суму 21224 гривні, з яких відповідач повинна сплатити ? частину в розмірі 12354 гривні Крім того в результаті проведення ним ремонтних робіт в домоволодінні № 7 по вулиці Цементників в м. Кривому Розі, яка є спільною частковою власністю його з відповідачкою, вартість вказаного домоволодіння значно збільшилася за його, позивача, рахунок. А саме з 13.10.2009 року внаслідок проведених за рахунок [PERSON] ремонтних робіт з заміни трубопроводу до будинку від запірної арматури та проведення трубопроводу в середині будинку; ремонт стін всередині та ззовні будинку; проклейка шпалер, заміна перекриття даху будинку та водостоків; заміна електропроводки та розеток; заміна радіаторів опалення, покладення кахельної плитки в кухні, туалеті та коридорі; заміна каналізації всередині будинку та ззовні, заміна сантехніки (крани, змішувачі і т.і.); внутрішнє утеплення будинку пінополістиролом; окраска паркану; втеплення стін ззовні пінополістиролом; утеплення труб опалення; ремонт газового котла (заміна опок). За рахунок виконаних робіт та витрачених для їх проведення матеріалів вартість домоволодіння збільшилася щонайменше на 60\~000 гривень. Оскільки відповідно до ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Воно у разі спору може бути визнане за рішення суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди) одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому просить задовольнити заявлені вимоги (том 1 а.с. 185-186). Ухвалою суду від 12 травня 2017 року позовні вимоги [PERSON] в частині розподілу витрат з переобладнання будинку залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на заявлених вимогах наполягала з підстав, викладених в уточненому позові, просив задовольнити вимоги в повному обсязі, зустрічний позов не визнав. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Відповідач [PERSON], його представник адвокат [PERSON] первісний позов не визнали, на задоволенні зустрічних вимог наполягають. Вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року, залишеного ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2013 року без змін, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розділ майна, що нажито під час шлюбу, вселення в житлове помешкання задоволено. Розділено майно. Набуте [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, визнавши за [PERSON] та за [PERSON] право власності за кожним по ? частині на домоволодіння № 7 по вулиці Цементників в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, яке складається з житлового будинку А1, гаражу Б, сараїв В, Г, З, альтанки Д, душу Е, теплиці Ж, навісів И, К, водо колонки І, замощення ІІ, огорожі 1-3. Вселено [PERSON] до домоволодіння № 7 по вулиці Цементників в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (том 1 а.с. 9-12, 13-17 копії рішення, ухвали). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини другої цієї ж статті у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Частиною першою статті 383 ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Оскільки [PERSON] чиняться перешкоди в проживанні [PERSON] в належній їй частині домоволодіння № 7 по вулиці Цементників в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, суд вважає, що вимоги щодо усунення останній перешкод в користуванні власністю шляхом її вселення до зазначеного домоволодіння обґрунтовані та підлягають задоволенню. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Крім того, під час вирішення зазначеного спору судом враховуються розяснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та розяснень, що містяться в пп. 6, 7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 544 від 16.12.2014 р., середньо ринкова вартість домоволодіння № 7 по вул.. Цементників в м. Кривому Розі складає 646274,0 грн. Вартість ? частини домоволодіння 323137,0 гривень, вартість житлового будинку 413985,0 грн. Експертом запропоновано 3 варіанти розподілу в натурі домоволодіння та порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою. Вартість робіт попереплануванню домоволодіння для розподілу в натурі для кожного з варіантів розподілу станом на дату проведення експертизи, з врахуванням вартості матеріалів, виготовлення технічної документації, погодження та проведення комунікацій, необхідних для життєзабезпечення мешканців (електрична енергія, водопостачання та водовідведення, опалення, постачання газу і т.і.) розрахувати неможливо, так як вартість переобладнання буде залежить від використаних матеріалів, обладнання та ринкових цін на момент проведення переобладнання (том 1 а.с. 135-155 копія висновку). Висновком № 31/16 будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи по цивільній справі № 211/7117/13-ц (2/211/22/16) враховуючи планувальне і конструктивне рішення житлового будинку «А-1», необхідність мінімізації переобладнань приміщень з урахуванням діючих державних будівельних норм, що предявляються до житловим будинків запропоновано три варіанти розподілу житлового будинку і господарських споруд. Ринкова вартість домоволодіння № 7 по вулиці Цементників в м. Кривий Ріг станом на жовтень 2016 року становить 460\~672 грн. Експертом зазначено, що матеріальні витрати по переобладнанню експертом не розглядалися внаслідок того, що невідомо які саме матеріали використовуватимуться, в які терміни та в який спосіб (господарський, підрядний або власними силами) виконуватимуться роботи. Оскільки згідно до наданих варіантів розділу будинку приміщення, які обладнані комунікаціями, виділяються співвласникам нерівномірно до часток, тому в розрахунку розмірів компенсацій застосувалась поправка на наявність комунікацій (К), що згідно збірника УПВВ враховує інженерне обладнання: водопровід від зовнішніх мереж 2,2%; каналізація в зовнішню мережу 3,1%; газопостачання від зовнішніх мереж 1,8%; опалення від місцевого котла 6,9%; ванни (туалету) з газовими або електричними водонагрівачами 3,1%. Дані поправки застосовуються експертом для врахування найбільш трудомістких та технічно затратних за обємами робіт переобладнання комунікацій. При визначенні вартості частини будинку враховувались лише інженерні комунікації. Матеріальні витрати на переобладнання експертом не розглядались в звязку з вищезазначеним. Вартість будівельних та інженерно-технічних робіт (з врахуванням вартості виготовлення необхідної технічної та дозвільної документації, підключення систем та введення частини будинку в експлуатацію), які необхідно провести для переобладнання частини будинку, в якій будуть відсутні окремі вхід, системи вентиляції, систем газо-, тепло-, водо-, енергопостачання та водовідведення, необхідних інженерних систем тощо в рамках судової експертизи не може бути ураховано, оскільки невідомо, які саме матеріали використовуватимуться, в які терміни і в який спосіб (господарський, підрядний або власними силами) виконуватимуться роботи, а визначення вартості технічної та дозвільної документації виходить за межі компетенції експертів будівельно-технічної галузі. Вартість ремонтних робіт у будинку № 7 по вулиці Цементників в м. Кривий Ріг проведених в період часу з вересня 2010 року по теперішній час могла складати 49471,2 гривень (том 1 а.с. 241-том 2 а.с. 30 копія висновку). Відповідачем не надано обґрунтованих заперечень щодо варіантів розподілу домоволодіння, не запропоновано інший варіант для розгляду, ніж заявлений позивачем [PERSON], тому суд вважає вимоги [PERSON] щодо розподілу в натурі домоволодіння № 7 по вулиці Цементників в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та земельні ділянку за цією ж адресою згідно варіанту 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 544 від 16.12.2014р. такими, що підлягають задоволенню. Згідно запропонованого варіанту з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню компенсація за різницю вартості виділених приміщень, господарчих споруд в сумі 57834 гривні (том 1 а.с. 144). В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачем не підтверджено факт заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, тому в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити в звязку з їх недоведеністю. Згідно статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Вказані норми встановлюють правові наслідки виконання солідарного обов'язку одним із боржників. Такий боржник набуває права на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти боржників у рівній частці (інше може бути встановлено договором або законом) за вирахуванням частки, яка припадає на нього. При реалізації боржником, який виконав солідарний обов'язок, права на зворотну вимогу відбувається трансформація (перетворення) зобов'язання, а саме основне солідарне зобов'язання перетворюється на регресне часткове, а боржник, який виконав солідарний обов'язок за основним зобов'язанням, набуває статусу кредитора по відношенню до інших боржників за регресним зобов'язанням. Так, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] в підтвердження зазначених вимог надано копії квитанцій про сплату послуг з газопостачання, водопостачання, телефонного звязку, вивозу відходів, тощо. Однак [PERSON] з 2009 року не проживає в будинку, що підтверджується як рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року, так і поясненнями [PERSON] і не оспорюється [PERSON], а отже фактично не користується послугами з газопостачання, водопостачання, телефонного звязку та вивозу відходів, тому не несе обовязок по сплаті витрат за вказаними комунальними послугами, оскільки ними фактично користувався [PERSON]І, та його сім'я. Що стосується вимоги щодо відшкодування суми, на яку збільшилась вартість домоволодіння внаслідок проведених ним ремонтних робіт, то [PERSON] не доведено, що понесені ним витрати на придбання матеріалів для ремонту будинку, є необхідними витратами на утримання та збереження спільного майна. Експертом зазначена вартість ремонтних робіт будинку № 7 по вулиці Цементників м. Кривого Рогу в цілому, тому суд вважає передчасним заявлені вимоги [PERSON] щодо стягнення вартості затратних матеріалів та ремонтних робіт, проведених в будинку, оскільки в приміщеннях, виділених [PERSON] вона може бути більшою, ніж в приміщеннях, виділених [PERSON], а суд позбавлений можливості оцінити вартість матеріалів, витрачених [PERSON] на ремонт саме належної [PERSON] частки. Згідно частини першої статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно частини першої статті 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно з розясненнями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. Позивачем не зазначено в позові розмір понесених нею витрат на правову допомогу, які вона просить стягнути з відповідача та в підтвердження витрат не надано відповідного акту фактично наданих, отриманих послуг, складеного саме між нею, позивачем, та її представником згідно наданого договору про надання юридичних послуг. Крім того, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду повинні бути надані, зокрема документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Платіжний документ в справі відсутній. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, що узгоджується з розясненнями, викладеними в пункті 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10. За таких обставин суд вважає, що витрати понесені позивачем на отримання правової допомоги задоволенню не підлягають. Згідно пункту четвертого частини третьої статті 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані із … проведенням судових експертиз. По справі 16 грудня 2014 року проведено судову будівельно-технічну експертизу № 544, вартість проведення якої склала 3700 грн. та яка була оплачена [PERSON] (том 1 а.с. 156). Оскільки вимоги щодо виділу в натурі частки з майна були задоволені, то відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по оплаті вказаної експертизи в сумі 3700 грн. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 544 від 16.12.2014 р., середньоринкова розрахована вартість домоволодіння № 7 по вулиці Цементників в м. Кривому Розі складає 646274,0 грн. (том 1 а.с. 142). Вартість частки, виділеної [PERSON] по першому варіанту складає 380971,0 грн. (том 1 а.с. 144). Згідно пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 1% від вартості частки, виділеної [PERSON] складає 3809,71 грн. Позивачем сплачено при подачі позову 1031 гривня 56 копійок. Згідно пункту 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК. Тому з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір при подачі позову в сумі 1031 гривня 56 копійок (том 1 а.с. 1,2), та на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 2778 гривень 20 копійок.

Outcome: partial