Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківській області, актовий запис № 11. В обґрунтування позову зазначила, що 19 лютого 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 лютого 2010 року, актовий запис № 11. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Порозуміння та повага в їхніх відносинах відсутні. Сумісне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо. Примирення та відновлення шлюбних відносин між ними неможливе, а бажання зберегти сім`ю в них обох немає. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01 квітня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] до суду подала заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.10). Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав (а.с.20, 24). В зв`язку з чим, на підставі статті 280 ЦПК України, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2021 постановлено ухвалити заочне рішення по справі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї докази, суд встановив наступні фактичні обставини. 19 лютого 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 лютого 2010 року, актовий запис № 11 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківській області, актовий запис № 110 від 23 серпня 2011 року (а.с. 8). Як вбачається з позовної заяви, сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних відомостей. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Положеннями ч.3, 4 ст.56\~Сімейного кодексу\~України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Отже, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд, відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, в зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу. З урахуванням того, що позивач не вимагав відшкодування судових витрат, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статтей 141,142 ЦПК України.

Outcome: approved