Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 листопада 2003 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружні відносини припинено через втрату поваги та почуття любові один до одного. Також відповідач не надає належного утримання, тобто фактично ухиляється від виконання своїх сімейних обов'язків. Спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Таким чином проживання однією сім'єю з відповідачем припинено. Подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам дітей. Спору про місце проживання дітей та про поділ майна не має. У зв'язку з цим просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що не проживають з відповідачем з серпня 2013 року. Причиною припинення шлюбних відносин вважає постійні сварки, в тому числі на очах дітей. На сьогодні вважає неможливим збереження шлюбу. Спору про місце проживання дітей та про поділ майна не має. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Також зазначив, що збереження шлюбу не можливе. Спору про місце проживання дітей та про поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15 листопада 2003 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 124 (а.с. 5). Сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с.6,7). Сторони разом не проживають з серпня 2013 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та небажання сторін зберегти шлюб. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя та дитини. А тому вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дітей подружжя не має. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст.. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне залишити їй прізвище «[PERSON]». Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved