Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.12.2014 року Виноградівським районним судом винесено вирок відносно [PERSON] за ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 КК України. Дії [PERSON] кваліфіковано як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно. Злочинними діями [PERSON] спричинено збитки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди [PERSON] в розмірі 14600,00 грн. Крім того, позивачка вказує, що злочинними діями [PERSON] їй заподіяно також моральну шкоду, яка виражається в тому, що з вини та неправомірної поведінки [PERSON], вона пережила душевні страждання та емоційний дискомфорт у зв'язку із самим фактом шахрайства, необхідністю з'являтися на виклики до слідчого та суду. Відповідачка незаконно заволоділа, шляхом обману, грошовими коштами позивачки в розмірі 14600,00 гривень, які знаходилися на її депозитному рахунку. Дані кошти вона збирала довгий час та зберігала їх для своїх дітей та онуків. Просить в судовому порядку стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 14600,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., а судові витрати розподілити між сторонами. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися. Від представника позивачки, [PERSON], надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позов підтримують повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачка [PERSON], будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин повторно не з'явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивачка та її представник не заперечують проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження у справі №299/4322/14-к по обвинуваченню [PERSON] за ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 КК України. В судовому засіданні встановлено, що вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.12.2014 у справі №299/4322/14-к, затверджено угоду про примирення від 26.1.2014 року, що укладена у кримінальному провадженні №12014070080000548 між потерпілою [PERSON] та обвинуваченою [PERSON] було визнано винною за ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України із наданням випробувального терміну строком на два роки та застосуванням ст.76 КК України. Дії [PERSON] кваліфіковано як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно. Злочинними діями [PERSON] спричинено збитки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди [PERSON] в розмірі 14600,00 грн. Відповідно до частини четвертої ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист від протиправних посягань на честь і гідність, життя і здоров'я, особисту свободу і майно. Кожна особа, яка потерпіла від злочину, має право звернутися до суду з позовом до порушника її прав про відшкодування завданої шкоди. У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дію і негативними наслідками. Вищевказані фактичні обставини по справі на предмет їх відповідності наведеним судом положенням чинного законодавства у повній мірі підтверджують вимоги позивача за предметом позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, що є підставою для їх задоволення, а саме стягненню з відповідачки матеріальну шкоду врозмірі 14600,00 грн. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов переконання, що в цій частині позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно із ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до п.3 Постанови № 4 Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку із незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода визначається незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивачка безумовно зазнала моральних страждань, що полягають у душевних стражданнях, пережитих у зв'язку із самим фактом шахрайства та позбавлення права власності на грошові кошти, втратою почуття захищеності, хвилюваннями у зв'язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, тому на підставі ст.1167 ЦК України така шкода має бути відшкодована. Втім, заявлений розмір такого відшкодування, зважаючи на обставини справи, підлягає до часткового задоволення. З урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає розумним і справедливим зменшити розмір морального відшкодування шкоди до 3000,00 (трьох тисяч 00 коп.) грн. Що стосується судових витрат, то позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до положень ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Outcome: partial