overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Савранської селищної ради, обґрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно за законом у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач в установлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої 16.08.1990р. була заведена спадкова справа №99/1990, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний спадковий будинок їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю на нього правовстановлюючого документа. Вказана обставина позбавила позивача можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.79). Представник відповідача Савранської селищної ради в судове засідання також не з`явився, позовні вимоги визнав, на підтвердження чого подав до суду відповідну письмову заяву, справу просив розглянути без його участі (а.с.77). Відповідно до ч.4\~ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а згідно ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, визнані відповідачем повністю, а тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, у зв`язку з чим суд вважає можливим задовільнити вказаний позов. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши в позовній заяві, що 01.02.1997 року з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Цюрупинського РУЮ Херсонської області, актовий запис № 12. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Останнім часом вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження сімї є неможливим. Діти знаходяться у неї на вихованні та утриманні. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття щомісячно. Просила справу розглінути без неї. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву в якій позов визнав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідно дост.130, ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання у попередньому судовому засіданні відповідачем позову у повному обсязі судом за наявності для того законних підстав приймається рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Таким чином, позов підлягає задоволенню, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також є законні підстави для розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Питання про зміну прізвища не ставилось. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши в позовній заяві, що 19.12.2015 року між сторонами було укладено шлюб. Сторони мають спільну дочку [PERSON], 06.06.2016 р. н.. Шлюбні відносини між сторонами припинились через несумісність характерів та різні погляди на життя, проживають окремо. Просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справа за її відсутності, позов підтримує. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлений до нього позов про розірвання шлюбу з позивачем визнав. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-КГ № 104604, виданого 19 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Цюрупинського районного управління юстиції у Херсонській області сторони по справі уклали шлюб 19 грудня 2015 року, актовий запис № 208 (а. с. 6) Вiдповiдно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд, встановивши, що шлюб носить формальний характер, що суперечить інтересам сторін, вважає, що збереження шлюбу неможливе, тому даний шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши в позовній заяві, що 20 квітня 2001 року між сторонами було укладено шлюб. Сторони мають спільних дітей [PERSON], 04.07.2001 р. н. та [PERSON], 28.09.2005 р. н. Шлюбні відносини між сторонами припинились через несумісність характерів та різні погляди на життя, проживають окремо. Просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, просив суд в своїй заяві справу розглядати за його відсутності, позов підтримує. В судове засідання відповідач не зявився, в своїй заяві просив суд справу розглядати за його відсутності, позов про розірвання шлюбу визнала. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-КГ № 050220, виданого 20.04.2001 року Раденською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області сторони по справі уклали шлюб 25.05.2016 року, актовий запис № 06 (а. с. 4) Вiдповiдно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд, встановивши, що шлюб носить формальний характер, що суперечить інтересам сторін та неповнолітніх дітей, вважає, що збереження шлюбу неможливе, тому даний шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши в позовній заяві, що 25.05.2016 року між сторонами було укладено шлюб. Сторони мають спільного сина [PERSON], 19.08.2016 р. н.. Шлюбні відносини між сторонами припинились через несумісність характерів та різні погляди на життя, проживають окремо. Просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між сторонами. В судовому засіданні відповідач позов визнав. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КГ № 104615, виданого 25.05.2016 року Виконавчим комітетом Великокопанівської сільської ради сторони по справі уклали шлюб 25.05.2016 року, актовий запис № 05 (а. с. 6) Вiдповiдно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд, встановивши, що шлюб носить формальний характер, що суперечить інтересам сторін, вважає, що збереження шлюбу неможливе, тому даний шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши в позовній заяві, що 31.07.2004 року між сторонами було укладено шлюб. Сторони мають спільну дочку [PERSON], 07.01.2005 р. н.. Шлюбні відносини між сторонами припинились через несумісність характерів та різні погляди на життя, проживають окремо. Просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справа за її відсутності, позов підтримує. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлений до нього позов про розірвання шлюбу з позивачем визнав. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-КГ № 2071475, виданого 31 липня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції сторони по справі уклали шлюб 31 липня 2004 року, актовий запис № 373 (а. с. 5) Вiдповiдно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд, встановивши, що шлюб носить формальний характер, що суперечить інтересам сторін, вважає, що збереження шлюбу неможливе, тому даний шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши що 06.07.2000 р. вона придбала у [PERSON] на Дніпродзержинському філіалі Придніпровської товарної біржі квартиру [ADDRESS]. Вона не може розпорядитися своєю власністю - вказаною квартирою, тому що зазначений договір не був нотаріально посвідчений. Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, 06.07.2000 р. та визнати за нею право власності на вказану квартиру. В судове засідання позивач, відповідач та представник третьої особи не зявилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно заяви, яка є в матеріалах справи позивач прохає розглянути справу без її участі, відповідачі та представник третьої особи поважність причини неявки суду не повідомлені. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06.07.2000 р. між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 37,7 кв. м, житловою площею 26,6 кв. м. На виконання даного договору, [PERSON], являючись власником вищезазначеної квартири передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON], прийнявши дане майно у власність, заплатила [PERSON] вартість даного майна 3000 грн. Як встановлено в судовому засіданні, дана угода була здійснена по обопільному волевиявленню сторін та сторонами по справі були виконані всі умови договору. Із матеріалів справи вбачається, що даний договір було зареєстровано Дніпродзержинським філіалом Придніпровської товарної біржі 06.07.2000 р. за № 1110. При цьому з письмового документу, який підтверджує законність даної угоди, виданого Дніпродзержинським філіалом Придніпровської товарної біржі, вбачається, що даний договір не підлягає додатковому нотаріальному посвідченню. А тому, у [PERSON] та [PERSON] не було ніяких підстав сумніватися в законності реєстрації їх угоди. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд за вимогою сторони, що виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши що 10.03.2001 р. вона придбала у [PERSON] на Українській товарній біржі «Контрактова» квартиру [ADDRESS]. Вона не може розпорядитися своєю власністю - вказаною квартирою, тому що зазначений договір не був нотаріально посвідчений. Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, 10.03.2001 р. В судове засідання позивач, представник відповідача та третя особа не зявилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно листів, які є в матеріалах справи позивач та представник відповідача прохають розглянути справу без їх участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10.03.2001 р. між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 42,5 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м. На виконання даного договору, [PERSON], являючись власником вищезазначеної квартири передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON], прийнявши дане майно у власність, заплатила [PERSON] вартість даного майна 20500 грн. Як встановлено в судовому засіданні, дана угода була здійснена по обопільному волевиявленню сторін та сторонами по справі були виконані всі умови договору. Із матеріалів справи вбачається, що даний договір було зареєстровано Українською товарною біржею «Контрактова» 10.03.2001 р. за № 03/023. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд за вимогою сторони, що виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши що 26.02.1999 р. вона придбала у [PERSON] на Придніпровській товарній біржі квартиру [ADDRESS]. Вона не може розпорядитися своєю власністю - вказаною квартирою, тому що зазначений договір не був нотаріально посвідчений. Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, 26.02.1999 р. та визнати за нею право власності на вказану квартиру. В судове засідання позивач, відповідач та представники третіх особи не зявилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно листів, які є в матеріалах справи позивач та відповідачі, представники третіх осіб прохають розглянути справу без їх участі. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.02.1999 р. між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 28,4 кв. м, житловою площею 16,2 кв. м. На виконання даного договору, [PERSON], являючись власником вищезазначеної квартири передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON], прийнявши дане майно у власність, заплатила [PERSON] вартість даного майна 4344 грн. Як встановлено в судовому засіданні, дана угода була здійснена по обопільному волевиявленню сторін та сторонами по справі були виконані всі умови договору. Із матеріалів справи вбачається, що даний договір було зареєстровано Дніпродзержинським філіалом Придніпровської товарної біржі 26.02.1999 р. за № 762. При цьому з письмового документу, який підтверджує законність даної угоди, виданого Дніпродзержинським філіалом Придніпровської товарної біржі, вбачається, що даний договір не підлягає додатковому нотаріальному посвідченню. А тому, у [PERSON] та [PERSON] не було ніяких підстав сумніватися в законності реєстрації їх угоди. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд за вимогою сторони, що виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши що 5.10.1999 р. її батько [PERSON] придбав на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №Н\\99-02090 на регіональній універсальній біржі «Олександр-Н» у [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою Одеса [ADDRESS]. Дану угоду було зареєстровано 8.10.1999р. в Одеському МБТІ. 26.07.2015р. її батько помер. Звернувшись до нотаріуса вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право власності за законом у порядку спадкування на вказану квартиру, оскільки угода не була посвідчена нотаріально. Просила суд визнати вказаний договір купівлі-продажу квартири дійсним. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідачі та представник третьої особи до суду не явилися. Суд вислухавши доводі позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05.10.1999р. між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] на регіональній універсальній біржі «Олександр-Н» укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою Одеса [ADDRESS], який зареєстровано у Одеському МБТІ 8.10.1999р. Як встановлено в судовому засіданні, за даною угодою були виконані всі умови договору. Із матеріалів справи вбачається, що даний договір було зареєстровано на вказаній біржі за №Н\\99-02090. При цьому з письмового документу, який підтверджує законність даної угоди, вбачається, що даний договір не підлягає додатковому нотаріальному посвідченню. Ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~передбачено перелік біржових операцій, в який включено також і договір купівлі-продажу. Також встановлено, що після смерті [PERSON], який є батьком позивача, остання звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на право власності у порядку спадкування після смерті батька. Листом №671/02-14 від 17.02.2016р. Третьою Одеською державною нотаріальною конторою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач, як на підставу до задоволення своїх вимог, посилалася на норму ст.220ч.2 ЦК України та на розяснення Пленуму Верховного суд України №02-5/111 від 12.03.1999р., зазначивши, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однак, суд зазначає, що оскільки вказані норми права стосуються лише сторін правочину, а позивач не є стороною у спірному договорі, то правових підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом зазначивши, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2003 року, шлюб зареєстровано міським відділом РАЦС Житомирського ОУЮ, актовий запис №479. Від даного шлюбу мають троє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах та відсутність взаєморозуміння, що призвело до того, що з травня місяця 2015 року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає збереження сімї неможливим, просить шлюб розірвати, а неповнолітніх дітей залишити на проживання та виховання з нею, а також відновити її дошлюбне прізвище - Лонська. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 3). Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 18-19, 22-23, 26-27), а тому, відповідно до ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2003 року, шлюб зареєстровано міським відділом РАЦС Житомирського ОУЮ, актовий запис № 479 (а.с.8), від даного шлюбу мають троє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с.10), доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 11), доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Сімейне життя не склалося через різницю в характерах та відсутність взаєморозуміння, що призвело до того, що з травня місяця 2015 року сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а отже збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим . А тому суд приходить до висновку, що даний шлюб підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому позовна вимога про відновлення дошлюбного прізвища також підлягає до задоволення. Також, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, суд залишає їх на виховання та проживання при матері, [PERSON] На підставі вище викладеного,

Outcome: approved