Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що має спільну з [PERSON] дитину -[PERSON], [INFO]. 17 лютого 2014 року було припинено сімейне життя з відповідачем і вони стали проживати окремо. Відповідач є працездатним, проте матеріально не допомагає. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Також позивач пояснила, що вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, інших дітей не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Пояснив, що не працює, проте це тимчасово, оскільки він шукає роботу. Підтвердив, що матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. Інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має. Хронічних захворювань не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с.3). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Дніпровської селищної ради про склад сім'ї позивача (а.с.5). Відповідач тимчасово не працює, проте проти стягнення аліментів в частині від доходу не заперечував. Матеріальну допомогу надає не систематично. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved