Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2027,00 грн.. Вказує на те, що відповідач повністю самоусунувся від покладеного на нього чинним законодавством обов`язку - утримувати та піклуватися про свою дитину. Він не вчиняє жодних дій по здійсненню батьківського піклування та забезпечення належного рівня проживання. Всі ці турботи відповідач переклав на позивача. [PERSON] та її представник адвокат Шимчишин І.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Просили суд позовні вимоги задовольнити повністю. Окрім того, просять суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо задоволення. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, права та обов`язки сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Суд встановив, що 02.02.2008 р. між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Проте, в подальшому сімейне життя не склалось, тому позивачем подано позов про розірвання шлюбу. 01.10.2014 р. Галицьким районним судом м. Львова вищезгаданий шлюб було розірвано. За час спільного подружнього життя у позивача з відповідачем народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає із матір`ю та знаходиться на повному її утриманні, забезпечена усіма необхідними умовами для проживання, навчання та повноцінного розвитку, виховується належним чином, будь-яких випадків порушення позивачем його законних прав у ході судового розгляду справи судом не встановлено. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідач зобов`язаний виконувати обов`язки по утриманні дитини, однак допустив невиконання вказаного обов`язку, оскільки не бере активної участі в утриманні доньки, як в грошовій так і в натуральній формі. Відповідно, у позивача виникло право на стягнення з відповідача аліментів. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивач перебуває у складному матеріальному становищі, однак відповідач зобов`язаний надавати допомогу, яка на розсуд суду є достатньою в розмірі 2 027,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову, а саме з 18.03.2019 року, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved