Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бродівського районного суду Львівської області з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просить: -визнати протиправною бездіяльність Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області щодо прийняття її на роботу в порядку переведення на посаду завідувача (директора) дитячого навчального закладу «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (Бугаївського закладу дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області - після зміни назви); -зобов`язати сільську раду укласти з нею трудовий договір на посаду завідувача (директора) Бугаївського закладу дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (до зміни назви - дитячий навчальний заклад «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області) з 02.01.2020 року; -рішення (розпорядження) Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області за підписом сільського голови Креселюка В.А. від 13.01.2020 року № 6-к «Про призначення на посаду директора Бугаївського закладу дошкільної освіти» скасувати як незаконне; -стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області на її користь середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 01.01.2020 року по день ухвалення судового рішення із врахуванням коригую чого коефіцієнта у зв`язку із підвищенням мінімальної заробітної плати з 01.01.2020 року; -усі судові витрати по справі покласти на Бугаївську сільську раду Радивилівського району Рівненської області; -стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу згідно остаточного розрахунку, поданого до суду у встановлений законом строк; -судове рішення щодо поновлення її на роботі шляхом зобов`язання Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області укласти з нею трудовий договір на посаду завідувача та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць - постановити до негайного виконання. За клопотанням позивача судом залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, Управління Державної казначейської служби України у Радивилівському районі Рівненської області. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяви про розгляд справи у її відсутності. Представники позивача [PERSON]. та [PERSON]. в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити. Представники відповідача Сачук В.М., Жукевич П.Я. , Креселюк В.А. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову. Представник Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області Шуст Т.В. в судовому засіданні просила врахувати, що жодних порушень відділом не допущено в ході переведення [PERSON] на роботу. Окрім того, суду подано письмовий відзив від 08.04.2020 року представника відповідача Креселюка В.А. , який є сільським головою Бугаївської сільської ради, із змісту якого вбачається, що він просить відмовити у повному обсязі позивачу (т. 1 а.с. 100-101). Представник Управління Державної казначейської служби України у Радивилівському районі Рівненської області в судове засідання не з`явився та подав суду письмове пояснення від 11.06.2020 року, із змісту якого вбачається, що управління позов не визнає та просить справу розглядати у відсутності їх представника. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги надані суду докази та дослідивши їх в сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Як передбачено ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до наказу відділу освіти Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області № 76-К від 31.08.2011 року [PERSON] прийнята на роботу в порядку переведення з посади вихователя Бугаївського НВК «Школа І-го ступеня - садка» на посаду завідувачки Бугаївського дошкільного навчального закладу (надалі ДНЗ) «Дивосвіт» з 01 вересня 2011 року з оплатою праці згідно штатного розпису (т. 1 а.с. 9). Засновником (власником) ДНЗ «Дивосвіт» є Бугаївська сільська рада Радивилівського району Рівненської області (35561, Рівненська область, Радивилівський район, с. Бугаївка, вул. Шевченка, 36, код ЄДРПОУ 04387817). Органом управління на той час був Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області (35500, Рівненська область, м. Радивилів, вул. Івана Франка, 11, код ЄДРПОУ 02145872). Нарахування та виплату заробітної плати [PERSON] здійснювала сільська рада, про що свідчать відомості, вказані у довідці форма ОК-7 реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу), де у графі страхувальник зазначено код ЄДРПОУ 04387817. Із змісту цієї довідки вбачається, що Бугаївська сільська рада здійснювала нарахування та виплату заробітної плати [PERSON] з 2011 року по грудень 2019 року включно. Із змісту рішення Радивилівської районної ради Рівненської області від 08.10.2019 року № 501 «Про передачу із спільної власності територіальних громад Радивилівського району бюджетних установ, закладів і майна» вбачається, що з 01.01.2020 року передається із спільної власності територіальних громад Радивилівського району у комунальну власність Бугаївської сільської ради Бугаївської об`єднаної територіальної громади відповідні бюджетні установи, заклади та майно. 26.12.2019 року до Відділу освіту, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області звернувся голова Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області Креселюк В.А. із листом № 02-26/628, із змісту якого вбачається, що він просить звільнити з займаних посад до кінця поточного року за пунктом 5 статті 36 КЗпП в порядку переведення на посади Бугаївської сільської ради працівників, в тому числі [PERSON] (т. 1 а.с. 76). 27.12.2019 року [PERSON] подала до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області заяву про звільнення із займаної посади шляхом переведення на посаду завідувача Бугаївського ДНЗ «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області з 31.12.2019 року (т. 1 а.с. 10). Відповідно до п. 5 Наказу від 27.12.2019 року № 61-к в.о. начальника відділу освіту, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області [PERSON]. - завідуючу Бугаївським ДНЗ «Дивосвіт» звільнено шляхом переведення на посаду завідуючої Бугаївським ДНЗ «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради на підставі заяви від 27.12.2019 року (т. 1 а.с. 12). Із змісту позовної заяви від 17.01.2020 року вбачається, що [PERSON] із цим наказом не ознайомлено, його копію та трудову книжку у день звільнення не вручено, розрахунку при звільненні з нею не проведено (т. 1 а.с. 2). В ході судового розгляду не здобуто доказів на спростування цього. Окрім того, позивач стверджує, що з 01.01.2020 року по 09.01.2020 року вона виходила на роботу і в повному обсязі виконувала свої посадові обов`язки, так як вважала, що переведена на посаду директора завідувача Бугаївського ДНЗ «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області. Представники позивача на підтвердження того, що [PERSON] виконувала свої посадові обов`язки в період з 01.01.2020 року по 09.01.2020 року просять врахувати нотаріально засвідчені письмові свідчення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 2 а.с. 147-149). Проте, суд їх не бере до уваги з огляду на те, що такі оформлені у спосіб, не передбачений ЦПК України. Проте, при цьому судом враховано, що представники відповідача не підтверджували та не заперечували цього факту (виконання [PERSON] своїх посадових обов`язків), а сільський голова Креселюк В.А. у своїх поясненнях суду повідомив, що він не бачив, чи була на роботі [PERSON] в період з 01.01.2020 року по 09.01.2020 року. За таких обставин суд вважає доведеним факт виконання посадових обов`язків [PERSON] в період з 01.01.2020 року по 09.01.2020 року. 10.01.2020 року [PERSON] звернулася до Відділу освіту, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області із письмовою заявою, у якій просила повідомити про результати розгляду її заяви про звільнення шляхом переведення від 27.12.2019 року та просила надіслати їй або вручити копію рішення з цього приводу та трудову книжку (т. 1 а.с. 13). Того ж дня [PERSON] отримала копію наказу № 61-к від 27.12.2019 року, але належним чином оформленої трудової книжки їй не було надано. Окрім того, у супровідному листі від 10.01.2020 року № 01-17/28 Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області повідомив [PERSON] , що відповідно до ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», рішення Радивилівської районної ради від 08.10.2019 року № 501 «Про передачу із спільної власності територіальних громад з Радивилівського району бюджетних установ, закладів і майна», подання Бугаївської сільської ради від 26.12.2019 року №02-26/628, заяви [PERSON] від 27.12.2019 року, наказом в.о. начальника Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської районної державної адміністрації Рівненської області від 27.12.2019 року № 61-к «Про звільнення», її було звільнено з посади завідуючої ДНЗ «Дивосвіт» шляхом переведення на посаду завідуючої ДНЗ «Дивосвіт» Бугаївської сільської ради 31.12.2019 року. Відповідні документи, у тому числі наказ про звільнення від 27.12.2019 року № 61-к передані в Бугаївську сільську раду (т. 2 а.с. 10). 10.01.2020 року [PERSON] звернулася до Бугаївської сільської ради із заявою про прийняття її на роботу в порядку переведення та долучила копію повідомлення, із якого вбачається, що відповідні документи, у тому числі наказ про її звільнення від 27.12.2019 року № 61-к «Про звільнення», були передані в Бугаївську сільську раду (т. 1 а.с. 15). З пояснень представника позивача [PERSON] вбачається, що таку заяву [PERSON] подала повторно для того, щоб вирішити усі незрозумілі для неї моменти щодо переведення на роботу. Проте, у відповідь отримала від сільської ради розпорядження про призначення на цю ж посаду іншої особи. Так, із змісту розпорядження № 2-к від 09.01.2020 року вбачається, що голова Бугаївської сільської ради призначив [PERSON] виконуючою обов`язків завідувача Бугаївського закладу дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (т. 1 а.с. 18), а 13.01.2020 року голова сільської ради призначив [PERSON] на посаду директора цього закладу (т. 1 а.с. 166). Позивач вважає, що вона виконала усі вимоги законодавства і вважала, що з 01.01.2020 року перебуває в трудових відносинах із Бугаївською сільською радою і обіймає посаду керівника дитячого дошкільного навчального закладу «Дивосвіт». Проте, із пояснень представників відповідача вбачається, що розпорядження про переведення [PERSON] дійсно є, проте, вона не прийнята на роботу, оскільки не надала в сільську раду необхідних для цього документів - паспорта, заяви, трудової книжки. При цьому, жодних повідомлень [PERSON] сільська рада не скеровувала. Відповідно до ст. 24 КЗпП особі запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства за погодженням між керівниками підприємств, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Законом України від 28.12.2014 року № 77-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» внесено зміни до статті 24 КЗпП України, звідки виключено частину четверту, в якій йшлося про те, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Частину третю викладено у новій редакції: «працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України». Одночасно цим Законом змінено назву статті 235 КЗпП України та доповнено її після частини п`ятої новою частиною наступного змісту: «При винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи». Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів. Крім того, зміст статті 24 КЗпП України не обмежує права працівника на укладення трудового договору з працедавцем із часу фактичного допущення його до роботи без укладення трудового договору та видання наказу чи розпорядження. Аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного цивільного суду від 16.01.2018 року у справі №127/1309/16-ц (провадження №61-974 св 17). Наведені вище обставини, на думку суду, свідчать про те, що дії відповідача щодо не укладення трудового договору із позивачем є протиправними. Якщо внаслідок відмови у прийнятті на роботу або несвоєчасного укладення трудового договору працівник мав вимушений прогул, його оплата провадиться стосовно до правил ч. 2 ст. 235 КЗпП про оплату вимушеного прогулу незаконно звільненому працівникові. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Другий розділ даного порядку передбачає період, за яким обчислюється середня заробітна плата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодною робочою дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останньою абзацу пункту 4 цього Порядку, яким визначено, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Проте, на думку суду, позивач безпідставно та не мотивовано просить стягнути кошти за час вимушеного прогулу з 01.01.2020 року, а на посаду призначити просить з 02.01.2020 року. Тому виплата коштів має бути проведена з часу призначення на посаду, тобто з 02.01.2020 року. Середній заробіток [PERSON] за час вимушеного прогулу на час розгляду справи судом становить 70914,40 грн. з урахуванням таких даних: -дата звільнення [PERSON] 31.12.2019 року; -заробітна плата [PERSON] за листопад 2019 року 6 392, 38 грн.; -заробітна плата [PERSON] за грудень 2019 року 11 506, 28 грн.; -середньомісячна заробітна плата при звільненні без врахування коригуючого коефіцієнта 8949,33гр.; -середньомісячна заробітна плата [PERSON] із врахуванням коригуючого коефіцієнта 10130,627 грн.; -коригуючий коефіцієнт у зв`язку із збільшенням МЗП з 01.01.2020 року 1,132; -середньоденна заробітна плата [PERSON] 426,158 грн.; -робочі дні у розрахунковому періоді: січень - 21 дн., лютий - 20 дн., березень - 21 дн., квітень - 21 дн., травень - 19 дн., червень -20 дн., липень - 23 дн., серпень - 2 дн. Таким чином середня заробітна плата за час вимушеного прогулу [PERSON] без врахування коригуючого коефіцієнта становить: (426,158 * 21) + (426,158 *20) + (426,158 * 21) + (426,158 * 21) + (426,158 * 19)+ (426,158 * 20) + (426,158 * 23) + (426,158 *2) = 8949,318 + 8523,16 + 8949,318 + 8949,318 +8097,002 + 8523,16 + 9801,634 + 852,316 = 62645,226 грн. Середня заробітна плата за час вимушеного прогулу [PERSON] із врахуванням коригуючого коефіцієнту становить: 62645,226*1,132 = 70914,40 грн. Статтею 430 ЦПК України визначено, що негайне виконання рішення, може бути допущене у справах щодо поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, присудження працівникові заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Щодо вимоги позивача про незаконне призначення [PERSON] директором Бугаївського закладу дошкільної освіти «Дивосвіт» загального розвитку Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області та скасування рішення Бугаївської сільської ради від 13.01.2020 року № 6-к «Про призначення на посаду директора Бугаївського закладу дошкільної освіти», то, на думку суду, таке не підлягає задоволенню, оскільки постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 року у справі № 460/4473/19 визнано протиправними дії Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області та Конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантних посад апарату Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (розпорядження Бугаївського сільського голови від 11.10.2019 року № 85) відповідно до оголошення, опублікованого у громадсько-політичній газеті Радивилівського району Рівненської області «наш Прапор Перемоги» № 26 (43-8090) від 15.11.2019 року в частині проведення конкурсу на заміщення вакантної посади начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (розпорядження Бугаївського сільського голови № 118 від 13.11.2019 року) та визнано недійсними та скасовано результат конкурсу, проведеного конкурсною комісією на заміщення вакантних посад апарату Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (розпорядження Бугаївського сільського голови від 11.10.2019 року № 85) відповідно до оголошення, опублікованого у громадсько-політичній газеті Радивилівського району Рівненської області «наш Прапор Перемоги» № 26 (43-8090) від 15.11.2019 року, в частині результату конкурсу на заміщення вакантної посади начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області (т. 2 а.с. 185-192). Постанова суду набрала законної сили. Згідно ст. 141 ЦПК України суд приходить до переконання про необхідність стягнути з Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області на користь держави судовий збір та на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу. Згідно Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору на час звернення до суду позивача становить 840,80 грн. судового збору. В ході судового розгляду справи встановлено згідно розрахунку позивача, що витрати на правову допомогу становлять 35 500,00 грн. (т. 2 а.с. 172-177).

Outcome: partial