Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою в якій просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що 24 червня 1972 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Її чоловік [PERSON] помер [INFO] у віці 62 роки. За життя [PERSON] склав заповіт від 23.11.2012 року, за яким на випадок свої смерті все своє майно, яке буде належати йому на день його смерті, а також все те, на що він за законом матиме право, заповів їй. За її чоловіком [PERSON] на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2008 року було визнано право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Після смерті чоловіка на вказану частку домоволодіння відкрилася спадщина. Однак, за життя її чоловік не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на вказану частину домоволодіння та отримати свідоцтво про право власності. 02 серпня 2013 року, після смерті чоловіка, вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус їй фактично відмовила у видачі свідоцтва мотивуючи таке рішення тим, що право власності на будинок не було зареєстроване за спадкодавцем у органі, що здійснює реєстрацію речових прав на нерухоме майно. На день смерті чоловіка вона мешкала разом із ним, про що свідчить довідка житлової організації. Оскільки вона на може зареєструвати спірну частину домоволодіння, натомість є спадкоємицею усього майна після смерті чоловіка, вона вимушена звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив пред'явлену позовну заяву задовольнити, надаючи пояснення посилався на обставини, викладені у позові. Представник відповідача заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причин не повідомила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно. Треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], представник Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час судового розгляду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За повідомленням Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, а також Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, як у інвентаризаційній справі щодо спірного будинку, так і у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, право власності на спірний будинок [ADDRESS] в цілому зареєстрований за [PERSON] на підставі договору дарування від 16.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 6142. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2008 року було визнано недійсним заповіт [PERSON], посвідчений Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 24.07.2003 року на ім'я [PERSON]. Також цим рішенням було визнано недійсним договір дарування будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 16.11.2005 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за № 6142, і визнано за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Вказане судове рішення набрало законної сили, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.10.2008 року, було залишено без змін. Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.02.2009 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2008 року, також як і ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.10.2008 року, були залишені без змін. [PERSON] та [PERSON] з 24 червня 1972 року перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. [PERSON] помер [INFO] в м. Дніпропетровську. На момент його смерті він проживав в [ADDRESS], разом із [PERSON], що підтверджується довідкою житлової організації за місцем проживання - КП «КЕП-53» Дніпропетровської міської ради. За життя [PERSON] склав заповіт за яким усе майно яке буде належати йому на день його смерті, а також все те, на що він за законом матиме право, заповів своїй дружині [PERSON]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 810. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. ч. 1 і 3 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами визначеними у статтях 1251-1252 цього кодексу. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні, з досліджуваної спадкової справи встановлено, що [PERSON] у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк зверталася до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак з-за відсутності державної реєстрації спадкового майна, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй нотаріусом було відмовлено. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями представника позивача, а також наданими суду письмовими доказами.

Outcome: approved