Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з заявою за участі заінтересованої особи Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно паспорта громадянина України її ПІБ зазначено як «[PERSON]», російською мовою «[PERSON]». ЇЇ правильне прізвище «[PERSON] значиться і в довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру і пенсійному посвідченні. Однак, відповідно до державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], прізвище заявниці значиться як «[PERSON]». Внаслідок виниклих розбіжностей у написанні прізвища заявника виникають перешкоди у реалізації її прав як власника земельної ділянки. Тому, для підтвердження свого права власності та розпорядження нерухомим майном, [PERSON] просить встановити факт належності їй вказаного державного акта. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена своєчасно, належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.32). В судове засідання представник заінтересованої особи Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від сільського голови Крупиці Н.Г. до суду надійшла заява про розгляд справи без представника сільської ради, сільська рада покладається на розсуд суду (а.с.29) Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Водночас, «Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», яка була затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 та «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», яка була затверджена наказом Держкомзему від 22.06.2009 року № 325 - втратили чинність, отже питання, які пов'язані з належністю державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. Судовим розглядом встановлено, що правильним написанням ПІБ заявника є [PERSON], що підтверджується копією паспорту [NUMBER], виданого 04.09.1998р. Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області, копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] та копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.3, 4, 5). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 18.09.1997р., [PERSON] на підставі рішення Крижанівської сільської ради народних депутатів від 27.06.1997р. №66125-ХХІІ передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,013 га. в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с.Крижанівка, землю передано для обслуговування жилого будинку та господарських будівель (присадибна ділянка) (а.с.6). З довідки ЦНАП Крижанівської сільської ради №427 від 28.02.2018р. вбачається, що згідно запису погосподарського обліку №4 Крижанівської сільської ради, особовий рахунок [NUMBER] зареєстрована ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], який належить [PERSON], рік забудови 1960 (а.с.8). Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у державному акті на право приватної власності на землю допущена помилка у написанні прізвища заявника, усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Предметом розгляду справи є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, який необхідний заявнику для можливості розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд. Таким чином, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved