Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовними вимогами до [PERSON], з урахуванням уточнених позовних вимог, про надання дозволу на багаторазовий виїзд дитини - [PERSON], [INFO] за кордон України та через лінію зіткнення без дозволу (згоди) батька дитини - [PERSON] строком на 1 рік з моменту набрання рішення суду законної сили; дозволення [PERSON] або її офіційному представникові, без згоди батька - [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON], [INFO] за межі України та через лінію зіткнення строком на 1 рік. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони одружились 15.01.2011 року, [INFO] в них народилась дитина - [PERSON]. З 2012 року сторони живуть окремо один від одного, дитина проживає разом з позивачем, з 2012 року відповідач сплачує аліменти на утримання сина. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням скласти нотаріально завірену заяву про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та лінію зіткнення, однак відповідач відмовляється перетинати лінію розмежування для звернення до нотаріуса. Дозвіл на виїзд дитини за кордон та лінію розмежування потрібен позивачу для можливості спілкування дитини з родичами, покращення її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. Сестра позивача [PERSON] проживає в Станиці Луганській, що знаходиться на підконтрольній території України. У зв'язку з викладеним, позивач звернулась з даним позовом до суду. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причини неявки суду не повідомив. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.2011 року [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 135. Батьком записаний - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Рішенням Стахановського міського суду Луганської області від 26.11.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідно до довідки № 927, виданої 17.08.2017 року КП «Возрождение» Стахановської міської ради Луганської області [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї: [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO] - син. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Згідно зі статтею 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положень ст. 151 СК України, вправі обирати самі. Згідно з вимогами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Стаття 154 СК України надає батькам право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до вимог статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з вимогами частини третьої статті 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 із змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 - «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно з ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктом 5.1.1. розділу V положення Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей № 415 від 12.06.2015 року передбачено, що в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57. У відповідності до підпункту 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В позовній заяві позивач вказує, що малолітній [PERSON], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, в той час як відповідач не бажає перетинати лінію розмежування для звернення до нотаріуса для оформлення дозволу на виїзд дитини за кордон України та через лінію зіткнення. Щодо позовних вимог про надання дозволу на багаторазовий виїзд дитини - [PERSON], [INFO] за кордон України без дозволу (згоди) батька дитини - [PERSON] строком на 1 рік з моменту набрання рішення суду законної сили та надання дозволу позивачу або її офіційному представникові, без згоди батька, суд вважає, що в задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки позивачем не вказані назви країн, мета виїзду, дати перебування за кордоном. Вимоги позивача про надання дозволу на багаторазовий виїзд дитини - [PERSON], [INFO] через лінію зіткнення без дозволу (згоди) батька дитини - [PERSON] строком на 1 рік з моменту набрання рішення суду законної сили, суд вважає можливим задовольнити у зв'язку з тим, що такий тимчасовий виїзд дитини через лінію зіткнення, надасть їй можливість спілкуватись з рідними, які проживають на території України, надасть їй можливість розвитку та відпочинку, буде здійснений в інтересах дитини, буде сприяти її всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству, а також не позбавить дитину права та можливості спілкуватися з батьком. Щодо вимог про надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за межі України, суд зазначає наступне. Питання щодо оформлення документів для виготовлення та отримання паспорту для виїзду за кордон особі, яка не досягла 16 - річного віку врегульовано «Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення», затвердженого постановою КМУ України №152 від 07 травня 2014 року, та окремого дозволу не потребує, у зв'язку з чим, у задоволенні позовної вимоги про надання дозволу на оформлення документів для виїзду дитини за кордон належить відмовити.

Outcome: partial