Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позові вказувала, що 08.05.2008 року між нею та [PERSON] зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №01. В шлюбі [INFO] у них народився син, [PERSON] Посилалася на те, що останніми роками сімейне життя між ними поступово погіршувалося, в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач змінив своє ставлення до неї, став вчиняти конфлікти з будь-якого приводу. Вона постійно намагалась владнати конфлікти, але її зусилля були марними, відповідач продовжував вчиняти конфлікти навіть з незначних побутових питань. Стверджувала, що в період перебування на третьому місяці вагітності, відповідач вчинив конфлікт з побутових питань, в ході якого застосовував фізичну силу. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями перебувала на стаціонарному лікування у Вашківецькій районній лікарні. У зв'язку із ситуацією, яка трапилась в грудні 2014 року з відповідачем остаточно припинили спільне проживання однією сім'єю. На даний час мешкають окремо, подружніх стосунків не підтримують на протязі дев'яти місяців. Малолітній син проживає з нею, та перебуває на її утриманні. Зазначала, що з моменту окремого проживання відповідач припинив надання матеріальної допомоги на сім'ю та утримання дитини. Знаючи, що вона вагітна, не працює, доходів не має, він не надавав коштів та матеріально їй не допомагав. Після народження дитини, відповідач з дитиною не спілкується, не цікавиться станом здоров'я, його життям, матеріальним забезпеченням та ін. Малолітня дитина потребує постійної батьківської уваги і допомоги, проте відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, що стало причиною звернення до суду з даною позовною заявою. В даний період не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці, і доходів не має, тому не може самостійно утримувати себе та малолітнього сина. Їй доводиться постійно просити коштів у свого батька, який є пенсіонером, або позичати у друзів. Вважає, що матеріальне становище сина недостатнє для нормального розвитку, повноцінного харчування, забезпечення одягом та взуттям, а на це необхідно витрачати не менше 1032,00 грн. (розмір прожиткового мінімуму встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком до 6 років). Відповідач постійно не працює, проте періодично їде у великі міста України (Київ, Одеса та ін.) та Російську Федерацію на заробітки, де працює та отримує значні кошти, а тому може матеріально забезпечувати свого сина. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з останнього не проводиться, у зареєстрованому шлюбі перебуває тільки з нею, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1032,00 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення ним повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місця, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 08.05.2008 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 08.05.2008 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі [INFO] народився син, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серія [NUMBER] від 16.03.2015 року, виданого виконавчим комітетом Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, про що свідчить довідка про склад сім'ї №1738 від 09.07.2015 року та акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №356 від 09.07.2015 року, видані виконавчим комітетом Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідач належної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 ч.1 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 цієї ж статті вказує, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що неповнолітній син [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на його утримання не надає. Позивачем доведено, що відповідач офіційно не працює, але є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей чи непрацездатних батьків не має, а тому позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованим, але підлягає до часткового задоволення, оскільки сума у 1032,00 грн. щомісячно є значною та завідомо непосильною для відповідача. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial