Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В позовній заяві зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2012 року, який рішенням Тячівського районного суду 2 жовтня 2013 року було розірвано. За час перебування в зареєстрованому шлюбі у них народився син [PERSON]. [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, і потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає допомоги на утримання сина, а тому вона змушена звернутись до суду із заявою про стягнення аліментів з відповідача. Відповідач не має постійного місця роботи, працює на тимчасових роботах сезонно за кордоном, його заробіток не є постійним, носить мінливий характер. А тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі. Також зазначила, що на утриманні у відповідача непрацездатних та неповнолітніх осіб не має. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] і до його повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач та який перебувають на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітнім сином та сама веде догляд за ним, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, який не має постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1200 гривень щомісячно і до її повноліття, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Outcome: partial