Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 20.03.2009 року уклала шлюб з [PERSON] і прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб був зареєстрований у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради, актовий запис №10. В шлюбі є двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], які проживають з нею і будуть проживати надалі. Посилалася на те, що на протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, між ними немає взаєморозуміння. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у нього. Він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідач зловживає спиртним, безпричинно влаштовує сварки, погрожує фізичною розправою. Все призвело до припинення сімейно-шлюбних відносин та ведення спільного господарства і в даний час фактично як подружжя разом не проживають. Вона прийшла до висновку, що необхідно звернутися з позовом до суду про розірвання шлюбу. Питання поділу майна вирішать в окремому порядку. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради, актовий запис №10 від 20.03.2009 року. Позивач [PERSON] в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, на примирення не погоджується. Після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON], в адресованій суду заяві позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності. На примирення не згідний. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 20.03.2009 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №10, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія І-МИ №088845 від 14.08.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія 1-МИ №091368 від 14.04.2009 року та серія І-МИ №189113 від 23.09.2013 року, виданих виконавчим комітетом Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином Судом установлено, що шлюб між сторонами існує формально, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, на примирення не згідні, позивач довела, а відповідач визнав, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає іменуватися шлюбним прізвищем. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved