Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути разово з [PERSON] 23\~520,00 гривень вартості понесених ним додаткових витрат на сина [PERSON], 24 лютого 1999 року з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в частині розірвання шлюбу, без стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв. При цьому, судом не приймається до уваги відзив [PERSON], поданий до суду 08 листопада 2018 року. Оскільки ухвалою суду від 26 червня 2018 року встановлено [PERSON] двадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали для подання до суду відзиву (а.с. 24). Однак, відповідач [PERSON] взагалі не заявляв клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Постановою про стягнення аліментів Ковельського міського суду Волинської області від 11 жовтня 1999 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02 серпня 1999 року і до повноліття, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а.с. 22). Позивачем по справі [PERSON] понесено і документально підтверджено наступні витрати на дитину - [PERSON], [INFO]: - 41\~550,00 гривень витрат на оплату навчання [PERSON], [INFO] у Луцькій філії ТзОВ Медичний коледж «Монада»; - 300,00 гривень витрат на добровільне страхування [PERSON], [INFO] від нещасних випадків; - 5190,00 гривень витрат на отримання [PERSON], [INFO] спортивно-оздоровчих послуг. Щодо витрат в розмірі 41\~550,00 гривень на оплату навчання [PERSON], [INFO] у Луцькій філії ТзОВ Медичний коледж «Монада», то вони не підлягають до стягнення з відповідача з наступних підстав. На підставі договорів про навчання у Луцькій філії ТзОВ Медичний коледж «Монада» від 06 серпня 2014 року та 04 вересня 2015 року та додатку № 1 до договору про навчання у Луцькій філії ТзОВ Медичний коледж «Монада», позивачем по справі [PERSON] були здійснені витрати на оплату навчання [PERSON], [INFO], на загальну суму 41\~550,00 гривень (а.с. 19, 34-39). Відділення стоматологія ортопедична, денна форма навчання. Як зазначив Верховний суд (Перша судова палати Касаційного цивільного суду) в своїй постанові від 26 вересня 2018 року в справі № 569/6838/15-ц, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов. При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати в розмірі 41\~550,00 гривень на оплату навчання [PERSON], [INFO] у Луцькій філії ТзОВ Медичний коледж «Монада» не є додатковими витратами в розумінні ч. 1 статті 185 СК України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог. Щодо витрат в розмірі 300,00 гривень на добровільне страхування [PERSON], [INFO] від нещасних випадків, то вони не підлягають до стягнення з відповідача з наступних підстав. Позивачем по справі [PERSON] понесено і документально підтверджено витрати в розмірі 300,00 гривень на добровільне страхування [PERSON], [INFO] від нещасних випадків (а.с. 14). При цьому, витрати на добровільне страхування від нещасних випадків хоч і були понесені в інтересах [PERSON], однак не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, його хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати в розмірі 300,00 гривень на добровільне страхування [PERSON], [INFO] від нещасних випадків не є додатковими витратами в розумінні ч. 1 статті 185 СК України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог. Щодо витрат в розмірі 5 190,00 гривень витрат на отримання [PERSON], [INFO] спортивно-оздоровчих послуг, то вони підлягають до часткового стягнення з відповідача з наступних підстав. 24 жовтня 2016 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір № ЛЦК 1964 про надання спортивно-оздоровчих послуг. Згідно товарного чеку від 24 жовтня 2016 року, оплата за умовами договору № ЛЦК 1964 про надання спортивно-оздоровчих послуг становить 5\~190,00 гривень. При цьому, суд приходить до висновку, що за своєю сутністю спортивно-оздоровчі послуги, надані [PERSON], [INFO] за умовами договору № ЛЦК 1964 та оплачені [PERSON] в розмірі 5\~190,00 гривень, обумовлені фізичними потребами та здібностями [PERSON], є додатковими витратами в розумінні ч. 1 статті 185 СК України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги в цій частині, та стягнення з відповідача ? частини понесених і документально підтверджених позивачем додаткових витрат на отримання [PERSON], [INFO] спортивно-оздоровчих послуг на загальну суму 5\~190,00 гривень.

Outcome: partial