Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, після неодноразових уточнень позовних вимог, остаточно просила: - Стягнути з [PERSON] на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 4148 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.; - Стягнути з [PERSON] на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 4148 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн. (а.с.12, 23,28). В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] завдали сину позивача - [PERSON], [INFO], тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили його смерть. В зв'язку з цим [PERSON] понесла витрати на поховання сина, зокрема: послуги похоронного бюро - 2899 грн., поминальний обід - 1597 грн. Зазначено, що крім того потрібний погрібний пам'ятник та огранка, які коштують 3800 грн. Також відповідачі завдали позивачу неоціненної моральної шкоди, в зв'язку з смертю сина. Моральна шкода полягає в тяжких моральних стражданнях, пов'язаних з втратою позитивних емоцій та нормальних життєвих зв'язків, звичайного способу життя, що вимагає додаткових зусиль для нормалізації життя позивача. Позивач тяжко переживає на протязі років втрату самої близької людини - рідного сина, який проживав біля неї та був для неї підмогою. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду письмове клопотання, в якому зазначив, що вину в скоєнні злочину не визнає, рішення першої та другої інстанції оскаржує, а тому відмовляється від участі в судовому засіданні та дачі будь-яких показів щодо даного позову. Таку ж позицію він висловив, як в судовому засіданні особисто, так і при спілкуванні з ним в режимі відеоконференції. Відповідач [PERSON] за його присутності в судовому засіданні, так і при спілкуванні з ним в режимі відеоконференції визнав свою вину в скоєному злочині. Щодо заявленої позивачем моральної шкоди зазначив, що є інвалідом третьої групи з дитинства, в тюрмі грошей взяти ні звідки, крім того, сума моральної шкоди занадто велика та необґрунтована, а тому платити її він не збирається. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.10.2013 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено їм покарання у виді позбавлення волі (а.с. 38-41). Позивача, [PERSON] по даній справі визнано потерпілою. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 24.12.2013 року апеляційну скаргу потерпілої, [PERSON] та засуджених [PERSON] та [PERSON] на вищевказаний вирок, залишено без задоволення (а.с. 50-58). На час розгляду цивільного позову заподіяна шкода відповідачем не відшкодована. Відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже факти, встановлені вироком суду, який набрав чинності, а саме факт спричинення шкоди відповідачем встановлено вироком суду і не підлягає доказуванню за даною справою. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, виходячи із змісту зазначеної норми, для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. При цьому слід мати на увазі, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству(ЗУ «Про поховання та похоронну справу»). Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з подальшими змінами у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодовувати витрати на поховання ( в тому числі на ритуальні послуги та обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Таким чином, законодавець передбачає звичайними, а тому необхідними витрати як на саме поховання, так і на придбання харчових продуктів та алкогольних напоїв для поминального обіду. Позивач понесла матеріальні витрати на поховання сина, [PERSON], який помер внаслідок спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень відповідачами. Сума даних витрат складає 4496,00 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 3-4). Суд вважає доведеним той факт, що шкода була заподіяна відповідачами позивачу злочинними діями, а тому матеріальна шкода щодо відшкодування витрат на поховання в сумі 4496 грн. підлягає відшкодуванню. При цьому суд відмовляє у задоволенні вимог про відшкодування коштів на погребальний пам'ятник та огорожу вартістю 3800,00 грн. (а.с. 2), оскільки позивач їх віднесла до майбутніх витрат, тобто на час подачі позову вони не понесені. Крім матеріальної шкоди [PERSON] просила стягнути на свою користь з [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в сумі по 50000 грн. з кожного (а.с.28). Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року №5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода визначається незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивач безумовно зазнала моральних страждань через втрату рідної людини, тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода має бути відшкодована. Втім заявлений розмір такого відшкодування, зважаючи на обставини, матеріальний стан відповідачів, суд вважає завищеним. З урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також матеріального становища відповідачів, суд вважає розумним і справедливим зменшити розмір морального (немайнової) відшкодування шкоди. Що стосується судових витрат, то позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial