Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2016 року є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], яка не є членом сім'ї позивача, а була попереднім власником квартири. Позивач зазначає, що перебування відповідача на реєстраційному обліку перешкоджає у реалізації [PERSON] права власності як нового власника, також остання змушена нести додаткові витрати на комунальні послуги за особу, яка не має права користування її житлом, тому позивач звернулася до суду з даним позовом та просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 16.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А., та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 22.08.2016 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Херсонській області [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 06.04.1976 року. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім власником квартири, членом сім'ї позивача [PERSON] вона не є та позивач не надавала згоди відповідачу на користуватися належною їй на праві власності квартирою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання [PERSON] є таким, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved