Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем проживали у шлюбі з 10.10.1998 року, зареєстрованому відділом РАГСу Хустської РДА, за актовим записом №181. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття та донька [PERSON] , [INFO] . Діти подружжя проживають разом з позивачкою за місцем їхньої реєстрації. Позивачка зазначає, що їхнє спільне подружнє життя не склалося, через відсутність між ними взаємного порозуміння, розходження їхніх поглядів на сімейні відносини. Вони мають різні погляди на життя, внаслідок чого між ним виникали постійні сварки та непорозуміння. Тому позивачка дійшла висновку про неможливість збереження їхнього шлюбу у такій формі. Вважає, що підстав для збереження між ними шлюбу не має, тому у позовній заяві просила суд не надавати їм строк на примирення та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Під час розгляду справи за клопотанням відповідача судом надавався строк на примирення сторонам на два місяці, з призначенням справи до слухання на 22.09.2020 року на 09.00 год. Після чого сторони до суду не подавали жодних заяв про їхнє примирення. Через неявку відповідача у судове засідання на вказану дату, справа повторно призначалася до судового розгляду на 30.09.2020 року на 09.00 годину. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просила суд позов задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення публікації про виклик до суду на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 22.09.2020 року) про його виклик до суду, однак про причини неявки відповідач суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі з 10.10.1998 року, зареєстрованому відділом РАГСу Хустської РДА, за актовим записом №181. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття та донька [PERSON] , [INFO] . Діти подружжя проживають разом з позивачкою за місцем їхньої реєстрації. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають між собою стійкі неприязні відносини та різні погляди на шлюб та сім`ю, припинили спільне проживання та спілкування. За наданими до позовної заяви доказами судом встановлено, що сторони на момент розгляду справи фактично не підтримують шлюбних відносин, шлюб між ними існує формально. Позивачка в поданій до суду заяві висловила своє небажання зберегти шлюб між ними, категорично наполягає на його розірванні, оскільки такий суперечить її інтересам. Наданий судом строк на примирення сторін позитивних результатів не дав. Після закінчення цього строку, позивачка наполягала на розірванні шлюбу ствердивши своє категоричне бажання розірвати з відповідачем шлюб. Від відповідача жодних заяв або відзиву на позов до матеріалів справи не подавалося, за винятком клопотання про надання строку на примирення, яке було вирішено судом 13.07.2020 року. Відповідно до вимог ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений, одним із подружжя. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved