overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 14.07.1990р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого у них народилося двоє дітей, які в теперішній час є повнолітніми, але протягом останнього часу з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, що призвело до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з червня 2016 року стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.23). Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, справу просив розглянути без його участі (а.с.24). Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо, позивач на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Також суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України, ч.8 ст.294 ЦПК України, та вимоги позивача щодо залишення після розірвання шлюбу її прізвища незмінним, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 768,40грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 14.11.1998р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого у них народилося троє дітей, двоє з яких ще малолітні, але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, тому позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги приписи ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України та згоду позивачки на ухвалення заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, діти проживають біля позивачки та остання на примирення не згодна. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, а також вимоги позивачки щодо надалі іменуватися прізвищем «Юрченко» після розірвання шлюбу, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Суд розяснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей зобовязаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Той із батьків, з ким проживають діти, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 15.02.2005р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але під час подружнього життя з'ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з жовтня 2016 року стали проживати окремо, діти проживають біля позивачки. З огляду на зазначене, позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити незмінним її прізвище та визначити місце проживання дітей біля неї. Позивачка в судове засідання не з'явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, діти проживають біля позивачки, остання на примирення не згодна та відповідач позов визнає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і відповідача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, а також вимоги позивачки щодо надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» після розірвання шлюбу, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Суд роз'яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей зобов'язаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Той із батьків, з ким проживають діти, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 15.06.2010р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , але під час подружнього життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, що призвело до припинення сімейних відносин, в результаті чого з червня 2019 року вони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, дочка проживає біля позивача. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище просила залишити незмінним, а справу розглянути за її відсутності (а.с.20). Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, справу просив розглянути без його участі (а.с.19). Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, проживають окремо, дочка проживає біля позивача, остання на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Також суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України, ч.8 ст.294 ЦПК України, та вимоги позивача щодо залишення після розірвання шлюбу її прізвища незмінним, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 21.02.2017р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого [INFO] у них народився син [PERSON] , але під час подружнього життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, що призвело до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з лютого 2019 року стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає біля позивача. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, справу просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, проживають окремо, дитина проживає біля позивача, позивач на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Також суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України, ч.8 ст.294 ЦПК України, та вимоги позивача щодо залишення після розірвання шлюбу її прізвища незмінним, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 23.11.2010р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON], яка в теперішній час проживає біля неї. Під час подружнього життя з'ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, тому позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв'язку з чим звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, позивачка на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і відповідача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, а також вимоги позивачки щодо відновлення свого дошлюбного прізвища «[PERSON]», вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Суд роз'яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Також, в силу ч.1 ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 551,20грн.. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, встановлених ч.3 ст.23 ЦК України, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню в сумі 300грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 25.04.2015р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого у них [INFO] народилася донька [PERSON], але під час подружнього життя з'ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони більше року проживають окремо, дитина проживає біля позивачки. З огляду на зазначене, позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб та відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги приписи ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, та згоду позивачки на ухвалення заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо, позивачка на примирення не згодна. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, а також вимоги позивачки щодо відновлення свого дошлюбного прізвища «[PERSON]», вважає їх такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 27.08.1983р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого у них [INFO]. народилася дочка [PERSON], але під час подружнього життя з'ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони стали проживати окремо, тому позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв'язку з чим звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без його участі. Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, позивачка на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і відповідача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, а також вимоги позивачки щодо надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» після розірвання шлюбу, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Суд роз'яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Також, в силу ч.1 ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в 551,20грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 27.10.2012р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але під час подружнього життя з'ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин. Враховуючи наведене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв'язку з чим звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити незмінним її прізвище та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в сумі 640грн.. Позивач в судове засідання не з'явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, та приймаючи до уваги приписи ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, позивачка на примирення не згодна. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, а також вимоги позивача щодо надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» після розірвання шлюбу, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Також, в силу ч.1 ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 640,00грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved