Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що з 16 січня 2012 року вона працювала на ДП «Новосуханівський спиртовий завод» на посаді економіста, а з 01 вересня 2012 року - на посаді головного економіста, звільнена 31 липня 2019 року. На час її звільнення і до сьогоднішнього часу на вказаному підприємстві існує заборгованість по виплаті їй заробітної плати в розмірі 27 397 грн. 43 коп., середній заробіток при цьому складає 12 807 грн. 04 коп.. Крім того, їй була завдана моральна шкода, яка складає 3 000 грн., яка полягає в тому, що вона відчувала хвилювання, що призвело до підвищення тиску, погіршення самопочуття, що негативно вплинуло на її здоров`я, вона змушена була економити. Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 12 807 грн. 04 коп. та 3 000 грн. моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що на теперішній час їй ніяких виплат не було сплачено. Дійсно, вона зверталась до суду з заявою про видачу судового наказу, було видано два накази. Розрахунок середнього заробітку вона робила за три місяці по 30 жовтня 2019 року. Просила позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, суду пояснив, що звільнення [PERSON] здійснювалось за згодою двох сторін, заборгованість по заробітній платі на той момент складала 12 893 грн. 63 коп. + 1 717 грн. 45 коп. нарахована компенсація за невикористану відпустку, що в цілому склала 14 611 грн. 08 коп.. На вказану суму 06 вересня 2019 року був виданий судовий наказ, який знаходиться на примусовому виконанні у Сумському РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області. З сумою 27 710 грн. 28 коп. підприємство не погоджується, оскільки розрахунковий листок, який був виданий головним бухгалтером позивачу, не являється офіційним документом, так як не підписаний директором. Крім того, невиплата заробітної плати здійснена не з вини підприємства, оскільки ДП «Новосуханівський спиртовий завод» багато років ніякої господарської діяльності не веде, рахунки арештовані, будь-яких інших фінансових надходжень не отримує. На теперішній час у Сумському РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області перебуває зведене виконавче провадження по стягненню заборгованості з підприємства на користь інших осіб приблизно на 2 мільйони гривень. Позивач працювала на ДП «Новосуханівський спиртовий завод» з 2012 року, коли по суті підприємство вже не здійснювало жодної господарської діяльності, вона неодноразово зверталася до суду з вимогою стягнути заборгованість по заробітній платі, яка стягувалась за рахунок продажу майна, тому вимога позивача про стягнення 3 000 грн. моральної шкоди є безпідставною. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 січня 2012 року позивач була прийнята на роботу в ДП «Новосуханівський спиртовий завод» на посаду економіста. 01 вересня 2012 року вона була переведена на посаду головного економіста. 31 липня 2019 року позивач була звільнена з роботи за угодою сторін з посади головного економіста на підставі наказу т.в.о. директора Білогрищенка А.І. № 18 від 31.07.2019 року, що підтверджується копією трудової книжки (арк.с.8,9). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки в день фактичного розрахунку. На день звільнення з роботи 31 липня 2018 року ДП «Новосуханівський спиртовий завод» розрахунок з позивачем із заробітної плати не здійснило. На період звільнення заборгованість перед позивачем складає 12 893 грн. 63 коп., та 1 717 грн. 45 коп. компенсації за невикористану відпустку за період з 16.02.2019 року по 31.07.2019 року, загальна сума 14 611 грн. 08 коп., що підтверджується наданою відповідачем довідкою (арк.с.22). 06 вересня 2019 року Сумським районним судом Сумської області винесено судовий наказ про стягнення з ДП «Новосуханівський спиртовий завод» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 14 611 грн. 08 коп. (арк.с.21). Як зазначає позивач в своєму розрахунку середнього заробітку за весь час затримки виплати зарплати при звільненні, сума заробітної плати за червень - липень 2019 року - 8 204 грн. 63 коп.; кількість робочих днів - 41; середньоденний заробіток - 8 204 грн. 63 коп.: 41 р. дн. = 200 грн. 11 коп.; кількість робочих днів після дати звільнення: серпень 2019 - 21, вересень 2019 - 21, жовтень 2019 - 22, всього 64 дн. Сума заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні становить: 200 грн. 11 коп. х 64 дн. = 12 807 грн. 04 коп. (арк.с.12). Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення, або якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 КЗпП України. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України « Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Оскільки станом на час розгляду справи судом відповідачем не виплачено належні позивачеві при звільненні суми заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підлягають задоволенню. При визначенні розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню з підприємства в зв`язку з затримкою виплати заробітної плати, суд виходить з того, що розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 200 грн. 11 коп.. Наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ґрунтується на положеннях постанови Кабінету Міністрів України № 100, не спростований відповідачем, а тому може бути взятий судом до уваги. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12 807 грн. 04 коп. є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, суд зазначає, що позивачем в порушення ст. 80 ЦПК України не надано суду доказів на підтвердження завдання моральної шкоди саме в такому розмірі, а тому, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 300 гривень. Суд вважає, що незаконними діями відповідача позивачу була спричинена моральна шкода, що вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач надала усі можливі і наявні у неї докази в обґрунтування позову, відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, тому відповідно до ст. ст. 83, 177, 280 ЦПК України, суд погоджується з розрахунком середнього заробітку позивача, доданному до позову. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити, стягнувши з ДП «Новосуханівський спиртовий завод» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з серпня 2019 року по жовтень 2019 року включно у сумі 12 807 гривень 04 копійки. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн.40 коп.

Outcome: partial