Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду з позовом до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, служба у справах дітей Золочівської районної ради Харківської області про позбавлення батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що з [PERSON] вона перебувала в шлюбі з 26 січня 2013 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 09.08.2016 року рішенням Золочівського районного суду Харківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серія І - ВЛ № 307262, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 38. Відповідач з дня народження доньки [PERSON], її вихованням не займається , не піклується ні про її фізичний та ні про духовний розвиток. Донька постійно проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, доказом чого служить довідка з місця проживання, відповідь з дитячого садка, акт депутата. Відповідач [PERSON] абсолютно не виконує обовязки, що покладені законом на батька по відношенню до дитини. Батько не піклується про моральний розвиток доньки, оскільки не проводить часу з нею та навіть не намагається цього робити. Моральний вплив на дитину можливий або безпосередньо через спілкування з дитиною або не прямим впливом, шляхом фінансової участі в вихованні або іншої матеріальної допомоги. Відповідач абсолютно байдужий до здоровя дитини. Ніякого надання матеріальної допомоги на утримання доньки, на її лікування та харчування з боку відповідача не надходило, у звязку з чим вона змушена була звертатись до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. З відповідача по рішенню Золочівського районного суду Харківської області від 09.08.2016 року стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Після відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів відповідач не виплачує регулярно аліменти за 2016 рік, чим публічно демонструє незаінтересованість у матеріальному забезпеченні дитини. Згідно довідки Головного територіального управління юстиції у Харківській області Дергачівського районного відділу державної виконавчої служби № 7534 від 13.12.2016 року заборгованість по аліментам складає 7506,60 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак надав суду заяву в якій позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення та просив розглядати справу по суті за його відсутності. Представник третьої особи служби у справах дітей Золочівської районної ради Харківської області у судове засідання не зявився, у поданій до суду заяві просить справу розглядати за його відсутності. Представник третьої особи служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглядати справу по суті у відсутності третьої особи. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] народилася 08 жовтня 1991 року, згідно паспорту громадянина України серія МТ № 282802, виданого 28 лютого 2013 року Золочівським РС ГУДМС України в Харківській області. З 26 січня 2013 року, позивач перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], зареєстрованому в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області. 09.08.2016 року рішенням Золочівського районного суду Харківської області шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] (справа 622/602/ 16-ц; н.п.2/622/411/2016) розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серія І - ВЛ № 307262, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 38. Відповідач з дня народження доньки [PERSON], її вихованням не займається, не піклується ні про її фізичний та ні про духовний розвиток, що підтверджується довідкою з Удянського дошкільного навчального закладу, де вказано, що за весь час перебування дитини в дитячому садочку батько жодного разу дитину не відвідував, не зявлявся на дитячі свята, не приймав участі в життєдіяльності своєї дочки. Дитина постійно проживає разом з матірю та знаходиться на її повному утриманні, доказом чого служать довідки Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області з місця проживання та про склад сімї від 02.11.2016 за № 849, від 15.12.2016 за № 969, акт депутата Удянської сільської ради від 20 грудня 2016 року. Відповідач [PERSON] абсолютно не виконує обовязки, що покладені законом на нього, як на батька по відношенню до своєї дитини матеріально доньку не забезпечує. З відповідача по рішенню Золочівського районного суду Харківської області від 09.08.2016 стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Головного територіального управління юстиції у Харківській області Дергачівського районного відділу державної виконавчої служби № 7534 від 13.12.2016 року заборгованість по аліментам складає 7506,60 гривень. Відсутність батьківської турботи по відношенню до своєї дитини суперечить нормам статей 150,155 Сімейного кодексу України та статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», де чітко визначено, що батьки зобовязані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх духовний та моральний розвиток, навчання. Створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, готувати їх до самостійного життя. Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 3 від 30.03.2007 зазначив, що: ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч .І-2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини служба у справах дітей Золочівської районної ради Харківської області та винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав служба у справах дітей Золочівської районної ради Харківської області, у відношенні його неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] Згідно п.2 ст.164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обовязків щодо виховання дитини, є однією з підстав позбавлення батьківських прав. Оскільки відповідач по справі повністю ухиляється від виховання та забезпечення своєї неповнолітньої дитини, то суд вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні дочки [PERSON], [INFO], у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 165, 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved