Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обгрунтування позовних вимог вказує на те, що 14 липня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Кодимському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис № 37. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач має задовільний стан здоров`я, працює неофіційно, отримує дохід приблизно 12\~000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3\~000 щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав 28.01.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відзив, в якому позовні вимоги визнав частково, вказав, що він офіційно працевлаштований на приватному підприємстві «АКС» на посаді ревізора та має дохід в розмірі 3\~755,32 грн. Крім того, зазначає, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, які є інвалідами ІІІ групи та потребують матеріальної допомоги. Інших доходів, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів на банківських рахунках та депозитах немає. Просить стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 900 грн. щомісячно. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON] залишено на виховання позивачці. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Статтею 141 СК України, встановлено рівність батьків щодо прав та обов`язків по відношенню до дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положенням ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка в позовній заяві зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3\~000 грн. Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що він офіційно працевлаштований на приватному підприємстві «АКС» на посаді ревізора та має дохід в розмірі 3\~755,32 грн., що підтверджується довідкою № 11 від 22.01.2020 року. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує ту обставину, що може сплачувати позивачці аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 3\~000 грн. щомісячно, посилаючись на ту обставину, що він також утримує своїх непрацездатних матір та батька, які є пенсіонерами та інвалідами ІІІ групи. З довідки до акта огляду МСЕК № 071957 серії 2-18 ОВ вбачається, що матір відповідача [PERSON] має ІІІ групу інвалідності, безстроково. З довідки до акта огляду МСЕК № 017840 серії 2-18 ОВ вбачається, що батько відповідача [PERSON] має ІІІ групу інвалідності, безстроково. В п. 27 постанови №\~2\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 12.06.2009\~року «Про\~\~застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Заперечуючи проти вимог позивачки, будь-яких доказів, які б підтверджували неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина - [PERSON] відповідач не надав. Посилання відповідача на необхідність надання матеріальної допомоги батькам також не може судом прийматися до уваги, виходячи з наступного. В ст.ст. 172, 202\~СК України законодавець визначив, що право на утримання від повнолітніх дітей батьки мають за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Відповідно до вимог п. 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги / ст.202 /, не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Так, з точки зору закону необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Суд при цьому також зважає на те, що будь-яких доказів, необхідних для такого визнання відповідач суду також не надав, а тому дані обставини не можуть враховуватися судом. Виходячи з викладеного, відсутності доказів потреби батьків відповідача в матеріальній допомозі, ці твердження не можуть прийматися до уваги. Крім того, суд зважає також на те, що відповідачем взагалі не надано будь-яких доказів як щодо батьків, так і їх матеріального становища та те, що на утриманні відповідача перебувають зазначені особи та що він несе певні витрати у зв`язку з цим. Допитана в якості свідка, за її згодою, позивач [PERSON] суду пояснила, що під час розмови із рідною сестрою відповідача їй стало відомо, що останній отримує на руки 12\~000 грн. і у вільний час від основної роботи ще надає послуги таксі, а тому отримує ще і від цього додатковий заробіток. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а саме, що [PERSON] має відмінний стан здоров`я, офіційно працює та має стабільний щомісячний дохід, доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи до суду не надано. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища\~ дитини\~ та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про доцільність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2 500 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.\~185\~СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 141, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 12, 76, 81, 141, 263- 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved