Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] треті особи Виконавчий комітет Смілянської міської ради служба у справах дітей, міський відділ державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції про надання права участі у вихованні, спілкуванні, тимчасовому проживанні з онукою та стягнення моральної шкоди, усунення перешкод в спілкуванні. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що відповідач є бувшим її зятем. Після того як померла її донька [PERSON], відповідач забрав доньку, її онуку [PERSON] до себе та проживає на даний час в м. Сміла. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 17 жовтня 2013 року визначено спосіб участі її у спілкуванні та вихованні онуки [PERSON] щомісячно кожну першу та третю неділю з 9 години до 13 години по місцю проживання дитини. Незважаючи на наявність рішення суду відповідач [PERSON] порушує рішення суду, через раз приводить онуку на побачення, приховує інформацію про стан її здоров'я, не реєструє її за місцем свого проживання, за місцем проживання для онуки не створенні умови для її нормального проживання та розвитку. Неповнолітня онука [PERSON] часто хворіє, а її батько не може забезпечити її якісне лікування так як отримує мінімальну заробітну плату. Вважаючи, що відповідач не виконує рішення суду та неналежно виконує батьківські обов'язки, просила суд з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, встановити графік побачень з правом проживання за місцезнаходженням позивача та прописки дитини, починаючи з 15 год. кожної другої та четвертої п'ятниці по 16 год. відповідної неділі щомісячно, в період зимових шкільних канікул з 02.01. по 10.01. та в період літніх шкільних канікул з 01.07 по 31.07. щорічно, за результатами розгляду справи порушити питання перед органом опіки та піклування виконкому Смілянської міськради про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоди у розмірі 5000 грн., дозволити їй бачитися з онукою та навідувати в школі, цікавитись її успіхами, оцінками та здоров'ям. Також просила суд повернути [PERSON] за місцем її реєстрації та ранішого проживання в смт. Драбів. В судовому засіданні позивачка та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просили позов задовольнити повністю. Відповідач позов не визнав та пояснив, що належним чином виконує батьківські обов'язки відносно своєї доньки [PERSON], для дитини створені всі необхідні умови для проживання, навчання та розвитку. Рішення суду, яким встановлено графік побачення його доньки з позивачкою [PERSON] він виконує, за виключенням декількох випадків, коли донька хворіла. Представник відповідача адвокат [PERSON] також зазначив, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області вирішений спір між сторонами щодо встановлення графіку побачень, а тому просив в цій частині вимог провадження по справі закрити, в іншій частині позову відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Смаляний М.В. в судовому засіданні просив суд відмовити в позові [PERSON] повністю за безпідставністю та пояснив, що для [PERSON] за місцем її проживання створені всі необхідні умови для навчання та розвитку, батько [PERSON] виконує в повній мірі батьківські обов'язки. Представник Державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому неявка представника не перешкоджає розгляду справи. Ухвалою суду від 10 червня 2014 року провадження по справі в частині позовних вимог щодо встановлення графіку побачень з правом проживання за місцезнаходженням позивача закрито на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO], у відомостях про батьків зазначено , що її батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO]. Після смерті матері [PERSON] проживає з батьком [PERSON], а з серпня 2013 року з батьком за адресою [ADDRESS]. Позивачка по справі [PERSON] в 2013 році звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання права участі у вихованні, спілкуванні , тимчасовому проживанні з онукою та стягнення моральної шкоди. Рішенням Черкаського районного суду від 13 серпня 2013 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 17 жовтня 2013 року, позов [PERSON] було задоволено частково. Зобов'язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] та визначено спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні внучки [PERSON] щомісячно кожну першу та третю неділю з 9 години до 13 години по місцю проживання дитини. Після набрання рішення законної сили Черкаським районним судом був виданий виконавчий лист № 2/707/932/13, який знаходився на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції. Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Черкаського районного управління юстиції від 02.12.2013р виконавче провадження по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого листа було закрите у зв'язку з тим, що [PERSON] разом з дочкою [PERSON] постійно проживає в м. Сміла. 26 грудня 2013 року постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/707/932/13 який знаходився на примусовому виконанні до 20 березня 2014 року. Постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції від 20.03.2014р. виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа було закрите у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Вимога позивачки про повернення [PERSON] за місцем її реєстрації в смт. Драбів є безпідставною та не ґрунтується на законі з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ст.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків ( усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. В судовому засіданні було встановлено, що мати неповнолітньої [PERSON] [INFO] - [PERSON] померла в 2012 році. [PERSON] з серпня місяця 2013 року проживає разом з батьком та названою матір'ю в [ADDRESS]. В будинку де вони проживають, створені всі належні умови для проживання та розвитку дитини, що підтверджується актами обстеження житлово побутових умов ( а.с. 117, 157). Як вбачається з характеристики, [PERSON] навчається в Смілянській спеціалізованій школі I-III ступенів № 5, має достатній рівень навчальних досягнень, добрий загальний розвиток. Батьки приділяють належну увагу розвитку та вихованню дитини ( а.с. 119). Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування , а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 постанови № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди», при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, причинного зв'язку між шкодою і діянням заподіювача та вини останнього. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні позивачка не надала беззаперечних доказів спричинення їй моральної шкоди. Посилання [PERSON] на те, що відповідач неналежним чином виконував рішення суду та перешкоджав в побачені з онукою, спростовуються наявною в матеріалах справи постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції від 20.03.2014р. згідно якого виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа було закрите у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ( а.с.165). Дана постанова позивачкою не оскаржувалася, а тому підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди відсутні. Також не підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо порушення судом за результатами розгляду справи перед органом опіки та піклування виконкому Смілянської міськради питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав та надання дозволу їй бачитися з онукою та навідувати в школі, цікавитись її успіхами, оцінками та здоров'ям з огляду на слідуюче. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. В даному випадку суд приходить до висновку, що інтереси позивачки діями відповідача не порушені так як він особисто не забороняє ( не забороняв), не перешкоджає їй бачитися з онукою в школі та цікавитися її здоров'ям, а сама позивачка не надала суду доказів того, що відповідач чи інші особи( установи, організації) перешкоджають їй в реалізації зазначеного права. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних, поданий відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.164 , 165 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено , що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, негативно впливають на них своєю антигромадською поведінкою. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина , заклад охорони здоров'я, навчальний або інший заклад, в якому перебуває дитина, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Вимоги про позбавлення батьківських прав в позовній заяві позивачка не заявляла. Вимога ж щодо порушення судом за результатами розгляду справи перед органом опіки та піклування виконкому Смілянської міськради питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав не є в розумінні ст.11 ЦПК України позовною вимогою та не може бути вирішена судом. Суд критично ставиться до показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є близькими родичами позивачки. Крім того зазначені свідки по суті справи ніяких конкретних показів не дали. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд вважає, що під час розгляду справи позивач не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача підлягає стягненню на користь відповідача понесені і документально підтвердженні 1000( одна ттисяча) гривень витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката згідно квитанції від 24.04.2014р. № 10/06-14. На підставі викладеного та

Outcome: approved