Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя не склалося по причині відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. В зв'язку з чим, вона вважає, що подальше спільне життя є недоцільним і суперечить її інтересам, тому просила розірвати шлюб. Позивач звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча викликався неодноразово, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили. У зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з огляду на наступне. 12.07.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 448, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Дитина за погодженням сторін проживає із позивачем. Спору, щодо поділу спільного майна, між сторонами не виникає. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище «[PERSON]». По причині відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, сімейне життя не склалося. Позивач та відповідач шлюбні відносини не підтримують, наміру поновити шлюбних відносин не мають та вважають можливість збереження сім'ї остаточно втраченою. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не має наміру зберегти шлюб у зв'язку з чим, відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу згідно ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, враховуючи, що сторони не бажають підтримувати сімейні стосунки, оцінивши їх шлюбні взаємовідносини, суд вважає, що між сторонами склалися стосунки, при яких збереження сім'ї неможливе, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved