Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.09.2009 р. сторони зареєстрували шлюб, який 08 грудня 2011 р. розірваний рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області. [INFO] р. в сторін народився син [PERSON]. 25 жовтня 2011 р. Городенківським районним судом Івано-Франківської області винесено судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, внаслідок чого було відкрито виконавче провадження ВП № 30313900. Відповідач аліменти в повній мірі не сплачував, тому позивачка звернулася з проханням закрити виконавче провадження. 28.04.2014 р. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не дбає про нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям сина, не відвідує дитину вдома та по місцю навчання, не дарує подарунків. 04.10.2016 р. позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], у зв'язку з чим її прізвище змінено з [PERSON] на [PERSON]. 21.03.2018 р. орган опіки та піклування Городенківської РДА повідомив суд про свою участь у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з підстав, зазначених в ньому, просить задовольнити. Суду пояснила, що протягом 6 років відповідач не навідується до дитини, не приймає участі у вихованні сина, не спілкується з ним. Син навіть не знає свого батька з вигляду. Татом називає теперішнього чоловіка позивачки. В даний час дитина відвідує другий клас Дубківської ЗОШ. Згідно судового наказу, виданого Городенківським районним судом Івано-Франківської області, з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина. Оскільки відповідач аліменти не сплачував, позивачка відмовилася від отримання аліментів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - провідний спеціаліст відділу з питань усиновлення, опіки, піклування та сімейних форм виховання служби у справах дітей Городенківської РДА [PERSON] суду пояснила, що питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. При розгляді питання було встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження. Дитина народжена в шлюбі, який було розірвано 08.12.2011 р. Після розірвання шлюбу на протязі шести років батько дитини жодного разу не поцікавився життям сина, не відвідував його, не вітав з днем народження, не цікавився успішністю дитини в школі та станом здоров'я. [PERSON] не допомагав матеріально і взагалі не брав жодної участі у вихованні дитини. На засіданні комісії відповідач підтвердив, що не займається вихованням сина, не дає коти на його утримання і не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина. Комісія вирішила за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно із невідомих суду причин, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений належним чином, що доводиться рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток). Заслухавши осіб, які беруть участь в справі, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 18.09.2009 р. зареєстрували шлюб у виконкомі Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2011 року по справі № 2-832/11, яке набрало законної сили 19 грудня 2011 р., шлюб між сторонами розірвано; після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище «[PERSON]»; сина [PERSON], [INFO], залишено проживати з матір'ю [PERSON]. Те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09 червня 2010 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, актовий запис № 13 від 09 червня 2010 р. Із копії другого примірника судового наказу від 25 жовтня 2011 р. по справі № 2-н-210/11, який набрав законної сили 15.11.2011 р., вбачається, що з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка ствердила, що відмовилася від стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. [PERSON] при одруженні 04.10.2016 р. з [PERSON] змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», актовий запис № 6 від 04 жовтня 2016 р., що доводиться копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 04 жовтня 2016 року Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Допитана судом свідок [PERSON], яка працює вчителем у школі і є двоюрідною сестрою позивачки, суду пояснила, що буває в гостях у позивачки на свята, дні народження та дні ангела. Жодного разу не бачила, щоб батько провідував сина. Їй відомо, що відповідач не приходить до дитини, не займається фізичним і моральним розвитком дитини, не цікавиться сином, матеріально не підтримує його. Дитина ніколи не питає за татом. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає з позивачкою по-сусідству. З того часу, як сторони розлучилися, відповідач не приходить до сина, не піклується про нього, не бере участі в його вихованні, не цікавиться його життям. Хлопчик ніколи не питає про батька, татом називає вітчима. Допитана судом свідок [PERSON], яка перебуває з позивачкою у дружніх відносинах, суду пояснила, що відповідача бачила ще тоді, коли в подружжя [PERSON] народився син [PERSON]. Вона часто спілкується з дитиною, але жодного разу не чула, щоб хлопчик запитував про батька. Відповідач не навідується до дитини, матеріально не допомагає йому. В позивачки є другий чоловік, якого хлопчик називає татом. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 10.01.2018 р. № 01-23/37 стверджено, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 03.01.2018 р. Висновок містить посилання на те, що вихованням дитини займається тільки мама, батько не бере участі у вихованні дитини. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 03.01.2018 р. [PERSON] підтвердив, що не займається вихованням сина, не надає ніяких коштів на його утримання і не заперечує, щоб його позбавили батьківських прав стосовно сина. Органом опіки та піклування було вирішено за доцільне позбавити відповідача [PERSON], жителя с. Ясенів-Пільний Городенківського району батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], жителя с. Дубки Городенківського району. Висновок ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач не проживає з сином [PERSON], який проживає з матір'ю в с. Дубки Городенківського району Івано-Франківської області. Батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітнього сина [PERSON]: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, про здоров'я, навчання та виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною, не надає коштів на утримання сина. Суд, дослідивши та оцінивши всі докази в даній справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 164-166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved