Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом в якому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0702 га, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Смоленська, 65, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 25.10.2012 року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що вона є донькою [PERSON]. 25 жовтня 2012 року її мати [PERSON] померла, та після її смерті залишилося спадкове майно, а саме відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчений 05.09.2006р. Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, її матері [PERSON] було видане вказане свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0702 га, що розташована на території Індустріального району м. Дніпропетровська, вул. Смоленська, 65, та яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки складає 142709 грн. 97 коп., а так як земельна ділянка знаходиться у сумісній власності, то оцінка 351 кв.м. складає 71 354 грн. 99 коп. Після отримання матірю свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку вона померла та не встигла переоформити на себе право власності. Після смерті матері відкрилася спадщина на вищевказане майно. Спадкоємцем на спадкове майно після смерті [PERSON] є вона як донька померлої. Окрім неї інших спадкоємців немає. З метою прийняття спадщини після смерті матері вона зверталася до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою нотаріуса від 19.11.2013р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Смоленська, 65, після [PERSON], померлої 25.10.2012р., так як останньою не був отриманий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Окрім того, їй було видане 19.11.2013р. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на 48/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Смоленська, 65, і розташованого на вищевказаній земельній ділянці. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2013р. за нею було зареєстроване право власності на 48/100 часток вищевказаного домоволодіння. Тому з метою захисту свого права та законного інтересу вона звертається до суду саме з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст.1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обов'язковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку. До переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на цю ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину. На підставі викладеного, вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку, залишеної після померлої матері, оскільки інший порядок для набуття права власності на вказану земельну ділянку законодавством не визначений. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позовну заяву задовольнити посилаючись на викладені у ній обставини. У судове засідання 11.12.2015 року не з'явився, але завчасно поданою письмовою заявою сповістив про можливість розгляду й вирішення справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду і вирішення даної цивільної справи у відповідності до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дніпропетровська міська рада повідомлялася належним чином про день, місце та час судового засідання, але її представник в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позовних вимог до суду не надав. Третя особа в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час розгляду справи, заперечень проти позову не надала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 345441 від 02 грудня 1972 року, свідоцтвом про шлюб ІV-КИ № 369598 від 31.06.1993 р., свідоцтвом про шлюб ІІ-КИ № 369350 від 03.10.1980 р., довідкою Жовтневого ВРАЦС від 08.08.2006 р., які долучені до матеріалів справи у копіях. 25 жовтня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 486401 від 30.10.2012 р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який був посвідчений 05.09.2006 р. Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, [PERSON] було видане вказане свідоцтво про право на спадщину - на земельну ділянку площею 0,0702 га, яка розташована на території Індустріального району м. Дніпропетровська, по вул. Смоленській, 65, та яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки складає 142709 грн. 97 коп., та оскільки спірна земельна ділянка знаходиться у сумісній власності, то оцінка 351 кв. (на які було видане свідоцтво про право на спадщину) складає 71 354 грн. 99 коп. Після отримання [PERSON] за життя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку вона не встигла звернутися по реєстрацію свого права власності та померла. Згідно із матеріалами спадкової справи спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її донька - [PERSON] При дослідженні спадкової справи судом відомостей про існування інших спадкоємців після смерті [PERSON] не встановлено. 11.01.2013 року позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про вчинення нотаріальної дії - видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але постановою нотаріуса від 19.11.2013р. їй було відмовлено, через те, що спадкодавцем за життя не був отриманий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Як вбачається із матеріалів справи 19.11.2013 р. позивачці приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], а саме на 48/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Смоленська, 65, і яке розташованого на спірній земельній ділянці. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2013р. підтверджується, що за позивачкою було зареєстроване право власності на 48/100 часток домоволодіння за вищевказаною адресою. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій його розміщено, без зміни її цільового призначення. Згідно ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З огляду на ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 цієї статті. За ч. 2 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст.1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обов'язковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку. До переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на цю ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину. Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає можливим визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті її матері право власності на спірну земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями позивача, а також наданими суду письмовими доказами.

Outcome: approved