Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач систематично не сплачує аліменти на утримання дітей у зв`язку з чим станом на 01.07.2018 за ним утворилася заборгованість зі сплати аліментів в сумі 97970 грн. 57 коп. На підставі власних розрахунків позивач просить стягнути з відповідача суму неустойки (пені) у зв`язку із несплатою аліментів за період з 14.04.2011 року по 30.06.2018 року в розмірі 28 118 грн. 88 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. В письмових поясненнях відповідач вказав, що постановою державного виконавця на нього вже накладено штраф за несплату аліментів в розмірі 39623 грн. 82 коп. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією виконавчого листа по справі № 2-1631/11, виданого 27 жовтня 2011 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, з [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення суду стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх його видів доходу, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви 14 квітня 2011 року, до досягнення дитиною повноліття [INFO] . 16 лютого 2019 року вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області по справі № 428/9709/18 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. Вказаним вироком встановлено, що на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 жовтня 2011 року [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2011 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. Після винесення рішення судом [PERSON] до 01 січня 2014 року виконував рішення суду нерегулярно та не в повному обсязі. Проте, починаючи з 01.05.2014 року [PERSON] , маючи протиправний умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини,\~перестав виплачувати аліменти на користь [PERSON] \~на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] , не працював, хоча за станом здоров`я інвалідом не є, до Сєвєродонецького міського центру зайнятості як шукаючий роботу не звертався, тобто злісно ухиляється від виконання рішення суду. На виклики державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області, [PERSON] не з`являвся, попереджався про необхідність сплати аліментів на утримання дітей, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. Але, не дивлячись на застосовані до нього заходи, [PERSON] продовжував умисно, злісно ухилятися від сплати аліментів. Згідно з листом-розрахунком заборгованості по аліментам, наданим Сєвєродонецьким міським відділом ДВС ГТУЮ у Луганській області, заборгованість\~ по виплаті\~ аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] за період з 14 квітня 2011 року по\~ 31 жовтня 2018 року становить 79247 грн. 64 коп., яка за своєю сукупністю перевищує суму нарахованих виплат за 3 місяці. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу ДВС Васюк Л.І., станом на травень 2019 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом по справі № 2-1631/11 в загальній сумі 76999 грн. 02 коп. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] з 21.07.2018 отримує заробітну плату в розмірі 8809,09 грн. за 3-й квартал 2018 року, 11400,00 грн. за 4-й квартал 2018 року, 12600,00 грн. за 1-й квартал 2019 року. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу систематичної несплати відповідачем на користь позивача аліментів на утримання дітей, у зв`язку з чим позивач бажає стягнути з відповідача відповідні суми неустойки. Вказані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач надала належні, допустимі та достатні докази того, що станом на 30.06.2018 року відповідач без поважних причин, систематично, протягом декількох років не сплачував аліменти на утримання дітей, у зв`язку із чим за ним утворився значний розмір заборгованості. При цьому, позивач у позовній заяві просить суд стягнути неустойку у зв`язку із несплатою аліментів за період з 14.04.2011 по 30.06.2018, а тому суд на підставі принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) розглядатиме відповідні позовні вимоги саме за цей період. Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує наступне. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц. Обраховуючи розмір неустойки у зв`язку із несплатою відповідачем аліментів, суд, із використанням відомостей викладених у розрахунку заборгованості по аліментам станом на травень 2019 року, доходить висновку про те, що розмір відповідної неустойки в декілька десятків разів перевищує той розмір неустойки, який заявлений до стягнення позивачем у сумі 28 118 грн. 88 коп. Наприклад, лише виходячи із заборгованості відповідача зі сплати аліментів за 2011 рік суд отримує суму в розмірі 97 365 грн. 42 коп. виходячи з такого розрахунку: (нарахована та несплачена сума аліментів за квітень 2011 року 399,62 грн. х 1% х 3000 днів прострочки до дня ухвалення цього рішення суду = 11988,60 грн.) + (за травень 2011 року 537,90 грн. х 1% х 2969 днів = 15970,25 грн.) + (за червень 2011 року 237,90 грн. х 1% х 2939 днів = 6991,88 грн.) + (за липень 2011 року 537,90 грн. х 1% х 2908 днів = 15642,13 грн.) + (за серпень 2011 року 237,90 грн. х 1% х 2877 днів = 6844,38 грн.) + (за вересень 2011 року 237,90 грн. х 1% х 2847 днів = 6773,01 грн.) + (за жовтень 2011 року 562,50 грн. х 1% х 2816 днів = 15840,00 грн.) + (за грудень 2011 року 628,50 грн. х 1% х 2755 днів = 17315,17 грн.) = всього 97365 грн. 42 коп. неустойки лише по простроченим аліментним платежам за 2011 рік. Отже, розмір неустойки, який заявлений до стягнення позивачем у сумі 28 118 грн. 88 коп., є обґрунтованим. Суд також враховує, що у своїх письмових поясненнях відповідач вказав, що постановою державного виконавця від 03.12.2018 на нього був накладений штраф у розмірі 39 623 грн. 82 коп., що складає 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів. Вищевказана сума штрафу, яка має бути стягнута на користь позивача, була накладена на відповідача в порядку ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», адже саме ця норма передбачає можливість накладення такого штрафу за несплату аліментів. Тобто, з урахуванням приписів абзацу 2 частини 1 статті 196 СК України, максимальний розмір пені в даному випадку не може перевищувати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання. Розмір заборгованості позивача зі сплати аліментів згідно з відповідною довідкою державного виконавця станом на травень 2019 року складав 76 999 грн. 02 коп., а розмір застосованих заходів примусового виконання складав 39 623 грн. 82 коп. Отже, максимальний розмір пені в даному випадку не може перевищувати суму в розмірі 37 375 грн. 20 коп. (76 999 грн. 02 коп. 39 623 грн. 82 коп.). Вказаний максимальний розмір пені не перевищує заявленої позивачем до стягнення суми неустойки, а отже задоволення цього позову не порушить прав відповідача в аспекті приписів абзацу 2 частини 1 статті 196 СК України. Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 28 118 грн. 88 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 161/4985/17. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання цього позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved