Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом про повернення їй для виховання та утримання малолітнього сина [PERSON],[INFO]. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2013 року у позові органу опіки та піклування Зарічненської райдержадміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] до неї про позбавлення батьківських прав - відмовлено, її попереджено про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини. Малолітнього [PERSON] відібрано від неї та передано органу опіки та піклування Зарічненської райдержадміністрації для влаштування у відповідну установу. Вказує, що на даний час вона змінила своє ставлення до виховання дитини та відпали обставини, що слугували підставою для відібрання у неї сина. Так, вона має постійне місце проживання, створила нову сім'ю, народила дочку [PERSON],[INFO], має належні умови для виховання і утримання дітей, не вживає спиртні напої, закодувалася. Часто спілкується із сином та цікавиться станом його здоров'я, фізичним та духовним розвитком. Вважає, що відібрання у неї сина порушує як її права та інтереси, так і інтереси самої дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, пояснила, що тривалий час спиртних напоїв не вживає. Нею створено належні умови для життя та виховання дітей, які забезпечені необхідним одягом, продуктами харчування. Вказує, що має бажання та можливість належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, приймає активну участь у житті сина, неодноразово відвідувала його у притулку, спілкувалась з ним по телефону, постійно цікавиться станом його здоров'я, моральним та духовним розвитком. Також вказує, що пройшла курс лікування від алкоголізму. Представник відповідача Швед І.О. у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що позивачем створено належні умови для проживання дитини, однак зі слів сусідів [PERSON] разом із співмешканцем вживають спиртні напої, на грунті чого між ними виникають сварки та різного роду конфлікти. Вважає за недоцільне повертати малолітнього [PERSON] на виховання матері. Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні проти позову не заперечили, однак вважають, що повертати дитину матері передчасно, оскільки остання не в повній мірі довела своє виправлення. При цьому вказали, що малолітній [PERSON] постійно спілкується з матір'ю по телефону, прагне повернутися до неї, мати цікавиться дитиною. Малолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що сумує за матір'ю, хоче повернутися до неї, вона неодноразово відвідувала його у притулку, він постійно спілкується з нею по телефону. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача Швед І.О., свідків [PERSON], [PERSON], думку малолітнього [PERSON], який прагне повернення до матері, а також думку прокурора, який вважає за доцільне повернути дитину матері та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження малолітнього [PERSON],[INFO] матір`ю вказано [PERSON], батьком за вказівкою матері зазначено [PERSON]. Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2013 року у позові органу опіки та піклування Зарічненської райдержадміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відмовлено, її попереджено про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини. Малолітнього [PERSON],[INFO] відібрано від матері [PERSON] та передано органу опіки та піклування для влаштування його у відповідну установу, оскільки остання періодично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, вживає спиртні напої у зв'язку з чим перебуває на обліку у лікаря-нарколога, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння залишає дитину без нагляду, що є небезпечним для життя і здоров'я дитини. Згідно до розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області № 638 від 13.12.2013 року малолітнього [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Суд вважає доведеними покликання позивача на те, що вона змінила своє ставлення до виховання дитини, враховуючи нижченаведені обставини. Так, з актів обстеження умов проживання сім'ї позивача від 14.04.2014 року, 12.05.2014 року, 16.05.2014 року, 13.06.2014 року вбачається, що умови проживання сім'ї добрі, у будинку чисто, кімнати мебльовані, наявна необхідна побутова техніка, продукти харчування, місце для відпочинку дитини, сім'я має постійний дохід, який складає 2000 грн. на місяць, мати дитини у стані алкогольного сп'яніння не перебувала. З довідок КЗ «Зарічненська центральна районна лікарня» від 12.06.2014 року та Зарічненської центральної районної поліклініки від 16.06.2014 року, виписки з медичної картки позивача вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-нарколога, при огляді 26.02.2014 року признаків алкогольної інтоксикації в останньої не виявлено, 16.06.2014 року вона з власної ініціативи пройшла курс лікування. Свідок [PERSON], фахівець із соціальної роботи Зарічненського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, у судовому засіданні показала, що здійснює соціальне обслуговування сім'ї [PERSON], часто відвідує її за місцем проживання. При цьому фактів того, що остання зловживає спиртними напоями не виявлено, у будинку чисто, наявні продукти харчування, створено належні умови для проживання та виховання дитини. Однак, зі слів сусідів їй відомо, що 8 травня 2014 року між позивачем та її співмешканцем [PERSON] на грунті вживання спиртного виникла сварка та бійка. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що разом з [PERSON] створив сім'ю, мають дочку [PERSON],[INFO], постійне місце проживання, у будинку створено належні умови для виховання дітей. Спиртними напоями вони з дружиною не зловживають. Між ним та малолітнім [PERSON] склалися доброзичливі відносини, він готовий взяти на себе обов'язки по вихованню дитини. Таким чином, судом встановлено, що на даний час позивач створила сім'ю, народила другу дитину, має постійне місце проживання та належні умови для утримання та виховання дітей, які забезпечені продуктами харчування, одягом та іншими необхідними речами, спиртними напоями не зловживає, пройшла курс лікування, прагне повернення малолітнього сина в сім'ю та може належним чином виконувати свої обов'язки по вихованню дитини. Згідно до висновку органу опіки та піклування Зарічненської районної державної адміністрації № 0114-055 від 13.05.2014р. є недоцільним повернення малолітнього [PERSON] матері [PERSON], оскільки на даний час не відпали причини, які слугували підставою для відібрання дитини. Разом з тим, суд не погоджується з вказаним висновком органу опіки та піклування Зарічненської райдержадміністрації, оскільки у ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що [PERSON] спиртними напоями на даний час не зловживає, створила належні умови для проживання та виховання дитини, спілкується з сином в обсязі, необхідному для його самоусвідомлення, цікавиться фізичним і духовним розвитком дитини, між ними збережено тісний емоційний контакт, дитина прагне повернення в сім'ю. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст. 5 Сімейного Кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, створює умови для зміцнення сім'ї; забезпечує охорону прав матері, матеріально та морально заохочує і підтримує материнство та батьківство; забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27.02.1991р. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що причини, які слугували підставою для відібрання малолітнього [PERSON],[INFO] у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, наразі відпали, матір змінила своє ставлення до виховання дитини, має змогу забезпечити на достатньому рівні умови проживання сина, дбає про його духовний та фізичний розвиток, цікавиться його життям, тобто належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Повернення дитини матері відповідає інтересам самої дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved