Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до територіальної громади в особі Кремінської міської ради Луганської області про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на наступні обставини. На підставі рішення виконкому Кремінської ради депутатів трудящих № 358 від 24.09.1982 вирішено оформити право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] за батьками позивачки [PERSON] та [PERSON], які померли [INFO] та [INFO] відповідно. Після смерті батьків позивачки залишилася спадщина у вигляді зазначеного житлового будинку, на 5/6 частки якого вона зареєструвала право власності, однак 1/6 частки залишилася неоформленою, оскільки на момент смерті [PERSON], яка була власницею ? частини будинку, з нею була зареєстрована її мати [PERSON], яка також померла [INFO]. Після смерті [PERSON] фактично прийняли спадщину її донька [PERSON], чоловік [PERSON] та мати [PERSON], тобто 1/2 частки спадкодавця розподілилися між спадкодавцями по 1/6 кожному. Відомості про відкриття спадщини після [PERSON] у спадковому реєстрі відсутні. [PERSON] з 02.02.1984 відкрито та безпосередньо володіє майном, а саме зазначеним будинком протягом тридцяти років, оскільки до теперішнього часу зареєстрована в ньому та утримує його. Інші спадкоємці відсутні, органи місцевого самоврядування не зверталися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою протягом останніх тридцяти років. У зв'язку з цим [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], яка раніше належала [PERSON], яку не оформила [PERSON]. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явилися, представник надав заяву, в якій просив розглянути справу за їх відсутності у зв'язку із зайнятістю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву за підписом кремінського міського голови [PERSON], в якій зазначив, що просить розглянути справу за відсутності Кремінської міської ради Луганської області, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази як окремо, так і в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] у м. Кремінна Луганської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. 01 жовтня 1983 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], і після реєстрації шлюбу взяла собі прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 6-7, 27, 28). Відповідно до рішення виконкому Кремінської ради депутатів трудящихся № 358 від 24.09.1982 було оформлено право приватної власності за [PERSON] та [PERSON] на будинок [ADDRESS] (а.с. 8). [INFO] померла матір позивачки [PERSON], а [INFO] - батько позивачки [PERSON] (а.с. 11, 12). 22 листопада 1985 року було видано свідоцтво про право на спадщину [NUMBER] після смерті [PERSON] на ім'я [PERSON] на 1/6 частину будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У свідоцтві також зазначено, що 2/6 частини житлового будинку залишаються відкритими на користь [PERSON] (матері) та [PERSON] (чоловіка) (а.с. 9). В той же день, 22 листопада 1985 року було видано також свідоцтво про право на спадщину [NUMBER] на ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на ім'я [PERSON] на ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належав [PERSON], 30, та 1/6 частини цього будинку, що належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності, - які були видані Кремінською міськрадою 30.09.1982 (а.с. 10). У технічному паспорті на будинок за адресою: [ADDRESS] у відомостях щодо належності житлового будинку вказано, що [PERSON] є власником на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Кремінською радою [NUMBER] від 22.11.1985 та [NUMBER] від 22.11.1985 (а.с. 23-25). [INFO] померла [PERSON], яка була бабусею [PERSON] та матір'ю [PERSON], що підтверджується копіями відповідного рішення нарсуду Кремінського району Ворошиловградської області від 21.02.1990 та свідоцтва про смерть № 145006 (а.с. 13, 15). З інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 47399509 від 11.04.2017 вбачається, що інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] відсутня (а.с. 14). З паспорта позивачки та домової книги на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] з 07.02.1984 зареєстрована за вказаною адресою. На момент смерті матері позивачки [PERSON] за цією адресою також була зареєстрована бабуся позивачки [PERSON] (а.с. 6-7, 16-22). Відповідно до довідки-характеристики від 28.03.1991 житловий будинок [ADDRESS] у м. Кремінна зареєстровано у БТІ в реєстровій книзі під реєстровим № 6492/10 належить: 1) 1/6 частини [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності, що видано Кремінською міськрадою 30.09.1982; 2) 1/6 частини [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, що видане Кремінською нотаріальною конторою 22.11.1985 за [NUMBER]; 3) 4/6 частини [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, що видане Кремінською нотаріальною конторою 22.11.1985 за [NUMBER] (а.с. 26). На підтвердження тривалого відкритого безперервного володіння спірним майном позивачкою її представником також було надано суду копії розрахункових книжок та відповідних квитанцій по сплаті комунальних послуг за останні десять років, з яких вбачається, що ці книжки оформлені на [PERSON] і саме вона сплачувала комунальні послуги за будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Суд зазначає, що оскільки правовідносини щодо спадкування майна [PERSON] та [PERSON] (спадщина відкрилася [INFO]) виникли до набрання чинності діючим ЦК України, застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), зокрема норми про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Так, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено судом, бабуся позивачки [PERSON] на момент смерті своєї доньки [PERSON], матері позивачки, була зареєстрована та проживала разом з нею. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї доньки [PERSON], фактично вступивши в управління спадковим майном. В той же час, позивачка [PERSON] зареєструвалася за місцем проживання своєї бабусі [PERSON] лише 07.02.1984, у той час як остання померла [INFO], тобто у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини не прийняла її. Судом також було встановлено, що спадкові справи після смерті [PERSON] не відкривалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно з абз. 14 п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом та реєстрацію права власності на нерухомість, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Системний аналіз норм спадкового права ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) не свідчить про необхідність вчинення будь-яких додаткових дій з боку держави, які б свідчили про прийняття нею спадщини. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави, ЦК УРСР визнання спадщини відумерлою та винесення відповідного судового рішення не передбачено. Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.07.2012 у справі № 6-23794св12. Таким чином, після смерті [PERSON] її спадкове майно у вигляді 1/6 частини будинку за адресою: [ADDRESS], перейшло за правом спадкоємства до держави. Наведене також свідчить про те, що в даному випадку відсутня така складова умова набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісне заволодіння чужим майном позивачкою [PERSON] Так, на підставі ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з абз. 3 п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. При заволодінні 1/6 частиною будинку за адресою: [ADDRESS], позивачка [PERSON] знала, що у неї відсутні правові підстави для набуття права власності на спірну частину квартири за набувальною давністю, оскільки право власності на цю частину квартири після смерті [PERSON] перейшло за правом спадкоємства до держави, а тому заволодіння позивачкою зазначеним майном згідно з діючим законодавством не можна вважати добросовісним. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на зазначене майно в порядку набувальної давності є безпідставними і необґрунтованими. Більше того, згідно з абз. 25, 26 п. 1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Так, судом було встановлено, що в період дії ЦК УРСР відумерле майно не переходило до комунальної власності - власності територіальної громади, а ставало власністю держави. Між тим, позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися та просили розглянути справу за їх відсутності, клопотання про заміну відповідача від них не надходило, при цьому [PERSON] звернулася з даним позовом до Кремінської міської ради Луганської області, яка, будучи органом місцевого самоврядування, представляє інтереси територіальної громади, не є органом державної влади і не представляє інтересів держави, а тому є неналежним відповідачем у справі, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed