Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 гривень щомісяця починаючи стягувати з 04 грудня 2020 року і до досягнення сином повноліття. Позов мотивовано тим, що після досягнення старшим сином повноліття припинилося стягнення аліментів за рішенням суду від 16 червня 2014 року, а відповідач добровільно не виплачує аліменти. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що отримує лише пенсію в розмірі 5830,77 гривень, не ухиляється від сплати аліментів на утримання синів, спілкується та допомагає синам. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 грудня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, викладених в ньому. Пояснила, що відповідач має приховані доходи, зокрема, відразу після розлучення в придбав квартиру в новобудові, зробив в ній ремонти, а також купив нові меблі, чим дуже хизується. В 2020 році їздив відпочивати в Болгарію. Зауважує, що з віком потреби дітей збільшуються, вони хочуть велосипеда, мобільного телефону. Вона працює, отримує заробіток 4500 гривень, а тому не може забезпечити потреби повнолітнього сина, який навчається в інституті в Києві та неповнолітнього, який навчається в школі. Стверджує, що відповідач неофіційно працює в аквапарку «Алігатор». Відповідач в судовому засіданні пояснив, що готовий платити позивачці аліменти в розмірі 1/3 від розміру пенсії. Зазначив, що квартиру він придбав на заощадження матері, на відпочинок в Болгарії оплатив 500 Євро, які собі відкладав з пенсії. На цей час він проживає разом з дружиною, яка не працює. Він є військовим пенсіонером та не працює, має інвалідність ІІІ групи. Розглянувши справу та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.03.2002 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2014 року у справі №607/7944/14-ц. В цьому шлюбі народилися син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.10.2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.12.2005 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. З довідки ЖЕК 13 ЖБК за №630 від 13.10.2020 року встановлено, що [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою у квартирі по [ADDRESS] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2014 року у справі №607/8756/14-ц суд вирішив стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з 02 червня 2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Як видно із листа Тернопільського міського відділу ДВС південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), виконавче провадження ВП №44890908 про стягнення аліментів з [PERSON] на виконання виконавчого листа у справі №607/8756/14-ц припинено у зв`язку із досягненням старшою дитиною повноліття. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.10.2020 року №228024321, [PERSON] 09.09.2015 року придбав квартиру [ADDRESS] площею 41,5 кв.м. Відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Тернопільській області як пенсіонер МВС та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 5830,77 грн., що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.01.2021 року, є особою з інвалідністю третьої групи. Інших утриманців, відповідач не має. Розглянувши справу, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є особою з інвалідністю, його вік, матеріальне становище відповідача та позивачки, стан здоров`я, суд доходить переконання, що аліменти на утримання сина слід визначити в розмірі 2000 гривень щомісячно починаючи з дня подачі позову до досягнення повноліття. Такий розмір є меншим за встановлений законодавцем рекомендований мінімальний розмір аліментів на одну дитину. Ще менший розмір аліментів, на думку суду, не буде достатнім для належного виховання та утримання сина та забезпечення його рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивачка не надала суду доказів про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial