Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом. Посилалася на те, що рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.11.2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісяця, на кожну дитину, починаючи з 05.09.2013 року, і до досягнення ними повноліття. На даний час вона не має можливості повністю забезпечити та задовольнити потреби дітей одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, діти потребують значно більшого догляду та коштів, у зв'язку з чим збільшились потреби у навчанні та розвитку. Окрім того, одна дитина хворіє та потребує постійного дороговартісного лікування. У зв'язку з цим, просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 400 грн. на половину всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дітей. Окрім цього, просила стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак її представник подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу без їхньої присутності. При цьому, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності не подав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. З'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що згідно рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.11.2013 року, з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., починаючи з 05.09.2013 року і до досягнення ними повноліття. Дане рішення вступило в законну силу 06.12.2013 року. Відповідно до довідки, виданої в.о. старости с. Шишківці Сокирянського району Чернівецької області за вих. №1056 від 01.10.2018 року, малолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. З довідки, виданої лікарем КУ «Сокирянський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 28.09.2018 року, вбачається, що малолітня [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в лікарні з діагнозом: наслідки перенесеної ЧМТ, дефект тім'яної кістки справа розмірами 4х4 см. Згідно довідки, виданої начальником Сокирянського РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області за вих. №14.13-42/11268 від 19.11.2018 року, на виконанні відділу перебуває виконавчий лист №2/722/603/13, виданий 17.12.2013 року Сокирянським районним судом Чернівецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісяця, починаючи з 05.09.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Положеннями ч. ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною другою ст.182 СК України, в редакції чинній на час винесення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, було встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України №2037-VIII від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, було внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, положеннями даного Закону не було врегульовано питання щодо зміни мінімального розміру аліментів на одну дитину по аліментам, які стягувалися на підставі судових рішень, постановлених до набрання чинності зазначеним Законом. За таких обставин, державні виконавці не мають будь-яких законодавчо встановлених підстав для проведення стягнень по аліментам, з урахуванням зазначених змін до ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно стягувач аліментів після набрання чинності зазначеним Законом позбавлений будь-якого іншого способу захисту права на отримання зазначеного мінімального розміру аліментів, окрім звернення до суду з позовом. Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Крім того, згідно роз'яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені норми закону та встановлені обставини, суд вважає за необхідне змінити позивачу розмір стягуваних аліментів до мінімального розміру, визначеного законом. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача. На підставі ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року, ст.ст. 182, 184, 192 СК України та

Outcome: approved