Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 31.12.1983 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований у виконавчому комітеті Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №49. В шлюбі народилося двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], які вже дорослі, мають власні сімї та проживають окремо. Посилалася на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, сімейне життя з ним не склалось по причині різних та несумісних характерів, між ними не було взаєморозуміння, він не дбав про створення нормальних сімейних стосунків, зловживав спиртним, з цього приводу часто виникали сварки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у нього, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Все це привело до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства і в даний час фактично як подружжя разом не проживають. Питань поділу майна, придбаного за час спільного проживання, на даний час немає. Неповнолітніх дітей немає і вони могли б розірвати шлюб в органах РАЦСу, але відповідач відмовляється подати спільну заяву. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований у виконавчому комітеті Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №49. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, заявлений позов підтримує повністю. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 31.12.1983 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №49, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серія І-МИ №356606 від 31.12.1983 року, виданого виконавчим комітетом Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. В шлюбі неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що шлюб між сторонами існує формально, шлюбні відносини фактично припинено, спільного господарства сторони не ведуть. Позивач на примирення не згідна, вона довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved