Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною заявою, посилаючись на те, що вона є тимчасово переміщеною особою і на даний час тимчасово зареєстрована за адресою: [INFO]. 10.03.1999 року [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO] склала на її ім'я заповіт, яким заповідала заявнику усе належне їй на момент смерті майно, зокрема житловий будинок, в якому вона проживала. 01.09.2015 року [PERSON] померла вдома за адресою: [ADDRESS]. Причиною її смерті були набряк головного мозку, хронічна енцефалопатія, атеросклероз сосудів головного мозку, що вказано у лікарському свідоцтві про смерть [PERSON]. 01.09.2015 року заявником було отримано лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], на підставі якого заявник її і поховала. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з її недоотриманої пенсії, а також права власності на будинок, у якому вона проживала та який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем майна померлої за заповітом залишилася заявник. 30.11.2015 року вона звернулася до Відділу ДРАЦС Сєвєродонецького МУЮ із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON], але їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва і було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON]. Заявник в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, в якій заявлені вимоги підтримує та просить суд розглядати справу без її участі. Представник заінтересованої особи Відділу ДРАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначено, що проти заявлених вимог вони не заперечують та просять суд розглянути справу без їх присутності. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією паспорту серії ЕМ № 736896, виданого 14 вересня 2000 року Брянківським МВ УМВС України в Луганській області [PERSON], [INFO], уродженка с. Борщень Суджанського району Курської області, зареєстрована за адресою: [INFO], Мікрорайон 4[ADDRESS]. Копією довідки УПСЗН Сєвєродонецької міської ради № 919036957 від 24.04.2015р. підтверджено, що [PERSON] постійно проживала у м. Брянка, Мікрорайон 4[ADDRESS] та перемістився з тимчасово окуповано території (району проведення антитерористичної операції) в [ADDRESS]. Відповідно копії паспорта серії ЕМ № 994153 виданого 04 вересня 2001 року Брянківським МВ УМВС України в Луганській області [PERSON], [INFO], уродженка с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області зареєстрована за адресою: [INFO]. Копією заповіту від 10.03.1999 року підтверджено, що [PERSON] все своє майно, яке буде належати їй на день її смерті заповідає [PERSON]. Згідно із копією лікарського свідоцтва про смерть № 223 складеного за формою № 106/о та виданого 01.09.2015 року ДП «Брянківська центральна міська багатопрофільна лікарня» [PERSON] померла 01.09.2015 року у віці 89 років знаходячись вдома за адресою: Україна, [ADDRESS]. Причина смерті: набряк головного мозку, хронічна енцефалопатія, атеросклероз сосудів головного мозку. Відповідно листа начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції від 30.11.2015 року № 3789, [PERSON] було повідомлено, що можливість та наявність підстав, відповідно до чинного законодавства, для виконання заяв про державну реєстрацію смерті на підставі медичних документів, виданих медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі відсутні з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 8, 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI, п. 9 р. І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10 2000 року за № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 р. № 3207/5) зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.12.2010 за № 1371/18666, діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належного документального оформлення проведеної державної реєстрації. Підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт смерті. Медичні документи оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоров'я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085 (у редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 р. № 428-р.). Враховуючи вищевикладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], [INFO], уродженка с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, померла 01 вересня 2015 року за адресою: Україна, [ADDRESS], у віці 89 років. При цьому факт її смерті неможливо зареєструвати органом державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки довідка про смерть [PERSON] є документом який недійсний на території України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved