Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини і визнання недійсною заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] є сином Позивача. [PERSON], на підставі Договору дарування житлового будинку від 18 липня 2003 року належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, йому належала земельна ділянка, площею 0,1000 га, для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, та Державного акту на право власності на земельну ділянку, сину Позивача, належала земельна ділянка, площею 0,0291 га, для ведення особистого селянського господарства, за вищевказаною адресою. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилася спадщина: вищевказані житловий будинок та земельні ділянки. На випадок своєї смерті, [PERSON] не залишив заповіт. Позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, інших спадкоємців крім неї, немає. На момент смерті [PERSON], вони разом із Позивачем проживали у житловому будинку, за адресою: [ADDRESS]. Він піклувався про матір, оскільки її здоров'я та похилий вік не дозволяв їй самостійно піклуватися про себе. Після смерті сина, деякий час, за Позивачем доглядала її племінниця -[PERSON]. Через деякий час, вона запропонувала Позивачу поїхати до нотаріуса та підписати документи, щоб вона могла надавати їй допомогу і необхідний догляд. Протягом певного часу вона його здійснювала, але потім повідомила Позивачу про те, що вона може на неї не розраховувати. При оформленні субсидії, Позивачу повідомили про необхідність оформлення права власності на будинок, після смерті її сина. При зверненні до нотаріуса, представнику Позивача було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, підставою стало те, що Позивач відмовилась від прийняття спадщини на користь Відповідача, що підтверджується відповідною заявою. Коли Відповідач звернулася до нотаріуса із відмовою від прийняття спадщини, їй було відмовлено у цьому, оскільки вона пропустила шестимісячний строк. Сторонам запропонували звернутися до суду. Позивачу, лише у жовтні 2018 року, стало відомо про те, що вона відмовилась від прийняття спадщини на користь своєї племінниці, зазначає, що вона не усвідомлювала значення своїх дій після смерті сина. Крім того, вона не бажає втратити будинок, в якому вона проживає, оскільки іншого житла вона не має. З метою поновлення своїх спадкових прав на успадкований будинок, вона змушена звертатися до суду. Просить суд визнати недійсною заяву [PERSON] про прийняття спадщини, після смерті [PERSON], який помер [INFO], та визнати недійсною заяву про відмову [PERSON] від прийняття спадщини, після смерті [PERSON], який помер [INFO], на користь [PERSON]. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явилася. 26 грудня 2018 року надала до суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі (а.с. 63). Представник позивача - [PERSON], який діє на підставі Ордеру серії АА № 1108317 від 29 листопада 2018 року (а.с.1) та Договору про надання правової допомоги № б/н від 29 листопада 2018 року (а.с.34), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явився. 15 січня 2019 року надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечува (а.с.68). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи (а.с.71), у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON], своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Судом, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини і визнання недійсною заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав є визнання права. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 січня 1959 року, [PERSON] народився [INFO], у графі «Мати» записана [PERSON] (а.с.10). Згідно з Договором дарування житлового будинку, посвідченим 18 липня 2003 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Трубніковим А.О., зареєстрований в реєстрі за № 2-1003, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з господарським та побутовими будовами та спорудами [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці, розміром 0,1 га (а.с.11). Вищевказаний житловий будинок зареєстрований за [PERSON] У КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янська, 11 листопада 2004 року, на праві приватної власності що об'єктивно підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 5396387 (а.с.12). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 28 грудня 2004 року, гр. [PERSON], який проживає у [ADDRESS], на підставі договору дарування від 18 липня 2003 року, ПУ-1989 та рішення виконкому Слов'янської міської ради від 15 вересня 2004 року № 554, є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована на території [ADDRESS]. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14181 (а.с.13). Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 28 грудня 2004 року, гр. [PERSON], який проживає у [ADDRESS], на підставі договору дарування від 18 липня 2003 року, ПУ-1989 та рішення виконкому Слов'янської міської ради від 15 вересня 2004 року № 554, є власником земельної ділянки, площею 0,0291 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території [ADDRESS]. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14182 (а.с.14). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 11 вересня 2017 року Слов'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], помер [INFO], про що було зроблено відповідний Актовий запис № 1481 (а.с.15). Із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49179179 вбачається, що 21 вересня 2017 року, державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 379/2017, після смерті [PERSON] (а.с.16). Відповідно до відомостей домової книги для приписки громадян, що проживають в [INFO], [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 17 січня 1997 року (а.с.26-27). 20 грудня 2018 року на адресу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла відповідь на запит за № 3961/01-16 від 19 грудня 2018 року, завідуючої Першої слов'янської державної нотаріальної контори, в якій остання повідомила про заведення спадкової справи після смерті [PERSON], який помер [INFO], надіслано копію спадкової справи № 379/2017 на 20 аркушах (а.с.39). З матеріалів Спадкової справи № 379/2017 вбачається, що заявою № 1020 від 21 вересня 2017 року, [PERSON] прийняла спадщину після померлого дядька - [PERSON]. Вона є спадкоємцем п'ятої черги спадкування за законом, згідно ст. 1265 ЦК України (а.с.42). Відповідно до Заяви № 1021 від 21 вересня 2017 року, [PERSON] цією заявою відмовилась від прийняття спадщини, після смерті її сина - [PERSON], на користь племінниці - [PERSON] (а.с.44). 22 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до Першої слов'янської державної нотаріальної контори із заявою, в якій повідомила, що вона не бажає оформлювати спадщину, яка залишилась після смерті її дядька, оскільки між нею та матір'ю спадкодавця виникли суперечки. Просила прийняти заяву про відмову від спадщини або надати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.55). Державний нотаріус Першої слов'янської державної нотаріальної контори у роз'ясненні № 348/01-16 від 22 вересня 2018 року, повідомила [PERSON], що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, відмовитися від спадщини особа може у строки, встановлені с. 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, заява про відмову від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття до 09 березня 2018 року, тому для вирішення суперечок, які виникли між [PERSON] та [PERSON], останній було запропоновано звернутися до суду (а.с.56). Постановою державний нотаріуса Першої слов'янської державної нотаріальної контори в Донецькій області від 03 жовтня 2010 року, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що остання відмовилася від прийняття спадщина на користь [PERSON], Позивачу було рекомендовано звернутися до суду з цим питанням (а.с.60-61). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1258, 1261 ЦК України передбачено, що спадкування за законом здійснюється почергово, в першу чергу спадкують діти спадкодавця, дружина/чоловік, батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1279 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Таким чином, Позивач мав право як відмовитись від спадщини на користь іншого спадкоємця за законом, так і протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, відкликати відмову від спадщини. Оскільки Позивач звернулася з відповідною заявою до нотаріальної контори після встановленого законом строку, їй було відмовлено у відкликання заяви про відмову у прийнятті спадщини. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, в силу ст. 50 Закону України «Про нотаріат». За ч. 5 ст. 1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, якою вмотивовано позов, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Пленум Верховного Суду України в пункті 16 Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки [PERSON] є особою похилого віку, на момент підписання заяви про відмову від прийняття спадщини перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій, через сильне нервове потрясіння після смерті її сина та мала проблеми зі здоров'ям, що підтверджується медичними виписками, доданими до матеріалів справи, складена нею заява про відмову від прийняття спадщини є недійсною. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.5 ст.1269 ЦК України, особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 22 вересня 2018 року, [PERSON] звернулася до Першої слов'янської державної нотаріальної контори із заявою, в якій повідомила, що вона не бажає оформлювати спадщину, яка залишилась після смерті її дядька, оскільки між нею та матір'ю спадкодавця виникли суперечки. Просила прийняти заяву про відмову від спадщини або надати постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, відомості про отримання Відповідачем - [PERSON], свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO], в матеріалах спадкової справи № 379/2017 відсутні. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частини визнання заяви про прийняття спадщини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved