Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником вказаної квартири. Відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою з 11.04.1994р. Фактично він не проживає та не з`являється за адресою: [ADDRESS] з 21.03.2017р. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідача в квартирі приводить до додаткових витрат по сплаті комунальних платежів та порушує права позивача щодо розпорядження та користування належним майном на свій розсуд. Позивач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у її відсутності та у відсутності її представника, в якому не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався належним чином, поштове повідомлення повернулося з зазначенням «за закінченням терміну зберігання». В силу вимог ч.7 ст.128 та ч.10 ст.130 ЦПК України та неповідомлення відповідачем адреси фактичного місцезнаходження, суд прийшов до висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутності відповідача. З письмової згоди позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83031656 від 21.03.2017р.р., квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , посвідка на тимчасове проживання, серія та номер [NUMBER] , видана 20.12.2013р., видавник: орган 5101, країна громадянства: Сполучені Штати Америки, підстава виникнення права власності: договір купівлі продажу, серія та номер:561, виданий 21.03.2017р., видавник: приватний нотаріус Одеського міького нотаріального округу Русских С.Б., номер запису про право власності:19555683. Згідно довідок (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) №741 від 27.03.2017р. та №3392 від 03.12.2018р. на житловій площі в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] -відповідальний, [PERSON] -син колишнього власника. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з актом про не проживання від 31.01.2019р., складеним сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підписи яких завірені головою ТОВ КК «Сувуоровський», відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з нормою ст.319 ЦК власник володіє,користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.7 Закона України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Таким чином, перебуваючи на реєстраційному обліку у квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності позивачу, відповідач створює йому перешкоди у здійсненні права власності на житло, а тому позов підлягає задоволенню. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування жилою площею у вищевказаній квартирі, оскільки попередній власник продав квартиру, а з новим власником [PERSON] угод щодо користування приміщенням не укладав, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом.

Outcome: approved