Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 19 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 94. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося, тому збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дітей. Просила суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, відносно задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Інших заяв та клопотань під час підготовчого провадження від сторін не надходило. Відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 жовтня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 94, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] залишити на проживанні з позивачем. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача її прізвище залишити - « [PERSON] ». На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved