overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що 29 вересня 2007 року між нею та відповідачем [PERSON] у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 830. За час перебування [PERSON] з [PERSON] у шлюбних відносинах, народилася донька - [PERSON], [INFO]. Однак, на теперішній час між [PERSON] та [PERSON] через постійні сварки припинено шлюбні стосунки, припинено ведення спільного господарства та вони проживають окремо. У зв'язку з чим, [PERSON] просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила суд шлюб між нею та ввідповідачем [PERSON] розірвати., а також добавила, що вона проживає окремо від [PERSON] починаючи з липня 2012 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надав суду заяву, в якій пред'явлені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. А також просив суд справу розглядати за його відсутністю. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з липня 2012 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Отже, оцінивши усі обставини в їх сукупності, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження неможливо, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що вона є матірю [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] проживає разом зі своєю дочкою [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] посилається на той факт, що її утримує та доглядає її дочка - [PERSON], проте через її непостійні заробітки коштів на утримання не вистачає. В свою чергу, відповідач [PERSON]І, матеріальну допомогу на утримання своєї матері не надає, хоча має таку можливість. У зв'язку з цим, [PERSON] просить суд стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання у розмірі 25 відсотків від усіх видів заробітку, але не менше 3000 (трьох тисяч) гривень щомісячно починаючи з дня предявлення позову та до моменту смерті [PERSON] Додатково позивач просить суд стягнути із відповідача додаткові витрати на медичну допомогу у розмірі 6300 (шість тисяч триста) гривень. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, та в цій частині просив суд призначити аліменти у розмірі 12,5 (дванадцять із половиною) відсотків від усіх видів заробітку та 3150 (три тисячі сто пятдесят) гривень додаткових витрат на медичну допомогу з огляду на те, що вони разом із його сестрою мають в рівних частинах утримувати їх матір. [PERSON] також пояснив, що хоча його сестра [PERSON] не працює вона періодичне виїжджає на тимчасове мешкання закордон, останні рази на шість та три місяці відповідно, що суперечить позиції позивача, що її дочка постійно за нею доглядає. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову [PERSON] та вказала, що дійсно вона не працює, та періодично виїжджає закордон на тимчасове мешкання. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] є матірю [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатним і потребують матеріальної допомоги. Згідно до ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобовязані брати учать у додаткових витратах на батьків, викликаних яжкою хворобою, інвалідністю та немічністю.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що за час проживання разом з відповідачем [PERSON] без реєстрації браку у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. 30 липня 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за№ 1112. Однак, на теперішній час між [PERSON] та відповідачем [PERSON] через постійні сварки припинено шлюбні стосунки, припинено ведення спільного господарства та вони проживають окремо. У зв'язку з чим, [PERSON] просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору немає, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Отже, з урахуванням вищевказаного, оцінивши усі обставини в їх сукупності, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та її збереження неможливо, примирення неможливо, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позов обґрунтовує тим, що вона є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Співвласниками вказаної квартири також є її дочка [PERSON] та її чоловік [PERSON] 14.05.2004 року її дочка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], після якого відповідача зареєстрували у вищевказаній квартирі. Так як сімейне життя у дочки з відповідачем не склалось в жовтні 2014 року [PERSON] забравши свої документи та особисті речі вибув у невідомому напрямку. З того часу в квартирі не з'являвся. Рішенням Красилівського районного суду від 03.12.2015 шлюб між відповідачем та [PERSON] розірвано. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позов обгрунтовує тим, що вона є власником будинку № [ADDRESS]. Її дочка [PERSON] зарєстрована у вказаному будинку, однак понад 15 років у ньому не проживає, комунальних послуг та інших витрат по утриманню житла не сплачує, її особисті речі в будинку відсутні. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій позов визнає і просить справу розглянути за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: зобовязати Бердянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виключити відомості про батька «[PERSON], [INFO]» з актового запису про народження №348 від 15 квітня 2014 року, складеного Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на [PERSON]. Внести відомості про батька «[PERSON], [INFO], громадянин України, проживає Україна, [ADDRESS]» . Змінити прізвище дитини «Вівтоненко» на «Карчевський», по батькові дитини «Дмитрович» на «Сергійович». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 19 квітня 2005 року по 11 липня 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. По причині зловживання [PERSON] алкоголем та, як наслідок, втрати спільного взаєморозуміння й важким матеріальним становищем сімейне життя у них не склалось. З серпня 2012 року вони фактично припинили шлюбні відносини. 14 березня 2014 року [PERSON] був засуджений Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому було приєднано не відбуту частину покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 вересня 2013 року (ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.2, ч. 3 ст.185 КК України) і остаточно до відбуття 9 років 2 місяці позбавлення волі. [PERSON] спочатку перебував у Вільнянському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області, а після рішення 24 квітня 2014 року Регіональної комісії управління ДПтС України в Запорізькій області був направлений для відбування покарання до Біленьківської виправної колонії № 99 управління ДПтС України в Запорізькій області. Шлюбні відносини між нею та [PERSON] були фактично припиненні ще в серпні 2012 році та з того ж часу вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. У звязку з цим вона зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 11 липня 2015 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. У неї та у [PERSON] 09 квітня 2014 року народився син - [PERSON], актовий запис №348 від 15 квітня 2014 року, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Оскільки дитина народилася через шість місяців після ухвалення рішення Бердянським міськрайонним судом про розірвання шлюбу, батьком дитини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, в котрому вони перебувають з 30 вересня 2011 року, в період якого у них народилася донька [PERSON] . В обґрунтування вимог вказувала, що їхня сім`я фактично розпалась через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, різних поглядів на сімейне життя, через що виникали часті сварки, а відтак вони разом не проживають, тому наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року у справі відкрито провадження, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. [PERSON] в установлений в ухвалі суду про відкриття провадження строк відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що з 30 вересня 2011року сторони перебувають у шлюбі, в період якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Через відсутність порозуміння та взаємоповаги один до одного, різних поглядів на сімейне життя,на ґрунті чого виникали часті сварки, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання, та примиритися не бажають. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 908 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO] та на її утримання 1/4 частини до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що відповідач, як батько, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у звязку з чим вона одноосібно не спроможна належним чином її утримувати, крім того сама не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та потребує матеріальної підтримки з боку чоловіка. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав суду заперечення з яких вбачається, що він погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, то в задоводенні позову просить відмовити, так як не має постійної роботи, а час від часу працює за наймом у людей. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав: У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка заявила вимогу про отримання аліментів на доньку та на своє утримання у встановленому законом порядку, так як відповідач матеріально їх не утримує. Даний факт стверджується тим, що сторони, будучи у шлюбі проживають окремо, позивачка з дочкою у м.Нетішині Хмельницької області, а відповідач в с. Кричово Закарпатської області. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку, тому її матеріальний стан є важким. Судом встановлено, що відповідач є молодою особою працездатного віку, має тимчасові заробітки та можливості матеріально підтримувати дружину та виконувати батьківський обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи мінливий характер роботи та розмір доходів відповідача, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку з 1 /4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) до 1/7 частини його заробітку щомісячно, враховуючи що останній інших дітей та утриманців не має. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що є законні підстави для чаткового задоволення позовних вимог [PERSON] Питання щодо розподілу судових витрат, підлягає вирішенню в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі цієї заяви до суду і до виповнення дочці [PERSON] шестерічного віку. В обґрунтування позову вказала, те що донька хворіє (захворювання нирок) і вона здійснює догляд за нею. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка позов підтримала посилаючись на обставини закладенні в ньому. Відповідач позов не визнав, пояснив, що має іншу сімю де є малолітня дитина і його матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти на утримання дружини. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка заявила вимогу про отримання аліментів на утримання дружини у встановленому законом порядку. Відповідач заперечував, не згоден сплачувати аліменти, вказавши на важке матеріальне становище. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності зі ст. 75 ч.2 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 84. ч.3 Сімейного кодексу України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якогю проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Враховуючи вимоги вищезазначених статей, позивачка має право на утримання від чоловіка. Однак відповідно до довідки виданої лікарсько консультативною комісією Ізяславської ЦРЛ, №146 [PERSON] [INFO], має діагноз аномалія розвитку СВС (хронічний абструктивний пієлонефрит) і їй рекомендується догляд матері [PERSON] на період до 3 років 6 місяців (до 03.01.2015 р.) Сторони визнали що відповідач утримував позивачку до досягнення дитиною 3 років. Відповідно до п.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд критично оцінює твердження відповідача, що він не має матеріальної змоги сплачувати аліменти на утримання позивачки, оскільки відповідач протягом 3 років сплачував позивачці аліменти на її утримання, згідно рішення Нетішинського міського суду. Зазначені обставини на думку суду вказують на його спроможність надавати матеріальну підтримку позивачці як матері їх спільної дитини, враховуючи незадовільний стан здоровя доньки яка хворіє захворюванням нирок.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 42,80 кв.м., житловою площею 28,20 кв.м., визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 42,80 кв.м., житловою площею 28,20 кв.м., визнати за відповідачем право власності на автомобіль «Honda Civic», седан, державний номер [NUMBER], 1998 року випуску, об'єм двигуна 1500 куб.см., та стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину вартості вказаного автомобіля в розмірі 52000 грн. Ухвалою суду від 11 березня 2016 року відкрито провадження у справі. Одночасно з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль «Honda Civic», седан, державний номер [NUMBER], 1998 року випуску, об'єм двигуна 1500 куб.см., який є спільною сумісною власністю подружжя, але зареєстрований на праві власності за [PERSON], посилаючись на те, що відповідач неодноразово без дозволу та відома позивача виставляв вказаний автомобіль на продажу через «Інтернет-базар», а також розповідав доньці про бажання продати автомобіль. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Оскільки невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне накласти арешт на автомобіль «Honda Civic», седан, державний номер [NUMBER], 1998 року випуску, об'єм двигуна 1500 куб.см., який на праві власності належить [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати недійсною довіреність від 26.02.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком І.А. за №1503, яка видана [PERSON] на ім'я [PERSON] та [PERSON] з визнанням вказаного правочину договором купівлі-продажу автомобіля «Hummer», чорного кольору, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]; визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного автомобіля №5946/2016/000394 від 03.08.2016 року, укладений між [PERSON] в особі [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 04 листопада 2016 року відкрито провадження у справі. Одночасно з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль «Hummer», чорного кольору, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER], та передати його на відповідальне зберігання представнику позивача. Позивач зазначає, що вказаний автомобіль було придбано у спільну власність позивача та [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданої [PERSON], якій належав вказаний автомобіль. [PERSON] без дозволу та відома позивача продав вказаний автомобіль [PERSON] за заниженою вартістю, проте продовжує ним користуватися та повторно виставив його на продаж за дійсною вартістю. Під час намагань позивача врегулювати спір [PERSON] попередив, що у випадку подання позову він розпродасть автомобіль на запчастини. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне накласти арешт на автомобіль «Hummer», чорного кольору, кузов [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON] Підстав для передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання представнику позивача суд не вбачає.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] в котрому вони перебувають з 05 листопада 1983 року, в період якого у них народився двоє дітей. В обґрунтування вимог вказував, що їхня сім`я фактично розпалась через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, різних поглядів на сімейне життя, через що виникали часті сварки, чоловік зловживає алкоголем та вчиняє бійки, а відтак вони разом не проживають з квітня місяця 2009 року, тому наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 26 липня 2021 року у справі відкрито провадження, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 20 липня 2021 року [PERSON] отримав ухвалу суду про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, однак відзив на позовну заяву у визначені ухвалою суду строки не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що з 05 листопада 1983року сторони перебувають у шлюбі, в період якого у них народилося двоє дітей. Через відсутність порозуміння та взаємоповаги один до одного, різних поглядів на сімейне життя, зловживання чоловіком алкоголю,на ґрунті чого виникали часті сварки, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання, та примиритися не бажають. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 908 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved