Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеними вимогами мотивуючи їх тим , що згідно рішення Кролевецького районного суду від 14 листопада 2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, визнано за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідач чинить перешкоди у користуванні житлом , порушив її право на проживання у вказаному житлі, змінивши замок на вхідних дверях, не надаючи будь-якого доступу до особистих речей. Крім того вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на нерухоме майно, оскільки техніку БТІ необхідно провести інвентаризацію житла . Просить суд визнати за нею право користування квартирою №67 у будинку №94 по вул. Франка у м. Кролевець Сумської області; зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні вказаною квартирою; вселити її у квартиру; зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні нею права користування квартирою та зобов'язати відповідача не чинити перешкод технікам КП Кролевецьке РБТІ м. Кролевець Сумської області у проведенні інвентаризації квартири [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без участі її представника. Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності . З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача та третьої особи суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність . Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, причину неявки суду не повідомив, до суду не з»явився . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положення ст. 197 ч. 2 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до рішення Кролевецького районного суду від 14 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 3 грудня 2014 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано на [PERSON] 28 вересня 1992 року у Конотопському міжміському бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право особистої власності , яке видане 28 вересня 1992 року на підставі рішення виконавчого комітету Кролевецької міської ради за № 403 від 17 вересня 1992 року . Судовим рішенням встановлено , що сторони зареєстрували шлюб 21 лютого 1981 року , актовий запис № 25. За змістом вказаного рішення судом встановлено , що підставою виникнення права власності на квартиру є повна сплата сторонами пайового внеску на квартиру, яка була надана у користування на сімю із 4 чоловік у 1988 році. Квартира [ADDRESS] у ЖБК -3 є спільною сумісною власністю сторін , як подружжя. (а.с.9-12) Згідно ст. 145 ч. 1 ЖК України члени сім'ї, які проживають разом з членом житлово-будівельного кооперативу, мають рівне з ним право користування жилим приміщенням. Такого ж права набувають особи, які вселилися в жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу як члени сім'ї, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно ст. 145 ч. 1 ЖК України до членів сім'ї члена житлово-будівельного кооперативу належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Таким чином, виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що вселення [PERSON] з січня 1989 року відбулося відповідно до вимог ч.1 ст. 145 ЖК України, оскільки: 1) [PERSON] вселилася у спірну квартиру [ADDRESS] за згодою [PERSON], про що свідчить реєстрація (а.с.15); 2) [PERSON] вселилася у спірну квартиру як член сім'ї [PERSON] як дружина, оскільки її вселення було обумовлене наявністю сімейних відносин між нею та відповідачем; 3) відповідач [PERSON] до цього часу не ставив питання в судовому порядку про виселення позивачки зі спірної квартири, пов'язуючи це з протиправним поселенням у спірну квартиру; 4) відповідач [PERSON] в судове засідання не надав доказів стосовно того, що вселення у січні 1989 року позивачки [PERSON] відбулося не як члена сім'ї - дружини, а на підставі іншої угоди про порядок користування цим приміщенням квартирою № 67 в будинку № 94 по вул. Франка у м. Кролевець. Відповідно до рішення Кролевецького районного суду від 14 листопада 2014 року право власності на квартиру зареєстровано на [PERSON] 28 вересня 1992 року у Конотопському міжміському бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право особистої власності , яке видане 28 вересня 1992 року на підставі рішення виконавчого комітету Кролевецької міської ради за № 403 від 17 вересня 1992 року . Згідно ст. 156 ч. 2 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст. 156 ч. 4 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Таким чином, право члена сім'ї власника спірної квартири [PERSON] на користування спірною квартирою відповідно до ст. 156 ЖК України було обумовлено після 28 вересня 1992 року наявністю сімейних відносин із власником квартири і спільним проживанням з ним з вересня 1992 року, позивач мала право користуватися жилим приміщенням квартирою № 67 в будинку № 94 по вул. Франка у м. Кролевець нарівні з [PERSON] - власником квартири. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 109 ч. 1 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Згідно ст. 47 ч. 3 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом позову відповідач змінив замок на вхідних дверях , не надаючи будь-якого доступу до житла та особистих речей позивачеві , крім того позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на нерухоме майно, оскільки техніку БТІ необхідно провести інвентаризацію житла. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] незаконно позбавлена права користуватися жилим приміщенням квартирою № 67 у будинку № 94 по вул. Франка у м. Кролевець Сумської області, що є порушеннями вимог ст. 9 ЖК України. Виходячи з вимог ст. 47 Конституції України, ст. 4 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права користування жилим приміщенням квартирою № 67 у будинку № 94 по вул. Франка у м. Кролевець Сумської області, зобов'язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування вказаною квартирою, не чинити перешкод позивачу у користуванні вказаною квартирою та шляхом вселення позивача у зазначене житло. Суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкод технікам КП Кролевецьке РБТІ м. Кролевець Сумської області у проведенні інвентаризації квартири [ADDRESS], з тих підстав що поновлення прав позивача, про що суд дійшов висновку вище шляхом зобов'язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування квартирою №67 у будинку №94 по вул. Франка у м. Кролевець Сумської області, та шляхом вселення позивача у зазначене житло забезпечує реалізацію останнім права володіння та користування житлом. Крім того, суд вважає, що такі вимоги є безпідставними, оскільки позивач не надала доказів про те, що зверталась з заявою до КП Кролевецьке РБТІ про проведення інвентаризації квартири, а відповідач не порушував і не оспорював таке право позивачки і фактично вказані вимоги є вимогами про вирішення спору на майбутнє, що є неприпустимим, адже захисту в судовому порядку підлягає лише вже порушене або оспорюване право особи. Відповідно до ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст.9, 109, 145, 156 ЖК України,

Outcome: partial