Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Хустської районної стоматологічної поліклініки про визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря Хустської районної соматологічної поліклініки №7-о від 09 серпня 2018 року «Про переведення працівників» в частині її переведення на посаду лікаря-стоматолога в госпрозрахункове відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки. В позові [PERSON] також просила поновити її на попередній посаді лікаря-стоматолога в терапевтичне відділення №2 Хустської районної стоматологічної поліклініки з 15 серпня 2018 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 серпня 2018 року. Ухвалою Хустського районного суду від 26.12.2018 року провадження у справі було зупинено за клопотанням представника відповідача, у зв`язку із розглядом Закарпатським окружним адміністративним судом справи, про визнання протиправним та скасування рішення органу владних повноважень, на підставі якого здійснено переведення позивачки ні іншу посаду. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.05.2019 року скасовано ухвалу Хустського районного суду від 26.12.2018 року про зупинення провадження у справі, з направлення самої справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду. Ухвалою Хустського районного суду від 31.05.2018 року провадження у справі поновлено та призначено судовий розгляд даної справи. За наданими відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 22 травня 2020 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи «Хустська районна соматологічна поліклініка» з її реорганізацією шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Хустська районна стоматологічна поліклініка» Хустської районної ради Закарпатської області (КНП «ХРСП), яке має статус правонаступника реорганізованої юридичної особи. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 02.01.2014 року, відповідно до наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки вона прийнятий на посаду лікаря стоматолога в порядку переведення з посади лікаря-стоматолога Липчанської АЗПСМ. Наказом головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки №6-0 від 03.08.2018 року, на базі Хустської районної стоматологічної поліклініки створено госпрозрахункове відділення. Наказом головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки «Про переведення працівників» № 7-о від 09 серпня 2018 року її, разом з іншими працівниками, з 15 серпня 2018 року переведено на посаду лікаря стоматолога в новостворене госпрозрахункове відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки. З даним наказом позивачку у встановленому законом порядку ознайомлено не було. Вважає своє переведення на іншу роботу незаконним, таким, що порушило її трудові права передбачені ст.32 КЗпП України, оскільки роботодавець самовільно вніс зміни до умов трудового договору укладеного з ним при прийнятті на роботу. При його переведенні на роботу в інше відділення змінюються умови роботи в частині норм відробітку, умов оплати праці, а також змінюються функціональні обов`язки, що має кваліфікуватися, як зміна істотних умов праці. В установленому законом порядку її не повідомлено за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов праці та не попереджено у встановленій формі про переведення на іншу роботу. В усній формі головним лікарем Хустської РСП її було поставлено перед фактом, що з 15.08.2018 року, вона уже займає посаду лікаря-стоматолога в госпрозрахунковому відділенні Хустської райстоматполіклініки. На її думку такі дії керівника є грубим порушенням вимог визначених ст.32 КЗпП України. Крім наведеного, позивачка звертає увагу на те, що відповідно до умов колективного договору укладеного 26.12.2017р. між адміністрацією Хустської районної стоматологічної поліклініки та профспілковим комітетом за уповноваженням трудового колективу, нормування і оплата праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат регулюються адміністрацією за погодженням із профспілковим комітетом Хустської РСП. В даному випадку у відповідача не було права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Через наведені обставини вона звернулася до суду з даним позовом за захистом свого порушеного трудового права та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] подала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов на підставі наданих ними до справи доказів. Представник відповідача Потьомкіна О.М. в судове засідання не з`явилася, до суду подала письмову заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, з проханням взяти до уваги наведені у відзиві докази та обставини щодо пред`явленого позову, просила в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає позовні вимоги позивачки є недоведеними та безпідставними. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і протягом судового розгляду даної справи стороною позивача надано суду переконливі докази в обґрунтування позовних вимог. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] з 02.01.2014 року, відповідно до наказу головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки прийнятий на посаду лікаря стоматолога в порядку переведення з посади лікаря-стоматолога Липчанської АЗПСМ. Наказом головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки №6-0 від 03.08.2018 року, на базі Хустської районної стоматологічної поліклініки створено госпрозрахункове відділення. Наказом головного лікаря Хустської районної стоматологічної поліклініки «Про переведення працівників» № 7-о від 09 серпня 2018 року [PERSON] , разом з іншими працівниками, з 15 серпня 2018 року переведена на посаду лікаря стоматолога в новостворене госпрозрахункове відділення Хустської районної стоматологічної поліклініки. Метою переведення визначено виплату єдиного соціального внеску з наданням можливості повної виробничої зайнятості на 1,0 ставки і з метою забезпечення ефективного і повного обсягу надання стоматологічної допомоги населенню району. Даний наказ виданий на виконання рішення №448 від 17.05.2018 року Хустської районної ради «Про рекомендації щодо проведення змін штатного розпису медичної установи «Хустської районної стоматологічної поліклініки шляхом переведення штатних посад в госпрозрахункове відділення», у зв`язку з недостатністю бюджетного фінансування стоматологічної служби Хустського району та пропозицій відділу охорони здоров`я Хустської РДА. На підставі даного рішення відділом охорони здоров`я Хустської РДА винесено наказ №77-0 від 30.05.2018 року «Про зміни в штатному розписі «Хустської районної стоматологічної поліклініки, яким наказано головному лікарю лікувального закладу перевести на госпрозрахункове відділення 38,75 штатних посад бюджетних ставок районної стоматологічної поліклініки з 01 серпня 2018 року, із забезпеченням виробничою зайнятістю працівників для можливості виплати соціального внеску в повному обсязі. До матеріалів позову додано та досліджено в судовому засіданні Наказ начальника відділу охорони здоров`я Хустської районної державної адміністрації №77-0 від 30.05.2018р. «Про зміни в штатному розписі Хустської районної стоматологічної поліклініки» відповідно до п.1.3 якого зазначено наступне: «У зв`язку з істотними змінами умов праці проінформувати профспілкову організацію РСП та попередити працівників лікувального закладу згідно чинного законодавства (ст. 32 ч. 3 Кодексу Законів про працю) з 01.06.2018 р.» Таким чином, факт зміни істотних умов праці працівників лікувального закладу при переведенні встановлюється даним наказом та не потребує додаткового доведення. Судом також досліджено Наказ начальника відділу охорони здоров`я Хустської районної державної адміністрації №99-0 від 03.08.2018р. про створення в межах скоригованої установи, Хустської районної стоматологічної поліклініки, терапевтично-ортопедичного відділення на самофінансуванні, що також свідчить про зміну істотних умов праці та умов оплати праці зокрема. Відповідно до частини першої та другої статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві в установі, організації або в іншу місцевість хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускаються тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законом. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. Відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Попередженням є пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці Пленум ВСУ у постанові №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду трудових спорів» у абз.3.п.31 наголошує на тому, що якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці. Послідовність такої правової визначеності у судовій практиці з розгляду трудових спорів відображена у правовому висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові від 01.11.2017р. у справі №6-1471цс17 де вказується на те, що зазначена норма трактує поняття «переміщення» у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Вона передбачає у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміну: робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи); структурного підрозділу у тій самій місцевості; роботи на іншому механізмі або агрегаті. Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника. Таким чином, якщо переведення на іншу роботу пов`язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій. З метою охорони інтересів працівників при переміщенні на інше робоче місце законодавство передбачає такі юридичні гарантії: переміщення працівника забороняється, якщо воно протипоказане йому за станом здоров`я (стаття 32 КЗпП України); якщо в результаті переміщення працівника зменшується заробіток з незалежних від нього причин, здійснюється доплата до попереднього середнього заробітку протягом двох місяців з дня переміщення (частина друга статті 114 КЗпП України). В даному випадку позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку не була повідомлена за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов праці та не попереджена у встановленій формі про переведення на іншу роботу і звичайно не мала можливості надати свою згоду або не погодитися із запропонованими умовами праці. В ході розгляду справи доказів які б свідчили, що такі умови були дотримані адміністрацією Хустської РСП не встановлено. Як зазначила позивачка, її в усній формі головним лікарем Хустської РСП було поставлено перед фактом, що з 15.08.2018 р. вона займає посаду лікаря-стоматолога в госпрозрахунковому відділенні Хустської райстоматполіклініки. Такі обставини свідчать про наявність з боку адміністрації Хустської РСП порушень вимог визначених ст.32 КЗпП України. Жодних доказів щодо оплати праці позивачки із врахуванням перебування на переведеній посаді на госпрозрахункове відділення згідно штатних посад бюджетних ставок районної стоматологічної поліклініки з 01 серпня 2018 року, із забезпеченням виробничою зайнятістю працівників для можливості виплати соціального внеску в повному обсязі сторонами по справі не надавалося. Судом також встановлено, що [PERSON] є членом профспілкового комітету Хустської РСП з наданими повноваженнями представляти інтереси трудового колективу, і за умовами колективного договору укладеного 26.12.2017 року між адміністрацією Хустської районної стоматологічної поліклініки та профспілковим комітетом, адміністрація не проводила погодження, нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат переведеним працівникам Хустської РСП. Згідно із ч. 4 ст.97 КЗпП України, власник, або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав, які вказують на обґрунтованість заявлених позовних вимог, що стосуються захисту порушених трудових прав позивачки і такі обставини дають суду підстави ухвалити рішення про задоволення позову в частині визнання наказу про переведення незаконним та поновлення на попередній посаді. Вирішуючи питання в частині позовних вимог [PERSON] про виплату їй заробітку за час вимушеного прогулу, суд не встановив доказів, на підставі яких вказана позовна вимога позивачки підлягала б задоволенню. При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 цього Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Під час розгляду справи судом не отримано та не здобуто жодного доказу про отримуваний позивачкою заробіток з моменту її переведення та не надано доказів про конкретний розмір такого розрахунку. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial