Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 17.09.2010 по 16.12.2016 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06.12.2016. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка виховується та проживає разом з позивачем. Дочка повністю перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач не бере участі у вихованні дитини, щомісячну матеріальну допомогу на її утримання добровільно надає не завжди та несвоєчасно, та в розмірі меншому ніж прожитковий мінімум на утримання дитини віком від шести років. Дочка [PERSON] за станом здоров`я перебуває на обліку в Сєвєродонецькій міській лікарні з приводу хронічного захворювання ниркової недостатності, тому потребує постійних витрат на лікарські засоби більше 2000 грн. щомісячно. Крім цього виникають супутні хвороби, що потребують значних грошових коштів, а також витрати на розвиток і навчання дитини. Оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки надає не регулярно та несвоєчасно, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просити стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/2 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги не визнала, просила задовольнити позовні вимоги позивача у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.02.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, [INFO] народилася [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 46. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідач не має. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~182\~СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У своєму позові позивач просила стягнути на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/2 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач пояснила, що здійснює обов`язкові щомісячні витрати на дитину приблизно 5600 грн. (2000 грн. лікування, 3000 грн. харчування та одяг, 600 грн. заняття гімнастикою), а іноді й більше, що пов`язано з необхідністю лікування хронічної хвороби дитини, однак не надала суду доказів того, що вона дійсно одноособово здійснює витрати у такому розмірі щомісячно. У судовому засіданні встановлено, що батько дитини надає матеріальну допомогу на утримання доньки, однак не регулярно та у різному розмірі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій АТ КБ «Приватбанк». Загальна сума перерахованих коштів на картку позивача за період з січня 2020 року по грудень 2020 року становить 34000 грн., що в середньому складає 2833 грн. щомісячно. Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з відомостями з державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів [PERSON] за період з 01.01.2020 по 31.03.2021 відсутня інформація про його доходи. Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що позивачем не доведено здійснення витрат на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у сумі 5600,00 грн. на місяць і більше, а також враховує, що відповідно до норм Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/2 частки від всіх видів доходу щомісячно. Водночас, задовольняючи позов частково та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При визначенні розміру аліментів, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 182 СК України, окрім беззаперечного обов`язку батька утримувати свою неповнолітню дитину, суд також враховує стан здоров`я дитини, яка потребує постійного лікування хронічної ниркової недостатності, те, що відповідач офіційно не працює та не має стабільного доходу, що відповідач також має хронічне захворювання хронічний панкреатит, лікування якого може потребувати певних витрат. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що позовна\~заява [PERSON] \~до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню, а стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial