Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 16 жовтня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них дітей немає. Сімейне життя між не склалося. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім'ю, вони повністю перестали розуміти один одного. Часто виникають різного роду непорозуміння. Подальше спільне сумісне життя з відповідачем, примирення та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомила, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить суд задовольнити позовну заяву повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом при розгляді справи встановлено, що 16 жовтня 2009 року між сторонами було укладено шлюб. Сімейне життя подружжя не склалося, сторони не проживають разом. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім'я існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Щодо позовної вимоги про відновлення дошлюбного прізвища, то вона не підлягає до задоволення з наступних відстав. Відповідно до ст.113 СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п. 4 п. 4 Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться за письмовою заявою подружжя або одного з них по пред'явленні копії рішення суду (витягу з рішення суду) про розірвання шлюбу, що набрало чинності, а також паспорта або паспортного документа, квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, про що повинна заявити письмово державному відділу реєстрації актів цивільного стану при поданні заяви про реєстрацію розірвання шлюбу. Таким чином, з урахуванням наведеної норми закону вбачається, що позивач, який змінив своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, про що він повинен заявити письмово державному відділу реєстрації актів цивільного стану при поданні заяви про реєстрацію розірвання шлюбу і відновлення його дошлюбного прізвища в судовому порядку не має потреби. Крім того, позивач під час розгляду справи, не надав суду доказів необхідності відновлення його дошлюбного прізвища саме в судовому порядку, що є підставою для відмови в задоволенні даної позовної вимоги.

Outcome: partial