Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новозаводського районного суду в м. Чернігова з позовом до ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», в якому, уточнивши позовні вимоги (а.с.27-30), просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 17 894,10 грн. та моральну шкоду в сумі 300 000,00 грн., а також витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.05.2011 [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах з ДП «Пассервіс» та виконуючи обов'язки водія на маршруті № 44 в м. Чернігові на автобусі марки БАЗ 22154, р.н. [NUMBER], власником якого є [PERSON], який передав вказаний автобус в експлуатацію ДП «Пассервіс» на підставі доручення та свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 28.07.2010 та [NUMBER], рухаючись у м. Чернігові по вул. Щорса в напрямку вул. Ушинського об 11-05 год. скоїв наїзд на її чоловіка [PERSON], який рухався в попутному напрямку, в результаті чого її чоловік отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.12.2013 [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Зазначає, що [PERSON] звільнено судом від відбування основного покарання, у зв'язку з застосуванням до нього ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011, а її цивільний позов, заявлений при розгляді кримінальної справи, залишений без розгляду. Вказує, що в результаті ДТП їй були заподіяні матеріальні збитки на загальну суму 17 894,10 грн., а саме: витрати на поховання чоловіка 3 144,10 грн., витрати ритуального характеру - поминальний обід 2 750 грн., витрати на спорудження надгробного пам'ятника 12 000 грн. Автобус було застраховано в ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія», яке постановою Господарського суду м. Києва від 11.11.2013 визнане банкрутом. Вважає, що має право вимоги про відшкодування шкоди як до страхової компанії, так і до ДП «Пассервіс». Окрім заподіяної матеріальної шкоди, їй заподіяна також моральна шкода, яка полягає в тому, що загибель коханого чоловіка, з яким вона проживала довгі роки душа в душу, народила дітей, їх виховали, діждалися онуків, людини фізично здорової, яка б могла жити щасливі довгі роки, передчасно пішла з життя, для неї та усіх членів сім'ї стало непоправною трагедією. Вказує, що після повідомлення про смерть чоловіка ледь не позбавилася розсудку, похорони ледве пам'ятає неначе у тумані через сильні головні болі, внаслідок яких була позбавлена сну, симптоми перенесеного стресу турбують її і на даний час, такий стан може залишитися на все життя. Зазначає, що через необхідність постійного звернення до правоохоронних органів та суду для відстоювання своїх прав та законних інтересів, стала знервованою, не урівноваженою, що призвело до погіршення стосунків з оточуючими. У неї порушився звичайний життєвий уклад, життя стало існуванням, оскільки з загибеллю чоловіка втратився сенс подальшого повноцінного життя. Розмір заподіяної шкоди оцінює в 300 000 грн., які просить стягнути з відповідача. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому просили його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, посилаючись на письмові заперечення (а.с.60-61). Пояснив, що винуватець ДТП на їх підприємстві рахувався, проте трудових обов'язків, в період часу коли трапилася відповідна ДТП, не виконував, при цьому до нього не застосовувалися будь-які заходи дисциплінарного впливу і він офіційно не був відсторонений від виконання своїх трудових обов'язків. Зазначив, що договір оренди автобусу БАЗ 22154, д.р.н. [NUMBER] є нікчемним, оскільки не посвідчений нотаріально. Відповідний автобус ліцензійної картки на їх підприємстві не мав. Шляховий лист видавався безпосередньо самим власником транспортного засобу [PERSON] Вказав, що ДТП сталося на міському маршруті № 44, що належить саме їх підприємству. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем і відповідна ДТП сталася безпосередньо під час виконання ним своїх трудових обов'язків на підприємстві відповідача. Заперечував наявність представленого представником відповідача дорожнього листа, вказавши, що на маршруті був зовсім інший дорожній лист, в якому стояв штамп безпосередньо автопідприємства, належного відповідачу. Представник третьої особи ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.69), надіславши суду письмові пояснення (а.с.81-83). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.73). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 751/6328/13-к провадження № 1-кп/751/169/2013, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступник підстав. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.12.2013, який набрав законної сили 26.02.2014, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.7-12). Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] 13.05.2011 о 11 годині 05 хвилин, рухаючись в м. Чернігові по вул. Щорса зі сторони вул. Толстого, в напрямку вул. Ушинського в м. Чернігові на автобусі марки «БАЗ 22154», реєстраційний номер [NUMBER], проявивши необережність у формі злочинної недбалості, в порушення вимог п.п.2.3 (б) 13.1 Правил дорожнього руху України, проявив неувагу, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну та не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв наїзд на велосипедиста [PERSON], який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП, потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя та від яких потерпілий помер. По даній справі потерпілою визнано позивачку [PERSON], дружину покійного [PERSON] (а.с.91). Відповідно до копії Полісу № ВЕ/4997684 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.09.2010, 1-й тип Договору (а.с.96), автобус марки «БАЗ 22154», д.р.н. [NUMBER], на момент ДТП 13.05.2011 був забезпеченим транспортним засобом в ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія», з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, яка складає 51 000 гривень на одного потерпілого Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Судом встановлено, що постановою Господарського суду м. Києва від 11.11.2013 ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» визнано банкрутом (а.с.16-19). Разом з тим, враховуючи вищезгадані обставини справи та беручи до уваги те, що провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» не закінчено Господарським судом м. Києва (тобто, процедура банкрутства не завершена), суд вважає, що позивачем не використана можливість вирішення даного питання щодо відшкодування шкоди, пов'язаної зі смертю потерпілого (витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника і частково моральна шкода) на підставі статті 27 вищезгаданого Закону, у порядку, визначеному ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 17 894,10 грн. є передчасними і у зв'язку з чим, не підлягають задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступного. Так, згідно ст.ст. 1167, 1168, 1172 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Судом встановлено, що водій [PERSON] станом на час ДТП, тобто 13.05.2011, перебував у трудових відносинах з ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» на посаді водія транспортних засобів для роботи на всіх марках автобусів, що підтверджується матеріалами справи (а.с.54,55,99-100) та визнається представником відповідача по справі. Крім того, судом встановлено, що вищезгадана ДТП сталася на маршруті № 44, який належить саме відповідачу ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», що визнається також представником відповідача по справі, за участю транспортного засобу автобусу марки «БАЗ 22154», д.р.н. [NUMBER], під керуванням винуватця ДТП [PERSON], власником якого є [PERSON] (а.с.22) Більш того, вказаний транспортний засіб, станом на час вчинення ДТП, перебував в оренді відповідача на підставі договору оренди транспортного засобу від 27 липня 2010 року та Акту прийому - передачі транспортних засобів від 27 липня 2010 року (а.с.21,78-79,92-95). За таких обставин, суд приходить до висновку, що шкоди було завдано винуватцем ДТП [PERSON] під час виконання ним своїх безпосередніх трудових обов'язків працівника ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» і у зв'язку з чим, моральна шкода підлягає відшкодуванню останнім. Доводів представника відповідача з приводу того, що вищезгаданий договір оренди є нікчемний, так як він нотаріально не посвідчений, суд не приймає до уваги, оскільки дана обставина не є провиною самого водія [PERSON] Більш того, на підставі спірного договору оренди, органами ДАІ було видане відповідне додаткове реєстраційне свідоцтво, що є також додатковим доказом перебування у користуванні відповідача відповідного автобусу (а.с.21). Також, відсутність на вищезгаданий транспортний засіб відповідної ліцензійної картки на ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», суд не вважає провиною [PERSON] Крім того, на думку суду, не є переконливим доказом представлений представником відповідача, як на підставу його заперечень, дорожній лист, оскільки він не належним чином оформлений і його наявність заперечує сам [PERSON] Так, зокрема, в графі «місце для штампа автопідприємства» відсутній необхідний штамп (а.с.97,98). Щодо відсутності нарахованої [PERSON] за травень 2011 року заробітної плати то саме по собі не нарахування йому заробітної плати, при цьому не застосовуючи до нього будь-яких стягнень, що мають наслідком відрахування від заробітної плати чи її невиплату, або не відсторонюючи його в установленому порядку від виконання трудових обов'язків в травні 2011 року, жодним чином не підтверджує доводи представника відповідача щодо невиконання [PERSON], у згаданий період часу, своїх трудових обов'язків. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка має бути стягнута безпосередньо з відповідача, суд враховує розмір моральної шкоди (регламентної виплати), що може бути виплачена згідно ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; необережність мотиву скоєного злочину; відсутність жодних дій з боку відповідача та безпосередньо [PERSON], спрямованих на ліквідацію негативних наслідків скоєного; те, що позивач є дружиною загиблого [PERSON], яка зазнала душевних страждань у зв'язку зі смертю близької людини, з якою вони проживали однією сім'єю, разом ділили радощі та лихо, враховуючи тривалість та глибину душевних страждань у зв'язку з непоправною втратою близької людини, а також ступень спорідненості, враховуючи принципи розумності та справедливості, що передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд вважає, що з ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» на користь [PERSON] підлягає стягненню 140 000 грн. моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця і галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати, понесені [PERSON] на правову допомогу у розмірі 9 000 грн. підтверджуються матеріалами справи, а саме: квитанціями від 19.04.2014 та від 21.10.2013 про сплату коштів (а.с.47-48) та договорами про надання правової допомоги від 21.10.2013 та від 09.04.2014 (а.с.44,49); і була виконана адвокатом Романченком О.П., відповідно до приписів Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Разом з тим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з оплатою витрат на правову допомогу, підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог і у зв'язку з чим їх розмір буде складати 4 500 грн. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, оплата якого була відстрочена судом, в розмірі 14 000 грн. 00 коп.

Outcome: partial