Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON]звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про відшкодування майнової та моральної шкоди, мотивуючи заявлені позовні вимоги тим, що позивачу на праві власності належала корова «Розка» породи Лебединська. У вечірній час 19 липня 2016 року корова поверталася з пасовища та на вулиці Горонівка в с.Ларинівка Новгород-Сіверського району була, внаслідок обриву дроту повітряної лінії електропередач, вражена електричним струмом - коли проходила повз опору повітряної лінії електропередач. На підтвердження вказаного факту позивач посилається на додані до позовної заяви комісійно складений 19 липня 2016 року (депутатами Ларинівської сільської ради, головою вказаної сільської ради, начальником Н-Сіверського РЕМ, представником відділу з питань взаємодії з правоохоронними органами, цивільного захисту, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Новгород-Сіверської райдержадміністрації Чернігівської області) Акт та протокол від 20 липня 2016 року розтину трупу тварини (згідно з даними якого корова пала внаслідок враження електричним струмом). Розмір відшкодування майнової шкоди позивач визначає виходячи з вартості загиблої корови у 15 тисяч 750 гривень та суми упущеної вигоди (полягає у втраті доходів від здачі молока у СВК «Новгород-Сіверське молоко») яка становить 9 тисяч 363 гривні 00 копійок. Також позивач заявляє вимоги про відшкодування 3000 гривень моральної шкоди. В с у д о в о м у з а с і д а н н і : позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на вказані у позові та наведені в судовому засіданні доводи на підтримку заявлених позовних вимог. Представник позивача - [PERSON] висловився про необхідність задоволення у повному обсязі заявлених [PERSON] вимог, констатуючи наявність правових підстав для задоволення позову. Представники відповідача - Бунак Борис Михайлович та Бузина Наталія Володимирівна позов не визнали та висловилися про необхідність залишення позову без задоволення, внаслідок недоведення заявлених позовних вимог. Свідок [PERSON] показав, що 19 липня 2016 року була його черга випасати корів, зранку вони погнали корів на пасовище, а ввечері поверталися додому. Корови ходять по одній дорозі. Під час руху додому, десь близько 20-00 години, за поворотом він почув рев корів та почав їх розганяти. В цей час на дорозі побачив електричний дріт та двох корів, які лежали на землі та були вражені струмом. Відігнавши від цього місця інших корів, він став телефонувати власникам загиблих корів та повідомляти про те, що сталося. Пізніше він дізнався, що на вулиці, де було вбито током корів - подачі електроенергії не було з 11-00 години. В день коли сталася пригода був невеликий вітер та весь день йшов невеликий дощ. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши докази по справі у їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме: заявлені вимоги про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягають зменшенню до розміру стягнення у 15 тисяч 750 гривень (450 (вага тварини) х 35 (вартість у гривнях 1 кілограма живої ваги тварини) = 15 750 ( вартість тварини у гривнях)), а вимоги щодо стягнення на відшкодування моральної шкоди підлягають зменшенню до розміру стягнення у 2000 гривень. Приймаючи таке рішення суд виходить з наступного: згідно з вимогами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести, а згідно припису ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. По справі судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала корова по кличці «Роза» породи Лебединська, що підтверджується паспортом тварини. 19 липня 2016 року внаслідок обриву дроту на лінії електропередачі в с.Ларинівка Новгород-Сіверського району пала корова, яка належала позивачці. Вказані обставини підтверджуються Актом від 19 липня 20016 року, складеним депутатами Ларинівської сільської ради, головою вказаної сільської ради, начальником Н-Сіверського РЕМ, представником відділу з питань взаємодії з правоохоронними органами, цивільного захисту, оборонної та мобілізаційної роботи апарату Новгород-Сіверської райдержадміністрації Чернігівської області; протоколом розтину трупа тварини від 20 липня 2016 року, в якому зазначається, що тварина живою вагою 450 кг. пала внаслідок ураження електричним струмом. Власником електромережі, яка проходить в с. Ларинівка Новгород-Сіверського району, є відповідач по справі, що не оспорювалось в ході судового розгляду справи, а діяльність відповідача щодо володіння та обслуговування вказаної лінії електричних передач є джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з довідкою СВК «Зоря» від 22 липня 2016 року реалізація ВРХ телиці відбувається по ціні за 35 грн. за кілограм живої ваги. За таких доказів, позивачем доведено підстави відшкодування майнової шкоди, в частині відшкодування вартості тварини, у визначеному позивачем розмірі. При цьому, доводи представників відповідача в тій частині, що у довідці Управління агропромислового розвитку Новгород-Сіверської районної державної адміністрації від 10 серпня 2016 року визначена середньостатистична ціна на реалізацію великої рогатої худоби переробним та іншим юридичним та фізичним особам за січень-липень 2016 року і вона становить 20,72 гривні за кілограм., а ціна реалізації ВРХ, зазначена у довідці СВК «Зоря» є завищеною, суд вважає безпідставними, оскільки у довідці Управління агропромислового розвитку Новгород-Сіверської районної державної адміністрації від 10 серпня 2016 року також зазначається, що інформація щодо закупівельних цін на м'ясо ВРХ не може бути підставою для проведення фінансових розрахунків із третіми особами. Разом з тим, суд вважає, що стороною позивача не доведено вимоги щодо стягнення упущеної вигоди (позивач пов`язує виключно з втратою доходів від здачі молока), оскільки навіть після вжиття судом всіх передбачених ЦПК України заходів, щодо забезпечення реалізації позивачем своїх процесуальних прав та надання, відповідно до положень ст.10 ч.4 ЦПК України, часу для належного обґрунтування заявлених позовних вимог в цій частині - позивачем та представником позивача не надано доказів на підтвердження тих обставин, на які позивач посилається як на підставу заявлених вимог про відшкодування упущеної вигоди. Так, після надання судом часу, стороною позивача, на підтвердження вказаних вимог хоча і надано довідку про доходи (розмір доходу позивача становить 9 393,93 грн., але відповідно до наданої позивачем письмової відповіді на депутатський запит - вказаний дохід [PERSON] є прибутком від кооперативних виплат (плати за користування орендованим майном - двома тваринами ВРХ). Отже, позивачем не доведено втрату позивачем вигоди у розмірі 9 393,93 гривень - саме внаслідок не здачі молока. Також суд вважає завеликими та такими, що підлягають зменшенню (до стягнення у розмірі 2000 гривнень) вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач в судовому засідання фактично погодилася із заподіянням моральної шкоди саме у розмірі 2000 гривень, у письмовій претензії відповідачу позивач також зазначала розмір моральної шкоди у 2000 гривень. Природу збільшення розміру моральної шкоди ( розміру у позові у порівнянні із розміром у претензії) - у с удовому засіданні пояснити не змогла. Також визначаючи даний вид стягнення саме у вказаному розмірі суд враховує характер та обсяг заподіяних (з урахуванням ступеня вини відповідача) позивачу моральних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved