overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 17.09.2013 року між ними був укладений шлюб, який наразі існує лише формально; спільних дітей позивач та відповідач не мають, з 01.09.2017 року припинили шлюбні відносини через нехтування відповідачем сімейними цінностями, різні погляди на шлюб та сім»ю, постійні сварки та непорозуміння. Вказані обставини унеможливлюють подальше подружнє життя сторін, тому [PERSON] змушена звернутися до суду, оскільки через органи РАЦС відповідач розривати шлюб відмовляється. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Мусієнко». Відповідач в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 17.09.2016 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Бахмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом №75 (а.с.7). Від даного шлюбу дітей сторони не мають. З 01.09.2017 року позивач та відповідач подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо розподілу майна не мають, проживають за різними адресами, протягом наданого судом терміну примирення не досягли. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 19.11.2010 року між сторонами був укладений шлюб, в якому у них народилася донька Анастасія, [INFO]; з травня 2015 року позивач та відповідач сумісно не проживають, шлюбні відносини припинили через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, втрату взаємоповаги, сварки та непорозуміння. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися; надали заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Пономаренко»; відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 19.11.2010 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Бахмацькою сільською радою Бахмацького району Чернігівської області за актовим записом № 3. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO], яка разом з матір»ю проживає в [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ №055730 від 19.11.2010 року, копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ЕЛ № 108664 від 10.08.2011 року, довідкою Бахмацької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області №1505 від 29.11.2016 року. З травня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, проживають за різними адресами, в різних населених пунктах, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають; протягом наданого судом терміну примирення не досягли. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 22.04.2015 року між сторонами було укладено шлюб, який наразі існує лише формально: сімейні відносини припинилися через несумісність характерів та різні погляди на життя; дітей позивач та відповідач не мають; з березня 2016 року проживають окремо. Вказані обставини унеможливлюють подальше подружнє життя сторін і зумовили звернення [PERSON] до суду з даним позовом, оскільки через органи РАЦС відповідач розривати шлюб відмовляється. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; відповідач проти задоволення позову не заперечує; на примирення не згодні. Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 22.04.2015 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції за актовим записом № 485. Спільних дітей позивач та відповідач не мають, з 16.03.2016 року подружніх відносин не підтримують, проживають за різними адресами, ведуть окреме господарство, сумісних інтересів та спору щодо розподілу майна, яке є їх спільною власністю не мають; примиритися не бажають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 23.06.2016 року між сторонами було укладено шлюб; через постійне зловживання відповідачем алкоголем з 25.09.2016 року позивач та відповідач припинили подружні відносини; спільних дітей сторони не мають, проте через органи РАЦС відповідач розривати шлюб відмовляється, тому [PERSON] змушена звернутися до суду; після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Ткаченко». Сторони в судове засідання не з»явилися; позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі чи про відкладення судового розгляду не надав. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 23.06.2016 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Конотопським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 185. Спільних дітей сторони не мають, з 25.09.2016 року подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надіслав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 23.10.2004 року між сторонами було укладено шлюб; спільних дітей позивач та відповідач не мають; з 2015 року проживають окремо. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, тому позивач просить шлюб розірвати, оскільки існують перешкоди для вирішення цього питання в позасудовому порядку; після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Череп». Сторони в судове засідання не з»явилися; позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі чи про відкладення судового розгляду не надав. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 23.10.2004 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області за актовим записом № 4. Спільних дітей сторони не мають, з 2015 року подружніх відносин не підтримують, проживають за різними адресами, ведуть окреме господарство. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надіслав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 24.09.2016 року між сторонами був укладений шлюб, у якому у них [INFO] року народився син [PERSON]; на даний час позивач і відповідач припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя та обов»язки, постійні сварки; вказані обставини унеможливлюють подальше сумісне життя сторін, а тому позивач просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися; надали суду заяву про розгляд справи без їх участі; позивач позов підтримує, просить його задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]»; відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення, відзиву на позов не подав. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 24.09.2016 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Конотопським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за актовим записом №379 (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 704.80 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 24.10.2010 року між сторонами був укладений шлюб, в якому 22.05.2012 року у них народився син [PERSON]; з лютого 2017 року позивач та відповідач сумісно не проживають, шлюбні відносини припинили через різні погляди на сімейне життя, неможливість знайти спільні рішення сімейних проблем, сварки та взаємні образи. Вказані обставини унеможливлюють подальше сумісне життя сторін, а тому позивач просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище «Кравець». Сторони в судове засідання не з»явилися; надали заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 24.10.2010 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області за актовим записом № 7. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір»ю та зареєстрований в с.м.т.Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Шевченка,101. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ №055695 від 24.10.2010 року, копією свідоцтва про народження серії 1-ЕЛ № 121780 від 06.06.2012 року, довідкою Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області № 420 від 19.04.2017 року. З лютого 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, проживають за різними адресами, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають; примиритися не бажають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 24.10.2015 року між сторонами був укладений шлюб, в якому у них народилась донька [PERSON], [INFO]; з червня 2016 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини через різні погляди на життя та несумісність характерів. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися, позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити; після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]», не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач причини неявки не повідомив, заперечень на позов та заяви про відкладення судового розгляду не надав. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 24.10.2015 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівській області за актовим записом №3. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з батьками в [ADDRESS](а.с.3). З червня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved