Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського суду Одеської області з заявою, в якій просить встановити факт належності їй, [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого за №99/21 від 16.04.2004 року. Свою заяву обґрунтовує тим, що відповідно до паспорту громадянина України її прізвище зазначене як «[PERSON]» як і в усіх інших документах окрім отриманого 16.04.2004 року державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №99/21, згідно з яким [PERSON] на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації є власником земельної ділянки кадастровий номер якої [NUMBER], яка розташована на території Семенівської сільської ради, площею 4,89 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При спробі заповідати вказану земельну ділянку синові, [PERSON] було відмовлено у нотаріальній конторі, в зв'язку із розбіжностями в написанні її прізвища в Державному акті та акті про перенесення меж земельної ділянки, де помилково вказано «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Таким чином, зараз неможливо встановити належність зазначеного державного акту заявнику, що позбавляє її права розпорядження належним їй майном. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву згідно якої доводи, викладені нею у заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документу вона підтримує, просить суд справу розглядати за її відсутності. Представник Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду письмові пояснення щодо заяви та просив суд розглянути справу за відсутності представника адміністрації, заяву підтримує. У зв'язку із неявкою сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, за паспортом громадянина України (серії [NUMBER] виданий Білгород-дністровським РВ ГУМВС України в Одеській області) прізвище, ім'я та по батькові заявника - [PERSON], уродженка с.Підгорне, Білгород-Дністровського району Одеської області, з 07.03.1997 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 08.12.2003 року заявнику, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської райдержадміністрації від 28.11.2003 року №1654 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 4,89 га в межах згідно з планом, та встановлені в натурі межі вказаної земельної ділянки. Земельна ділянка кадастровий номер якої [NUMBER], розташована на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку від 16.04.2004 року серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №99/21. Таким чином, під час виготовлення та видачі вищезазначеного Державного акту, Акту про перенесення в натурі меж земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків, складеного 08 грудня 2003 року та додатку до акту встановлення в натурі меж земельної ділянки від 08 грудня 2003 року відповідними компетентними органами була допущена помилка в написанні прізвища власника Державного акту та вищевказаних актів «[PERSON]», «Завгородньої» замість вірного «[PERSON]». Отримавши правовстановлюючий документ заявник не надав цьому значення та довгі роки взагалі не звертав на це уваги. Відповідно до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення » виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. У відповідності до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України). Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає йому право розпорядження належним йому нерухомим майном - земельною ділянкою. Відповідно до п.6 ч.1 ст.265 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначенні в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в паспорті. Враховуючи вищезазначене суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved