Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 липня 2008 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Понад чотири місяці відповідач проживає окремо, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися. Протягом останні трьох років життя між подружжям постійно виникали сварки на ґрунті взаємної неприязні. Відповідач безвідповідально ставився до виконання своїх обов'язків як батька дитини та чоловіка, не піклувався про матеріальне забезпечення сім'ї. позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам їхнього сина. За домовленістю з відповідачем син залишиться проживати разом з позивачем. Тому позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що не проживає разом з чоловіком близько 6 місяців, за цей час вони фактично не спілкуються, хоча відповідач приїздить до дитини. Позивач вважає збереження сім'ї не можливе та просила суд не надавати час на примирення. Також позивач зауважила, що домовленості про сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. За весь час, відколи вони не проживають разом, відповідач надав 200 грн., купував одежу дитині та подарунки на День народження. Сама позивач не працює, перебуває на обліку в Центрі зайнятості, інших дітей та непрацездатних батьків на утримання немає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Підтвердив, що не проживають разом з позивачем з жовтня 2014 року, відносини не підтримають. Позивач поїхала від нього разом з дитиною. Також відповідач не заперечував проти того, що останні три роки між ним та дружиною склалися погані відносини, що не відповідає, ані його, ані її уявленню про шлюб та сім'ю. відповідач вважав неможливим збереження шлюбу та просив суд не надавати час на примирення. Разом з тим відповідач не погоджувався з підставами розірвання шлюбу, оскільки він завжди піклування про утримання сім'ї, проте позивача не влаштовував рівень такого утримання. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. Відповідач повідомив, що на час розгляду справи в суді він тимчасово не працює, проте проти стягнення аліментів в частині від заробітної плати не заперечував, розуміючи, що в такому випадку аліменти будуть стягуватись в частині від середньої заробітної плати, а не від його фактичних доходів. Також відповідач просив врахувати, що з нього стягуються аліменти на іншу дитину в розмірі ? частини від його заробітку (доходу). Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 19 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 45 (а.с. 4). Сторони не проживають разом з жовтня 2014 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння, відсутність спільних інтересів та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Спору про місце проживання дитини та поділ майна подружжя не має. Тому вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved