Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межу України неповнолітньої дитини без дозволу батька, мотивуючи вимоги тим, що з 12.06.2004р. позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який 16.09.2016р. був розірваний. Від цього шлюбу сторони мають дитину: доньку - [PERSON], [INFO]., яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON] має можливість виїжджати разом з донькою за кордон України для оздоровлення та розвитку дитини, однак отримати нотаріально засвідчений дозвіл відповідача [PERSON] наразі не можливо, оскільки він безпідставно без надання жодних пояснень відмовляє у цьому. Тому, [PERSON] звернулась до суду з позовом і просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньки [PERSON], [INFO]., за межі України до Арабської Республіки Єгипет в період з 01.11.2018р. по 31.01.2019р. без згоди та супроводу батька дитини [PERSON]. Позивач [PERSON] у вступному слові обставини, викладені в обґрунтування позову підтримала, просила задовольнити позов. Додатково пояснила, що 22.10.2018р. відповідач [PERSON] надав нотаріально засвідчений дозвіл на виїзд їх неповнолітньої дитини за межі України в період з 22.10.2018р. по 22.10.2019р.. Відповідач [PERSON] у вступному слові заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 25, 33 Конституції України, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ч.1 ст.141, ч.2 ст.150, ч.2 ст.155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31.03.1995р., оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. №57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 13.05.2005р. Сиротинською селищною радою м. Сєвєродонецьк Луганської області, актовий запис №7, [PERSON] народилась [INFO]., батьками записані - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.09.2016р. по цивільній справі №428/6747/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 27.09.2016р.. Відповідно до копії заяви, посвідченої 22.10.2018р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального кругу Лопатенком В.В., реєстр №2833, 2834, батьки [PERSON] та [PERSON], дають свою згоду на тимчасові виїзди на відпочинок та оздоровлення з України до Російської Федерації, та/або Турецької Республіки, та/або до Арабської Республіки Єгипет, та у зворотну подорож в Україну, та/або до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, їх малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]., в період з 22.10.2018р. по 22.10.2019р. у супроводі одного з них, батьків, та/або у супроводі її бабусі - [PERSON], [INFO]., та/або у супроводі її дідуся - [PERSON], [INFO]., кожен з яких може діяти самостійно. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, судом встановлено, що на момент пред'явлення позивачем [PERSON] позову до суду відповідач [PERSON] дійсно не надавав нотаріально засвідченої згоди на виїзд їх неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO]., у зв'язку з чим позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньки [PERSON], [INFO]., за межі України до Арабської Республіки Єгипет в період з 01.11.2018р. по 31.01.2019р. без згоди та супроводу батька дитини [PERSON].. Однак, 22.10.2018р. відповідач [PERSON] надав у добровільному порядку свою згоду на тимчасові виїзди своєї дитини [PERSON], [INFO]., в період з 22.10.2018р. по 22.10.2019р.. При цьому, суд зауважує, що надана згода виходить за межі позовних вимог [PERSON] Отже, діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або на підставі рішення суду при відсутності згоди одного з батьків. Однак, враховуючи наявність згоди відповідача [PERSON] на тимчасові виїзди їх дитини [PERSON], [INFO]., на момент ухвалення рішення суду між сторонами відсутній спір, а отже суд приходить до висновку, що обставини, викладені [PERSON] в обґрунтування позову не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а отже позов [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межу України неповнолітньої дитини без дозволу батька, не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed