Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона з 20.04.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З відповідачем відносини погіршилися, як зазначається у позовній заяві, позивач також звернулася із позов до суду про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2005 року, згідно Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.04.2005 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції за № 450 (а.с.6). Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Позивач у позові зазначає, що відповідач працює і має стабільний дохід. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити: стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 50 відсотків доходу [PERSON] щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 11.08.2016 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ч.2 ст..84, 180, ч.2 ст.182, ст..184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved