Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 серпня 2016 року померла її мати [PERSON], яка все своє майно заповіла позивачці. До складу спадщини входить земельна ділянка (пай) площею 0,2749 га, цільове призначення якої для пасовища, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, кадастровий номер 7321086300:02:002:0364. Позивач своєчасно прийняла спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на нерухоме майно було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На підставі вищенаведеного просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку (пай) площею 0,2749 га, цільове призначення якої для пасовища, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, кадастровий номер 7321086300:02:002:0364. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак від її представника [PERSON] до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, проте сільська рада направила до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу у відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 44 від 15 квітня 2010 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, [PERSON] все своє майно, що належало їй на день смерті заповіла [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-МИ № 161597, [PERSON] померла 08 серпня 2016 року в с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області. Відповідно до розпорядження № 352 від 01.10.2014 року, Глибоцької РДА, [PERSON] виділено земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради розміром 3,2337, в тому числі рілля 2,9588 та пасовище 0,2749. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 липня 2017 року, вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла 08 серпня 2016 року, є її дочка [PERSON], [INFO]. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 2,9588 га, в межах згідно з планом, кадастровий номер 7321086300:02:002:0363, розташованої за адресою: [PERSON] сільська рада, урочище «Пальцо № 28, № 29, № 30» Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить також нерухоме майно, а саме земельна ділянка (пай) площею 0,2749 га, цільове призначення якої для пасовища, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, кадастровий номер 7321086300:02:002:0364. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вказані вимоги закону [PERSON], виконала так, як у передбачений законом строк подала заяву до Глибоцької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] в зв'язку із чим державним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу щодо майна померлої [PERSON], однак постановою приватного нотаріуса №316/02-31 від 29.09.2017 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно так, як нею не були надані правовстановлюючі документи, що посвідчує право власності померлої на вищевказане спадкове нерухоме майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має законні права на спадкове майно після смерті [PERSON], однак у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів позивач не має можливості оформити право власності. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 319, 328, 392, 1216-1223, 1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved