Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві представник позивачки зазначив, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб 17 січня 2014 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач відмовляється надавати сину матеріальну допомогу, вихованням сина не займається. Також зазначив, що доходом позивачки є незначна сума соціальної допомоги, а відповідач має нормальний стан здоровя, постійно працює в Чеській Республіці, де заробляє непогано та, на його думку, має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісяця на утримання сина [PERSON] Просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] і до його повноліття. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надіслав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що твердження позивачки про відмову відповідача у наданні сину матеріальної допомоги, не займанням вихованням сина є неправдивими, оскільки відповідач неодноразово звертався до органу опіки та піклування Тячівської РДА про визначення йому днів та годин для спілкування з сином, щоб у такий спосіб мало місце батьківське виховання дитини, бо у добровільному порядку мати дитини перешкоджає вільному спілкуванню, виставляє умови спілкування тільки за місцем її постійного проживання, що є неправильним, оскільки і батько, і мати, мають рівні права щодо дитини. Відповідач [PERSON], як батько дитини, не відмовляється і не ухиляється від надання дитині матеріальної допомоги, в тому числі і у вигляді сплати аліментів, бо не сумнівається, що саме він є біологічним батьком дитини, має бажання купляти для дитини необхідні речі і передавати їх у процесі спілкування з дитиною, цікавитись потребами дитини, і щоб у спілкуванні з дитиною не робилось перешкод. Абсолютно надуманим є твердження у позовній заяві про вихваляння відповідачем високими заробітками за кордоном, адже на даний час відповідач має труднощі з працевлаштуванням, оскільки перебуває в Чеській Республіці, а віза відкрита до Польщі та по сімейним обставинам вимушений був у квітні-травні неодноразово приїздити додому, про що свідчать відмітки у закордонному паспорті відповідача. Відповідач [PERSON] визнає і згідний на стягнення з нього аліментів у розмірі 800-900 гривень щомісячно, що є більшим ніж половина з прожиткового мінімуму для дитини такого віку, хоч відповідно до ст.. 180 СК України обовязок утримувати дитину є рівним обовязком як батька так і матері. Погоджуючись на такий розмір аліментів відповідач розраховує також на те, що позивачка не буди чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, у процесі чого буде забезпечено додаткове матеріальне забезпечення. Просить позов задовольнити частково, а саме щомісячно стягувати з відповідача аліменти в розмірі 900 гривень. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на викладені в письмових запереченнях обставини та просить позов задовольнити частково, а саме стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти в розмірі 900 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач та який перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітнім сином та сама веде догляд за ним, а також майновий стан відповідача, який не має постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати по Тячівському району, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 900 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина і до його повноліття, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial