Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до місцевого суду із позовною заявою про визнання за нею права на середню земельну частку (пай). У підтвердження позовних вимог посилається на те, що працювала в Пяновицькій середній школі з 01.11.1979р. по 15.11.1980р., з 15.02.1984р. по 14.11.1984р., а також із 05.01.1990р. прийнята на роботу до Пяновицької СЗШ, де і працює по сьогоднішній день. Однак, під час розпаювання земель при складанні списків осіб, що мають право на земельну частку (пай), була пропущена в списках пайовиків на території с. Пяновичі Самбірського району Львівської області, хоча, як на момент розпаювання земель так і на сьогоднішній день була зайнята у соціальній сфері с. Пяновичі Самбірського району. [PERSON] вважала, що включена в списки осіб, які мають право на середню земельну частку, проте у лютому 2017 року дізнавшись про відсутність її у відповідних списках звернулася до [PERSON] сільської ради. У звязку з вищевикладеним [PERSON] просить в судовому порядку постановити рішення, яким визнати її право на середню земельну частку (пай) в розмірі 2,10 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території с. Пяновичі [PERSON] сільської ради Самбірського району. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та посилалася на обставини, зазначені в позовній заяві; просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Львівської області на виклик у суд не зявився; хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку; подав заяву про розгляд справи у відсутності представника та про відмову в позові через застосування строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Самбірського району Львівської області на виклик у суд не зявився; хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку; подав заяву про розгляд справи у відсутності представника та визнання позову [PERSON], - тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, про що не заперечила позивач. Представник третьої особи управління Держгеокадастру у [PERSON] районі на виклик у суд не зявився; хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку; із заявою про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення до суду не звертався. Зясувавши обставини справи та заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обовязок доказування і подання доказів. Відповідно до передбачених Цивільним Законом засад захисту права власності держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів прав власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню; також власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 391 ЦК України у спосіб захисту права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Однаково є регламентованим у Земельному кодексі України про захист субєктивного права на землю, що має конституційну природу та існує у межах відносин держави субєкта; ЗК України гарантує і забезпечує фізичним і юридичним особам рівні умови і способи захисту права власності і права користування на конкретні земельні ділянки. Стаття 13 Конституції України передбачає, що держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання. Вона також закріплює рівність перед законом усіх без винятку субєктів права власності і гарантує кожному захист його прав і свобод. Ці принципові положення мають визначальне значення і для субєктів земельних правовідносин. Власник земельної ділянки чи землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на землю здійснюється в адміністративному та судовому порядку. Також суд відмічає у спірних правовідносинах, що згідно з Конституцією України права і свободи людини і громадянина захищаються виключно судом; кожному гарантується право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й при порушенні земельних справ. Судом установлено, що із даних копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що позивач працювала в Пяновицькій середній школі з 01.11.1979р. по 15.11.1980р., з 15.02.1984р. по 14.11.1984р., з 05.01.1990р. по сьогоднішній день працює в Пяновицькій СЗШ. Із довідки №02-28/259 від 03.03.2017 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Самбірського району Львівської області, відомо, що розпаювання земель Пяновицької агрофірми «Лани» на території Пяновицької сільської ради здійснювалось у березні 1994 року, середня земельна частка (пай) становила 2,10 в умовних кадастрових гектарах. Згідно ст. 6 ЗК України 1990 року до числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, належать працівники освіти, охорони здоровя, культури, побутового обслуговування населення, звязку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з числа цих осіб. Пунктами 2, 7 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Як установлено у судовому засіданні із пояснень позивача, [PERSON] мала право на середню земельну частку (пай) на території с. Пяновичі Самбірського району, так як на момент розпаювання земель була зайнята у соціальній сфері с. Пяновичі Самбірського району, проте під час розпаювання була пропущена у списках пайовиків по Пяновицькій сільській раді; на даний час у відповідача [PERSON] сільської ради є вільні землі для наділення позивачу із земель резервного фонду чи земель запасу. Ураховуючи вище наведені норми законів у сукупності з поясненнями позивача, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] є підставний та підлягає до задоволення однаково як і слід поновити особі строк звернення до суду із таким спором, оскільки як установлено вона лише минулого року дізналася про порушене своє право.

Outcome: approved