Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Чернятинської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) площею 0.86 умовних кадастрових гектарів в с. Чернятин Городенківського району, право на яку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії: І-ІФ № 027686 від 22.07.2002 року. В позовній заяві зазначила, що вона є внучкою [PERSON], яка проживала в с. Чернятин Городенківського району. [INFO] бабка померла. За життя склала запові, згідно якого земельну частку (пай) площею 0.86 умовних кадастрових гектарів в с. Чернятин Городенківського району, право на яку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії: І-ІФ № 027686 від 22.07.2002 року, заповіла своєму сину і її ([PERSON]) батьку - [PERSON]. Проте [PERSON] помер [INFO] і оформити спадщину не встиг. Після його смерті відкрилася спадщина. Із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину вона ([PERSON]) звернулася в нотаріальну контору, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. В зв'язку з цим вона змушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання [PERSON] не з'явилася. В заяві поданій до суду справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Позов просить задовольнити. [PERSON] в судове засідання також не з'явилася. Як вбачається із матеріалів справи, справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги визнає. Щодо задоволення позову не заперечує. Із заяви Чернятинської сільської ради вбачається, що відповідач просить розглядати справу без участі їхнього представника. Позовні вимоги визнають. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що земельна частка (пай) площею 0.86 умовних кадастрових гектарів в с. Чернятин Городенківського району, право на яку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії: І-ІФ № 027686 від 22.07.2002 року, належала [PERSON], що підтверджується копією державного акту, при матеріалах справи. 11.04.2005 року [PERSON] склала заповіт (копія заповіту при матеріалах справи), згідно якого земельну частку (пай), на випадок своєї смерті заповіла своєму сину [PERSON]. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серія: [NUMBER] від 23.07.2007 року, при матеріалах справи, [PERSON] померла [INFO]. [PERSON], не встигши оформити спадщину, [INFO] також помер (копія свідоцтва про смерть серія: [NUMBER] від 22.04.2011 року, при матеріалах справи). Після його смерті відкрилася спадщина (ст. 1220 ч. 1 ЦК України). Згідно ст. 1216 ч. 1 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] особистого розпорядження (заповіту) на випадок своєї смерті, не склав. Відповідно до ст. 1258 ч. 1, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ч. 1 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1266 ч. 1 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. [PERSON] [INFO], є дочкою померлого [PERSON], та внучкою померлої [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1296 ч. 1 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено (копія довідки № 109-01-16 від 28.02.2013 року, при матеріалах справи). Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ч. 1 ЦК України). Право власності на землю гарантується Конституцією України. Також право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ст. 373 ч. 2 ЦК України). Відповідно до ст. 374 ч. 1 ЦК України, суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Земельним кодексом України передбачається набуття громадянами України права власності на земельні ділянки, зокрема й на підставі прийняття спадщини (ст. 81 ч. 1 п. г ЗК України). Як вбачається із ст. 391 ч. 1 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідачі заперечень щодо визнання права власності за позивачем на зазначену земельну ділянку, не мають. Інших осіб, які б заявляли свої вимоги по даному питанню, не встановлено. В зв'язку з цим суд вважає що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) площею 0.86 умовних кадастрових гектарів в с. Чернятин Городенківського району, право на яку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії: І-ІФ № 027686 від 22.07.2002 року. На підставі викладеного та ст. 81 ч. 1 п. г ЗК України, ст. 316 ч. 1, ст. 317 ч. 1, ст. 319 ч. 1, ст. 328 ч. 1, ст. ст. 373, 374, ст. 391 ч. 1, ст. 1216 ч. 1, ст. 1222 ч. 1, ст. 1258 ч. 1, ст. 1261 ч. 1, ст. 1266 ч. 1, ст. ст. 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved