Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] і [PERSON], та уточнивши свої позовні вимоги, просить суд договір дарування квартири № 2, яка розташована в будинку № 10 по вул.. Горіховій м. Білгород-Дністровський Одеської області, укладений 19.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] визнати фіктивним та недійсним. При цьому, поданий позов [PERSON] обґрунтовує тим, що рішення суду від 02 вересня 2016 року з [PERSON] на її користь було стягнуто кошти за договором позики в розмірі 381\~652,50 гривень та 1000 гривень моральної шкоди. Під час розгляду справи про стягнення боргу, ухвалою суду від 03.06.2016 року було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на належну боржнику [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Дізнавшись про наявність ухвали про арешт майна, 19.08.2016 року [PERSON] шляхом нотаріального укладення договору дарування відчужила вказану квартиру своєму чоловікові [PERSON], та вони разом продовжили проживати в квартирі, тобто вказаний правочин жодним чином не змінив їх правовідносини, не привів до будь-яких наслідків, що на думку позивачки, вказує на фіктивність правочину договору дарування, та укладання його з метою уникнення можливого стягнення квартири виконавчою службою в процесі виконання рішення суду про стягнення боргу. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просить суд визнати вказаний договір дарування квартири фіктивним та недійсним. Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином. Представник [PERSON] надала до суду клопотання з проханням судові засідання проводити за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи сповіщались належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про направлення на їх адресу судових повісток, причини неявки суду не відомі. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON], з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2016 року по справі № 495/4254/16-ц позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики була частково задоволена, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у розмірі 381652 грн. 50 коп. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. 12 жовтня 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції було винесено постанову про відкриття провадження за виконавчим листом № 495/4254/16-ц виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом 04.10.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 381\~652,50 гривень. Під час розгляду вказаної справи про стягнення боргу, судом, з метою забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову, 03.06.2016 року було задоволено заяву [PERSON] та накладено арешт на квартиру [ADDRESS], загальною площею 91,3 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2008 року, зареєстрований за № 4553. Проте, вказана ухвала суду про забезпечення позову не була направлена до належного органу для виконання, тобто фактично ухвала не була виконана. Позивачка [PERSON], [INFO], доводиться рідною донькою відповідачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження № 3859926, актовий запис № 379 складений Білгород-Дністровським міським бюро ЗАЦС та наданою суду копією актового запису про шлюб № 408 від 03.10.1987 року на [PERSON] т а [PERSON], складений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровську Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Дізнавшись про наявність ухвали про накладення арешту та з метою уникнення імовірного стягнення майна у вигляді квартири в рахунок погашення боргу під час виконавчого провадження, відповідачка [PERSON] 19.08.2016 року уклала договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу [PERSON], згідно з яким подарувала належну їй квартиру [ADDRESS] своєму чоловікові [PERSON]. З довідок виконкому Білгород-Дністровської міської ради про реєстрацію місця проживання особи, що були отримані на запит суду, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 04.04.2016 по сьогоднішній день зареєстровані за адресою: квартира № 2, вул.. Горіхова, 10, м. Білгород-Дністровський Одеської області. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов'язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року № 6-1873цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Після укладення договору дарування відповідачка [PERSON] квартиру не звільнила, не передала ключі, оскільки так само продовжувала проживання з чоловіком у вказаній квартирі. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам роз'яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Підсумовуючи викладене, встановивши дійсні обставини справи та характер правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає, що оспорюваний договір дарування є фіктивним, оскільки дії сторін під час його укладання не були направлені на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, а був укладений у зв'язку з небажанням сплачувати заборгованість за договором позики, укладеним 09.04.2014 року між позивачкою та [PERSON]

Outcome: approved