Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до протоколу №3 від 09 березня 1994 року виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області їй [PERSON], мешканці с. Волока вул. І. Крянге буд. № 22 було виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,26 га.. З 1984 року по даний час гр. [PERSON]І, постійно проживала за вказаною адресою, добросовісно, безперервно та відкрито використовувала земельну ділянку за призначенням, регулярно сплачувала земельний податок, це посвідчено довідкою від 11.09.2014 року виконкому [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, у якій зазначено що за гр. [PERSON]І, рахується земельна ділянка 0,30 га., остання будучи пенсіонеркою земельний податок з 2011 року не сплачує. Однак, незважаючи на існування такого рішення на протязі декількох останніх років не може виготовити правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку через те, що як з'ясувалося частиною її земельної ділянки користується сусід гр. [PERSON]. Цей факт було підтверджено [PERSON] Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 березня 2016 року. Рішення вступило у законну силу і факти встановлені судом не підлягають доказуванню. Після розгляду спору у суді і скасування незаконного рішення [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області її клопотання було розглянуто повторно. За результатами повторного розгляду своїм [PERSON] № 199-10/16 10 сесії 7 скликання від 20.02.2016 року [PERSON] сільська рада Глибоцького району Чернівецької області надала дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації по виготовленню свідоцтва про право власності на земельні ділянки що перебувають у її користуванні загальною площею 0,2600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Волока по вул.. І.Крянге, 22. Технічна документація була виготовлена і подана на затвердження [PERSON] сільською радою Глибоцького району Чернівецької області. [PERSON] № 229-15/16 [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області XV сесії VII скликання від 29.07,2016 року їй було відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0.2500 га для будівництва та обслуговування Крянге, буд 22 у звязку з тим, що земельна ділянка не відповідає вищевказаній технічній документації в натурі (на місцевості). Під час розгляду спірного питання на засіданні Постійної комісії було повідомлено, що за час розгляду спірного питання у Глибоцькому районному суді Чернівецької області та повторного розгляду її заяви про передачу у власність земельної ділянки, суміжний землекористувач [PERSON] виготовив технічну документацію, дозвіл на що він отримав згідно рішення [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області V сесії VII скликання № 65-5/16 від 04.02.2016 року і яка була затверджена [PERSON] [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Копія проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок гр. [PERSON] була їй надана. З цієї документації стало очевидним, що частину земельної ділянки, якою вона користується передано у власність незаконно, без жодних підстав. Крім того земельну ділянку передано без погодження з нею як суміжним землекористувачем. Тобто тільки у листопаді 2016 року вона дізналася про існування таких рішень і про порушення свого права. Після виїзду членів комісії разом з представником Глибоцької РДА Чернівецької області на місце розташування земельних ділянок їй було рекомендовано знову звернутися до суду, так як частина земельної ділянки, на яку вона претендує, передана у власність [PERSON], а [PERSON] сільська рада Глибоцького району Чернівецької області не має повноважень скасовувати свої попередні рішення. Враховуючи вище викладене, позивачка просить скасувати рішення сільської ради та визнати за нею право на отримання у власність земельної ділянки. Під час розгляду справи, 09 березня 2017 року позивачка [PERSON] збільшила позовні вимоги і крім попередніх вимог також просила суд визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача № 166-8/16 від 14 квітня 2016 року у частині передачі у власність земельної ділянки площею 0,3735 га у с. Волока Глибоцького району Чернівецької області [PERSON] Позивачка [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали повністю, в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позові, просили суд змінені позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в своїх поясненнях посилався на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог і просив суд відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області в судове засідання не зявився, однак від відділу держгеокадастру до суду надійшла заява, відповідно до якої вони просять розглянути справу у відсутності їхнього представника. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, надали заперечення проти позову, в своїх поясненнях посилалися на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог і просили суд відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків та, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Судом встановлено, що [PERSON] з 1984 року постійно проживала [INFO], та використовувала земельну ділянку площею 0,15 га, про що вказано у по господарській книзі по особовому рахунку № 633 за 1986-1990 роки. Така площа земельної ділянки пояснюється тим, що господарство позивачки відносилось до категорії «робітничих дворів», а тому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу УРСР в редакції 1970 року, позивачка не могла мати у користуванні земельку ділянку більшої площі. Зі змісту норми ч. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України випливає, що державна реєстрація земельних ділянок на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до рішення передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок. Відповідно до протоколу №3 від 09 березня 1994 року виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області їй [PERSON], мешканці с. Волока вул. І. Крянге буд. № 22 було виділено земельну ділянку загальною площею 0,26 га. З урахуванням того, що попередня земельна ділянка площею 0,15 га біля будинку їй була надана у користування згідно ст. 78 ЗК УРСР в редакції 1970 року, випливає, що ще 0,11 га це інша ділянка. Сторонами в судовому засіданні визнається той факт, що у позивачки є у користуванні інша земельна ділянка у іншому місці. Також судом встановлено, що за результатами повторного розгляду заяви позивачки [PERSON] № 199-10/16 10 сесії 7 скликання від 20.02.2016 року [PERSON] сільська рада Глибоцького району Чернівецької області надала дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації по виготовленню свідоцтва про право власності на земельні ділянки що перебувають у її користуванні загальною площею 0,2600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Волока по вул.. І.Крянге, 22. Технічна документація була виготовлена і подана на затвердження [PERSON] сільською радою Глибоцького району Чернівецької області. [PERSON] № 229-15/16 [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області XV сесії VII скликання від 29.07.2016 року позивачці було відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування Крянге, буд 22 у звязку з тим, що земельна ділянка не відповідає вищевказаній технічній документації в натурі (на місцевості). [PERSON] [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області V сесії VII скликання № 65-5/16 від 04.02.2016 року затверджено технічну документацію на передачу у власність спірної земельної ділянки [PERSON] [PERSON] [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 166-8/16 від 14 квітня 2016 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,3735 га у с. Волока Глибоцького району Чернівецької області. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]П, .[PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що спільною земельною ділянкою користувалася сімя [PERSON], між земельними ділянками існували межові знаки. Суд вважає, що позивачкою належними і допустимими доказами не доведено в судовому засіданні порушення її прав чи законних інтересів, оскільки спірна земельна ділянка не перебувала у власності позивачки, також не доведено факт правомірного користування позивачкою спірною земельною ділянкою. А розпорядження земельними ділянками, що перебувають на території відповідного села відноситься до виключної компетенції відповідного орану місцевого самоврядування і в судовому засіданні належними і допустимими доказами не доведено, що при прийнятті рішень органом місцевого самоврядування були допущені порушення. Тому, суд вважає, що у задоволенні змінених позовних вимог слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, на підставі, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 152, 155 ЗК України, ч.1 ст. 393 ЦК України,

Outcome: dismissed