Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про надання тимчасового дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу на оформлення проїзних документів без письмової згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 7 вересня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинено 14 лютого 2004 року. 27 червня 2006 року Самарським районним управлінням юстиції м. Дніпропетровська зареєстровано розірвання шлюбу. Після припинення шлюбних відносин відповідач не бажає спілкуватися з сином, хоча позивач не заперечувала проти цього. Аліменти на утримання сина відповідач не сплачує, станом на 1 березня 2014 року заборгованість складає 35900 грн. 38 коп. Відповідач не приймає участі у вихованні сина та не проти позбавлення його батьківських прав. Син позивача з моменту народження знаходиться на диспансерному обліку в амбулаторії № 1 комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» з діагнозом: синдром нав'язливих рухів, неврозоподібний синдром на фоні раннього, органічного ураження центральної нервової системи та в обласній дитячій клінічній лікарні з діагнозом - вальгусна деформація стоп. Метою виїзду дитини за межі України є відпочинок, лікування, навчання та, можливо, проживання. У зв'язку з тим, що місце проживання відповідача не відомо, отримати його згоду на виїзд дитини за кордон не можливо, а тому позивач просила суд надати дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] за межі України, в тому числі до Автономної Республіки Крим, на відпочинок, лікування, навчання та проживання без письмової згоди відповідача, та надати дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за межі України неповнолітньому [PERSON] без письмової згоди відповідача. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпропетровську ради, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги вважають законними та обґрунтованими. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.8). Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 27 липня 2006 року 27 червня 2006 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Неповнолітній [PERSON] мешкає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою комунального підприємства «Житлове господарство Самарського району» № 2219 від 4 вересня 2014 року (а.с.20). Згідно з довідкою Самарського відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції № 13/1127 від 20 березня 2014 року в період з 1 вересня 2013 року до 1 березня 2014 року [PERSON] не отримувала аліменти за виконавчим листом № 2-1112 від 1 березня 2004 року, який видано Самарським районним судом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина (а.с.18). Станом на 1 березня 2014 року заборгованість по аліментам становить 35 900 грн. 38 коп. (а.с.19). Довідкою Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради № 1335 від 4 вересня 2014 року також підтверджується, що [PERSON] отримує тимчасову державну допомогу на утримання сина, [PERSON], 2003 року народження, у зв'язку з ухиленням батька від сплати аліментів (а.с.21). 22 листопада 2007 року Самарською районною у м. Дніпропетровську радою було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON], 2003 року народження. Відповідно до даного висновку [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав (а.с.11). Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. Зазначена конституційна норма конкретизується сімейним законодавством, а саме - Сімейним кодексом України, яким регламентує, крім іншого і особисті немайнові права і обов'язки батьків щодо дитини. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Сімейним кодексом України це питання не регламентовано. Відповідно до ст. 8 Сімейного кодексу України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Право на свободу пересування фізичної особи за межі України, закріплене у ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років (далі - дитина), має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (із змінами і доповненнями) передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків або на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Матеріалами справи підтверджується, що неповнолітній [PERSON] має захворювання неврозоподібний синдром на фоні раннього, органічного ураження ЦНС та потребує лікування (а.с.12-17). Судом встановлено, що позивач не може отримати згоду відповідача на виїзд їх сина за межі України, оскільки їй не відомо його місце проживання, роботи, з сином батько не спілкується. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в інтересах дитини буде надати їй дозвіл на виїзд за межі України без згоди та супроводу батька - [PERSON], та оформлення проїзних документів без його письмової згоди, а тому позовні вимоги [PERSON] є законним та обґрунтованими. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved