Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, проте шлюб було розірвано. Сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини не надає. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, проте надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та підтримала позовні вимоги. В судове засідання відповідач не зявився, проте надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 217726, виданого 05 грудня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сватівського районного управління юстиції в Луганській області, [PERSON] народилася 14 листопада 2002 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 149. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 жовтня 2013 року, розірвано шлюб, зареєстрований 22.12.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 127, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кандаурова). З довідки КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» № 2538 від 14.06.2016 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], і разом із нею за вказаною адресою проживає її дочка [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що відповідач є батьком [PERSON], яка є його неповнолітньою дитиною, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. При цьому суд вважає, що фактична згода сторін на сплату аліментів в твердій сумі 500 грн. на місяць є істотною обставиною в розумінні ст. 184 СК України, в той час як вказаний розмір аліментів є справедливим та достатнім для виконання відповідачем свого обовязку по утриманню дитини. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved