Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Тернопільської міської ради із позовом про надання дозволу на відкриття візи для неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], для виїзду за кордон без згоди батька [PERSON] у період з 01 листопада 2016 року по 01 листопада 2018 року та надання дозволу [PERSON] на оформлення документів для виїзду за кордон неповнолітньої доньки [PERSON] (в тому числі, [PERSON]) без згоди батька [PERSON] у період з 01 листопада 2016 року по 01 листопада 2018 року. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 11 травня 2000 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано 15 листопада 2007 року. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На даний час донька проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не бере. Кожного року для кращих учнів школи, в якій навчається дочка, є можливість безкоштовно поїхати по програмі обміну за кордон, безкоштовно там проживати та навчатись протягом місяця. Такі поїздки вже відбулись до [PERSON] та Німеччини. Згідно вимог Генерального Консульства [PERSON] у м. Луцьк, для дитини на відкриття будь-якого типу візи віком від 16 до 18 років потрібні нотаріально засвідчені дозволи двох батьків. Дочка неодноразово зверталася до батька з проханнями надати дозвіл на виїзд за кордон, однак відповідач безпідставно не дає такої згоди. У звязку з тим, що відповідач не надає згоди на виїзд доньки за кордон, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить розглядати справу в її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Від третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання нез'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що з 11 травня 2000 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15 листопада 2007 року. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №056484 від 30 листопада 2000 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, про що зроблено актовий запис за №1910. На даний час, сторони по справі проживають окремо. [PERSON] проживає разом з матірю по вул. Бережанська, 53/57 в м. Тернопіль, що підтверджується довідкою ПП «Карпати-2010» за №619 від 17 жовтня 2016 року. Між сторонами не досягнуто згоди щодо виїзду дитини за межі України до [PERSON] та інших країн Шенгенської угоди у період з 01 листопада 2016 року по 01 листопада 2018 року. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоровя. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Відповідно до вимог ст. 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Згідно вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», виїзд неповнолітніх дітей за кордон проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та надати дозвіл [PERSON] на відкриття візи та оформлення документів (в тому числі, [PERSON]) для виїзду неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за межі України до [PERSON] та інших країн Шенгенської угоди без згоди батька [PERSON] у період з 01 листопада 2016 року по 01 листопада 2018 року. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що небажання відповідача надавати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дочки шкодить інтересам дитини. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився та не представив суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 551,20 гривень понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved