Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 29 травня 2014 року по 24 вересня 2014 року вона працювала у ПАТ «Західінкомбанк» на посаді юрисконсульта, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. Станом на момент звільнення, позивач не отримав повного розрахунку за весь період роботи, що підтверджується відповідною довідкою. У вказаній довідці причиною невиплати в повному обсязі заробітної плати є введення процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» та включення суми заборгованості по заробітній платі до реєстру вимог кредиторів банку. Тим самим банк встановлює залежність виплати заробітної плати, належної працівнику від проведення процедури ліквідації банку включення суми боргу до реєстру вимог кредиторів банку. Однак така позиція не відповідає вимогам КЗпП України та п.9 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з умовами якої уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку має право звільняти чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обв'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю. Просить стягнути з відповідача заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 4 579,96 гривень та середній заробіток по день фактичного розрахунку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомила, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечив проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі в розмірі 4 579,96 гривень, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом при розгляді справи встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що 24 вересня 2014 року [PERSON] була звільнена з займаної посади в порядку скорочення штату в зв'язку з ліквідацією банку (а.с. 5). Також встановлено, що при звільненні позивачу нарахована та невиплачена заробітна плата станом на 06 жовтня 2014 року в сумі 4 579,96 гривень (а.с. 4). Вищевказана заборгованість виникла станом на 23 липня 2014 року, в зв'язку з процедурою ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» та прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 63 від 23 липня 2014 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк». Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивачу при звільненні із ПАТ «Західінкомбанк» не було виплачено нараховану заробітну плату в сумі 4 579,96 гривень у відповідності до вимог статті 115 КЗпП України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з ПАТ «Західінкомбанк» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 4 579,96 гривень. Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати при звільненні, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом при розгляді справи встановлено, що 24 вересня 2014 року [PERSON] була звільнена з роботи. При звільненні позивачу не було виплачено нараховану заробітну плату в сумі 4 579,96 гривень. При цьому загальна кількість робочих днів за час затримки ПАТ «Західінкомбанк» по виплаті [PERSON] становить 51 робочий день. У відповідності до довідки, середньоденна заробітна плата позивача становить 178,84 гривень. Таким чином загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 51 робочий день становить 9 120,84 гривні, які підлягають стягненню з ПАТ «Західінкомбанк» на користь [PERSON] Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивачу з вини власника не виплачено заробітну плату при звільненні. Загальна кількість робочих днів за час затримки ПАТ «Західінкомбанк» заробітної плати при звільненні становить 51 робочий день. При цьому середньоденна заробітна плата позивача становить 178,84 гривень, а загальна сума заборгованості за час затримки виплати заробітної плати позивачу становить 9 120,84 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з ПАТ «Західінкомбанк» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в сумі 9 120,84 гривень. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд, вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення присудженої працівникові виплати заробітної плати у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить 243,60 - 3 654 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що заявником заявлено дві вимоги майнового характеру, на суму 4 579,96 гривень та 9 120,84 гривень. Таким чином 1 % від даних вимог становить 45,80 гривень та 91,21 гривень відповідно. При цьому мінімальний розмір судового збору становить 243,60 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі по 243,60 гривень за кожну з позовних вимог.

Outcome: approved