Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що батьки її чоловіка, [PERSON] і [PERSON], відповідно до договору найму житлового приміщення від 01 січня 1971 р., одержали для постійного проживання від Криворізького Міськжитлоуправління квартиру за адресою: [ADDRESS]. Квартира відноситься до територіальної громади міста Кривого Рогу. Разом з батьками проживав і її чоловік [PERSON] Батько чоловіка, [PERSON], помер [INFO]. Після смерті батька, мати з її чоловіком проживали у спірній квартирі. З 07.02.2005 року стала проживати у цій квартирі і позивач. Мама її чоловіка, [PERSON], померла [INFO]. Доказом того, що [PERSON], який помер [INFO]., був її сім'єю, є рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.06.2018 року. Вони з чоловіком спільно проживали у квартирі, яку отримав його батько за адресою: [ADDRESS], утримували житло, останній рік перед його смертю житло утримувала вона, чоловік не працював, хворів. Після його смерті позивач залишилася проживати у квартирі. Проживає сама вже біля восьми років, утримує квартиру, але зареєструватися у квартирі не має можливості. У зв'язку з чим вона була змушена звернутись до суду з позовом. Просить суд визнати за нею право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], та право постійного проживання у цій квартирі. Відділу реєстрації виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради здійснити реєстрацію місця проживання позивача за цією адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, її представник [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Гунченко О.М. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог заперечує частково, а саме не заперечує проти визнання за позивачем права користування квартирою за адресою: [ADDRESS], та право постійного проживання у цій квартирі. В частині зобов'язання відділу реєстрації виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради здійснити реєстрацію місця проживання позивача за цією адресою просила відмовити, так як на підставі рішення суду і буде в подальшому проведено реєстрацію позивача за цією адресою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] відповідно до договору найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР від 01 січня 1971 р. одержали для постійного проживання від Криворізького Міськжитлоуправління квартиру за адресою: [ADDRESS](а.с. 7-8 - копія договору, акту здачі у приймання квартири, кімнати). [INFO] помер [PERSON], [INFO] померла [PERSON] (а.с. 9, 10 - копії свідоцтв про смерть). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.06.2018 року, яке не оскаржене та набрало законної сили 19.07.2018 року, встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 08.04.2009 року до [INFO] [PERSON] та [PERSON], який приходився сином [PERSON] та [PERSON] та проживав разом з батьками за вищевказаною адресою. Він помер [INFO] (а.с. 11, 13-14 - копія свідоцтва про смерть, копія рішення). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У матеріалах справи міститься Акт про проживання від 22.05.2018 року, складений мешканцями сусідніх квартир будинку [ADDRESS], підтверджений головою правління ТОВ «Комбінат благоустрою» (а.с. 12), із змісту якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS], [PERSON] мешкає з 07.02.2005 року. 24.07.2018 року позивач подала до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної в місті ради заяву про реєстрацію місця проживання. Їй було відмовлено у реєстрації, так як вона не подала необхідних документів, а саме: документи, що підтверджують право на проживання в житлі (а.с. 15 - заява). Згідно ст. ст. 24, 33 Конституції України кожний громадянин має рівні права та свободи, має право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, який ніким не може бути обмежений. Згідно ст.47 Конституції України кожен громадянин має право на житло і держава створює умови, на підставі яких кожен має можливість побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусового позбавлений житла не інакше як за рішенням суду. Згідно зі статтею 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на повагу до свого житла. У статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. ст. 64, 65 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Згідно зі ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як роз'яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 (з подальшими змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року №6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах набула право користування житловим приміщенням, так як була членом сім'ї наймача з 07.02.2005 року, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до п. 18 аб. 4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання за [PERSON] права користування житловим приміщенням та постійного проживання є документом, який підтверджує право позивача на реєстрацію за адресою: [ADDRESS], тому не має потреби окремо зобов'язувати відділ реєстрації виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради здійснити реєстрацію місця проживання позивача за цією адресою. В цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial