Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], у якій, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 12688,34 грн., за період з 10 лютого 2014 року по 10 серпня 2015 року, а також судові витрати по справі. В обґрунтування таких позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з 07.08.2009 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07.12.2011 року. Під час їхнього з відповідачем шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає із нею. Присуджені до стягнення аліменти відповідач виплачував нерегулярно в результаті чого утворилася заборгованість, яка була у повному обсязі погашена відповідачем лише 01.09.2015 року. 10.08.2015 року відповідач здійснював оплату заборгованості по аліментам і надав копії переказів за лютий 2014 року, травень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року, березень 2015 року, тобто за усі місяці за які значилася заборгованість по сплаті аліментів. Враховуючи, що відповідач прострочував сплату щомісячних платежів з аліментів за період з 10 лютого 2014 року по 10 серпня 2015 року, він має сплатити пеню у загальному розмірі 12688,34 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та предявлений позов просив задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилався на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково. [PERSON] в судовому засіданні погодився сплатити позивачці пеню у сумі 4438,39 грн., та половину від усіх судових витрат по справі. Представник Індустріального відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції віднесла питання щодо вирішення позову на розсуд суду та надала вичерпні пояснення щодо обставин виконавчого провадження про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини. Надала для ознайомлення матеріали виконавчого провадження та довідки про розмір боргу зі сплати аліментів. Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи та надані судові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, сторони з 07 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2011 року (справа № 2-4264/11) було розірвано. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 26 грудня 2011 року. В період шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати із позивачкою. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року з відповідача на користь позивача було присуджено стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 800,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 лютого 2014 року, до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили та 12.03.2014 року було видано виконавчий лист. 22 травня 2014 року постановою державного виконавця Індустріального відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа. Розмір неустойки (пені) за період з 10 лютого 2014 року по 10 серпня 2015 року включно, станом на 07.09.2015 року згідно розрахунку позивача, який здійснено згідно чинного законодавства у відповідності до ст. 196 Сімейного кодексу України, та на підставі відомостей наданих Індустріальним відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, становить 12688,34 грн. Розрахунок пені перевірений судом у судовому засіданні. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. У суду є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів згідно розрахунку складає грошову суму 12688,34 грн. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. З відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) з простроченої суми аліментів, але разом із тим, суд, враховуючи, що відповідач не працює, має на утриманні іншу малолітню дитину, вважає можливим в силу ст. 196 СК України зменшити розмір неустойки з 12688,34 грн. до 6344,17 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 121,80 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу є законними і обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються копією договору про надання такої допомоги, та відповідними платіжними документами і розрахунками долученими до матеріалів, але разом із тим, з відповідача підлягають стягненню лише ? частка від заявленої суми (4842,88 грн.), оскільки представник позивача адвокат [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із позивачкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, та отримувані ним за роботу адвоката від дружини кошти є спільною сумісною власністю їхнього подружжя.

Outcome: partial