Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Відповідач записаний у свідоцтві про народження батьком її неповнолітньої доньки - [PERSON]. В даний час дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З відповідачем не спілкуються, оскільки він після розірвання шлюбу практично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться станом здоров'я розвитком чи інтересами. Дитина часто хворіє, має хронічне захворювання носа та горла, їй рекомендоване періодичне лікування медичними препаратами, фізіопроцедури, а також санаторно-курортне лікування. На даний час позивач має намір тимчасово виїхати за кордон для відпочинку та оздоровлення дитини на морському узбережжі Польщі, крім того поїздка буде корисна для розширення світогляду дитини, що добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку. Однак відповідач відмовляється надати в добровільному порядку дозвіл на виїзд за кордон через нотаріуса, на призначенні дати до нотаріуса не з'являвся . У зв'язку із наведеним просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO] за межі України, до Польщі без згоди та супроводу батька [PERSON] з 27.06.2017 року по 30 серпня 2017року. Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради надав до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду письмові заперечення в яких не заперечує проти виїзду дитини до курортно-лікувального санаторію на лікування, однак просив надати підтверджуючі документи про бронювання останньою санаторію. Кім того, просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного. Встановлено, що позивач з [PERSON], у період з 26.10.2002 року по 29.07.2013 р. перебували у зареєстрованому шлюбі Виконавчим комітетом Білокриницької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 29.07.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У шлюбі у них народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.09.2007р. Після розірвання шлюбу відповідач проживає за адресою: [ADDRESS]. Малолітня - [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її виховані. Відповідно до довідки №226 від 10.05.2017 року виданої [PERSON] встановлено, що з [PERSON] відраховуються аліменти на утримання дитини у розмірі 25%. Борг відсутній. Відповідно до довідки 03.03.2017 року виданої лікарем встановлено, що [PERSON], [INFO] яка проживає за адресою [ADDRESS], має тонзиліт, форма хронічний аденоїдіт. Відповідно до листка бронювання пансіонату «Перлина» встановлено, що на імя [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] заброньовано проживання на двомісний номер, де заїзд 01.07.2017 року вибуття 05.08.2017 р., та підтверджено бронювання № ZD/PT/29877 від 03.03.2017 року та підтвердженням транзакції вид: вихідний переказ, призначення транзакції [PERSON], номер трансакції: 2017.03.14./256684.1. Відповідно до ч.7 ст.6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач проживає окремо від доньки. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до ч.ч.1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 p., ратифікованої Україною 27 лютого 1991 p., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, Батьки несуть основну відповідальність забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, східних для розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ст.150 та ч.1 ст.155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно зі ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У підп.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки, у позивача [PERSON] є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітній за кордон без згоди батька.

Outcome: approved