Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Ясеневопільнівської сільської ради, [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 19.08.1987р., головою колгоспного двору по [ADDRESS] був батько позивачки [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті залишилось спадкове майно - вищезгаданий житловий будинок. [PERSON] за життя заповіту не вчиняв. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса від 27.10.2017 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що не визначенні частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житлове приміщення та свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться по [ADDRESS] Згідно довідки Ясеневопільнівської сільської ради № 916 від 31.10.2017 року за вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка площею 0,23 га. Звітом про оцінку житлового будинку по [ADDRESS] визначено, що ринкова вартість даного будинку становить 145 459 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що повністю визнає заявлені до неї вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Ясеневопільнівська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, не заперечує проти позову [PERSON] Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 18.08.1987 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 173 від 12 серпня 1987 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого в цілому є [PERSON]. Довідкою № 918, виданою 31.10.2017 року виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради стверджується, що головою колгоспного двору, який знаходиться по [ADDRESS] був [PERSON], 1933 р.н. Довідкою № 919, виданою 31.10.2017 року виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради підтверджується, що станом на 15.04.1991 року в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору [PERSON], [INFO], та дружина [PERSON], [INFO] [PERSON] помер [INFO] р. у віці 83 роки в с.Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11 від 04.04.2017 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04 квітня 2017 р. виконкомом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 917, виданою 31.10.2017 р. виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради стверджено, що на момент смерті [PERSON] ([INFO].), який був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] разом з ним була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON], [INFO] Відміткою в паспорті серії [NUMBER] [PERSON], виданому Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області стверджено, що 28 жовтня 1958 року був зареєстрований шлюб з [PERSON], 1933 р.н. Вона, як той з подружжя, який пережив спадкодавця, має право на спадкування у першу чергу за законом. В поданій до суду заяві відповідачка [PERSON] зазначила, що визнає позов [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Копією спадкової справи № 306/2017 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С., стверджено, що [PERSON] 28.07.2017р. подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], виданого 30 вересня 1959 року с/ЗАГС с.Ясенів-Пільний Городенківського району Станіславської області, встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 29 травня 1977 року Ясеневопільнівською сільською радою свідчить, що при одруженні з [PERSON], прізвище дружини [PERSON] змінено з [PERSON] на [PERSON]. Отже, позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця, спадкоємцем за законом першої черги. 28.07.2017 року [PERSON] подала до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON]. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48580373, виданим 28.07.2017 року Першою Снятинською державною нотаріальною конторою стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON], номер у Спадковому реєстрі 61006341, номер у нотаріуса 306/2017. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1968 р., інші господарські будівлі збудовані в 1975, 1989, 1991 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 85,5 кв.м.) № 19102017_00188 від 19.10.2017р., складеного ФОП [PERSON], вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] - становить 145459 грн. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 1955/02-31 від 27.10.2017 р. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] р. на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, в якому кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, але частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316,317, 328, 1216, 1222,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved