Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька. Заявлені вимоги мотивувала тим, що з 19.12.2003 року по 28.04.2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу місце проживання сина визначено разом з нею. Відповідач участі у вихованні та догляді за сином не бере, не цікавиться його розвитком, матеріальну допомогу на його утримання не надає. 03.01.2014 року вона уклала шлюб з [PERSON], який піклується про її сина [PERSON], як про власну дитину, дбає про його фізичний та розумовий розвиток. Оскільки [PERSON] має постійну роботу в Російській Федерації, вона має необхідність здійснювати до нього поїздки. Крім того, вона має можливість здійснювати періодичні виїзди з сином [PERSON] за кордон на відпочинок та оздоровлення, однак відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчений дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд надати дозвіл [PERSON], [INFO] на тимчасовий виїзд за межі України в супроводі матері - [PERSON], без згоди батька - [PERSON]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Пояснили, що позивач має бажання здійснити разом з сином подорож за кордон з метою відпочинку, оздоровлення, інтелектуального і культурного розвитку дитини. Відповідач не підтримує стосунки з позивачем та сином і вона на даний час не може отримати від нього дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області - Гончар Б.Б. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Вважає, що мета подорожі [PERSON] за кордон повністю відповідає інтересам сина. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 № 231. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. На виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.12.2003 року по 28.04.2009 року, що підтверджується рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 30.01.2009 року та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], яке видане Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 28.04.2009 року, за актовим записом № 198. Сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видане Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 21.02.2005 року, за актовим записом № 76. Після розірвання шлюбу сторін місце проживання їх сина Данііла визначено судом з матір'ю. 03.01.2014 року позивач уклала шлюб з [PERSON] Відповідно до трудового договору, укладеного між ЗАТ «Культурний центр СТД РФ» та [PERSON], останній працевлаштувався на вказане підприємство на період з 08.01.2014 року по 07.01.2018 року. Таким чином, виїзд малолітнього [PERSON] за кордон, зокрема до російської Федерації буде сприяти укріпленню родини, у якій він виховується. Також суд враховує те, що [PERSON] має можливість здійснювати періодичні виїзди з сином [PERSON] за кордон на відпочинок та оздоровлення. Відповідач дозвіл на виїзд дитини за кордон в добровільному порядку не надає, чим фактично позбавляє сина права на оздоровлення, відпочинок, культурний та інтелектуальний розвиток. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на те, що виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам [PERSON], [INFO], що було встановлено у судовому засіданні, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, та надає дозвіл [PERSON], [INFO] на тимчасовий виїзд за межі України до 01.09.2015 року в супроводі матері - [PERSON], без згоди батька - [PERSON]

Outcome: partial