Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів [PERSON] , Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області як орган опіки та піклування та Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, посилаючись на наступне. Позивач та [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У спірній квартирі зареєстровані, але не проживають відповідачі: [PERSON] донька позивача, [PERSON] онука позивача, [PERSON] онука позивача, [PERSON] онук позивача, третя особа [PERSON] зять позивача. Крім того, у квартирі немає особистих речей відповідачів, комунальні послуги вони не сплачують, в утриманні житла участі не приймають. Відповідачі фактично проживають у Башкирії. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі. У вказаній заяві також відмовилася від клопотання про допит свідків та просила не стягувати з відповідачів судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги щодо себе та свої неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнала у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представники третіх осіб Сєвєродонецької міської військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області як органу опіки та піклування та Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка), що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 20.08.2008, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3654, та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20213859 від 12.09.2008.\~ Відповідно до довідки про склад сім`ї № 14536, виданої 26.07.2021 Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: донька позивача [PERSON] , [INFO] , зять позивача [PERSON] , [INFO] , онук позивача [PERSON] , [INFO] , онука позивача [PERSON] , [INFO] , онука позивача [PERSON] , [INFO] . З висновку № 3760, наданого 02.09.2021 Органом опіки та піклування Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області вбачається, що враховуючи те, що відповідачі виїхали на постійне проживання до Російської Федерації, то орган опіки та піклування вважає за доцільне надати дозвіл про визнання неповнолітніх відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого [PERSON] , вона з 30.01.2020 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копій свідоцтв про реєстрацію за місцем проживання № 218, 219, 220, виданих 30.01.2020 Начальником відділення з питань міграції УМВД Росії по Благовіщенському району, місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищенаведені письмові докази судом встановлено, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають щонайменше з 30 січня 2020 року без поважних причин, тобто понад один рік. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі беруть участь в оплаті витрат на комунальні послуги, з вимогами про вселення до спірної квартири відповідачі не зверталися та будь-якої спеціальної домовленості між сторонами щодо тривалості проживання не було, а також відсутні докази того, що існували будь-які перешкоди у проживанні відповідачів в спірній квартирі. У зв`язку із цим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат\~ у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.2217952512.1 від 03.08.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. та квитанцією № 0.0.2219805941.1 від 05.08.2021 про сплату судового збору у сумі 2724 грн. 00 коп. Разом з тим, позивач у письмовій заяві просила не стягувати з відповідачів судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved