Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 21 листопада 1986 року у Дзержинському відділі ЗАГС м. Харкова зареєструвала шлюб із [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1503. Від подружнього життя з відповідачем спільних дітей не мають. Позивач зазначила, що з вини [PERSON] сумісне життя та збереження сім'ї стало неможливим, з початку 1989 року шлюбні відносини між ними припинені. Питання щодо майна, набутого під час перебування у шлюбу з відповідачем, буде вирішуватись у позасудовому порядку шляхом взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просила розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила задовольнити та пояснила, що через поведінку [PERSON], який постійно вчиняє сварки, ображає та погрожує, стан її здоров'я значно погіршився, спільне проживання з відповідачем неможливе. Майже двадцять років шлюбні відносини з [PERSON]припинені, спільне господарство не ведеться, проте мешкають з останнім разом за однією адресою. Після розірвання шлюбу позивач надалі виявила бажання іменуватися прізвищем «[PERSON]». В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON], яка діяла на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 559 від 25 липня 2017 року, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що відносини в сім'ї погіршились, є напруженими. Відповідач також зазначив, що через те, що стан його здоров'я погіршився, він є інвалідом, на теперішній час [PERSON] не потрібен. Він не бажає розірвання шлюбу, так як боїться, що після розлучення позивач вижене його із спільної квартири. Також позивач та відповідач пояснили, що наданий їм судом строк для примирення, не дав позитивних результатів, примирення не відбулось. В судовому засіданні [PERSON], допитана в якості свідка, пояснила, що є сусідкою сторін. У подружжя протягом двадцяти років шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. В сім'ї постійні сварки, [PERSON] ображає та принижує [PERSON], а також погрожує останній. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача та свідка [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 листопада 1986 року у Дзержинському відділі ЗАГС м. Харкова [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1503. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]» (Свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 21 листопада 1986 року). Від подружнього життя сторони спільних дітей не мають. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що з початку 1989 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проте мешкають разом. Майновий спір між сторонами буде вирішуватись у позасудовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняютьсяінваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Згідно посвідчення, виданого 04 липня 2008 року Фрунзенським районним управлінням м. Харкова Пенсійного фонду України, [PERSON], [INFO], з 12 травня 2008 року довічно є інвалідом другої групи загального захворювання. Отже, судовий збір, сплачений позивачем згідно квитанції № 31 від 04 серпня 2017 року в розмірі 640,00 грн.,не підлягає стягненню з відповідача на її користь, оскільки останній звільнений від сплати судового збору як інвалід ІІ групи. На підставі викладеного,

Outcome: approved