Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Рівне» (далі ОКП «Міжнародний аеропорт «Рівне») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, з 10 червня 2015 року по 15 грудня 2015 року, в розмірі 14829,79 грн. Позивач [PERSON] подала суду письмову заяву, в якій позов підтримала повністю і просить суд його задовольнити. Розгляд справи просить провести у її відсутність. У разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник ОКП «Міжнародний аеропорт «Рівне» в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Заперечення проти позову відповідач не подав. Повідомлення про причини неявки представника відповідача від ОКП «Міжнародний аеропорт «Рівне» не надійшло. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, разом з тим, підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 14 травня 2002 року працювала в ОКП «Міжнародний аеропорт «Рівне» на різних посадах і 10 червня 2015 року була звільнена з роботи у звязку з невиконанням роботодавцем умов законодавства про працю та умов колективного договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються відповідними наказами директора ОКП «Міжнародний аеропорт «Рівне» та записами у трудовій книжці позивача. При звільненні [PERSON] з роботи 10 червня 2015 року їй не було виплачено 3055,51 грн заробітної плати, що підтверджується розрахунковим листком за червень 2015 року на імя позивача. Фактичний розрахунок з позивачем було проведено лише 15 грудня 2015 року шляхом безготівкового зарахування на рахунок заборгованої заробітної плати, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача. Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до розяснень, наведених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. За встановлених по справі обставин суд визнає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України. Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок), при визначенні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Оскільки статтею 117 КЗпП України не передбачено оплату середнім заробітком календарних днів, то при нарахуванні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно застосовувати загальне правило, а саме, середнім заробітком мають бути оплачені лише робочі дні в періоді затримки розрахунку при звільненні. Згідно проведеного позивачем розрахунку, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 червня 2015 року по 15 грудня 2015 року становить 14829,79 грн. Оскільки вказаний розрахунок проведений позивачем відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, та з урахуванням розміру її заробітної плати, він приймається судом до уваги при ухваленні рішення.

Outcome: approved