Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 квітня 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У шлюбі, [INFO], народилася донька - [PERSON]. В грудні 2013 року позивач посварилася з чоловіком і з цього часу він не в повному обсязі виконує свій обов'язок по утриманню дитини. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач відмовляється. Єдиним доходом позивача є матеріальна допомога по догляду за дитиною. Відповідач працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Дніпровагонмаш», має регулярний прибуток та має змогу матеріально підтримувати свою єдину дитину. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі. В своїй заяві позивач підтримала позов та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області від 28 березня 2014 року (а.с 5). Відповідач офіційно працевлаштований, має щомісячний дохід. Матеріальну допомогу надає не систематично та в різному розмірі. Доказів знаходження інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні позивача та відповідача сторони не надали. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідача не надав докази про те, що має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків. Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved