Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області. Ухвалою суду від 20.10.2016 року за клопотанням позивача замінено відповідача на належного відповідача [PERSON] міську раду (а.с.50). В ході судового розгляду позивач [PERSON] підтримуючи позовні вимоги вказувала, що в селі Зуївці Миргородського району Полтавської області по вулиці Сонячна знаходиться житловий будинок № 26, який належав чоловікові позивача [PERSON], згідно договору купівлі продажу укладеного 16.12.2005 року між [PERSON] та [PERSON]. До складу домоволодіння входить житловий будинок загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., сарай, споруди та металева сітка, що вказано в технічному паспорті. 29.08.2015 року [PERSON] помер. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини за законом на своє імя, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, так як після укладення нотаріально посвідченого договору купівлі продажу, право власності за покупцем не було зареєстроване в установленому законом порядку. Будь-яким іншим способом захистити своє право на спадкування позивач не має можливості, тому просила позов задовольнити. Визнати за нею [PERSON], після смерті 29 серпня 2015 року [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння розташоване в селі Зуївці вулиця Сонячна,26 Миргородського району Полтавської області. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, направив на адресу заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника відповідача та ухвалити рішення відповідно до вимог закону ( а.с.57). Заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 16.12.2005 року [PERSON] прийняв у власність від [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться в селі Зуївці по вулиці Сонячна, будинок 26 Миргородського району Полтавської області, що складається з житлового будинку житловою площею 22,3 кв.м., загальною площею 56,7 кв.м., сараю Б., споруд, який посвідчений приватним нотаріусом Миргородського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 636 (а.с.15). Однак реєстрація права власності на імя покупця [PERSON] проведена не була, згідно інформації наданої ДКП «Миргородтехінвентаризація» (а.с.12). 29 серпня 2015 року [PERSON] помер, місце смерті є місто Харків, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії IВЛ №510437, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 31.08.2015 року (а.с.5). Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Оскільки на час постановлення рішення [PERSON] помер, визнати право власності померлого неможливо, разом з тим судом встановлено факт набуття права власності спадкодавцем [PERSON] на спірне домоволодіння Згідно ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги, оскільки на момент відкриття спадщини перебувала із спадкодавцем в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується даними паспорта громадянина України на імя [PERSON] Федорівни МН 237312 (а.с.4). Позивач [PERSON] в установленому порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] однак постановою Державного нотаріуса Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 01.07.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, в звязку з відсутністю належного правовстановлюючого документа на імя спадкодавця (а.с.6). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлому [PERSON] вчинила дії по прийняттю спадщини, інших спадкоємців немає (а.с.11), тому вона набула право власності на це майно в порядку спадкування. Це право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. За таких обставин, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння розташоване в селі Зуївці вулиця Сонячна,26 Миргородського району Полтавської області, яке складається з житлового будинку загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м. та господарських будівель і споруд підлягають до задоволення. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved