Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 02 липня 2009 року. Від шлюбу в подружжя народилась одна дитина, син [PERSON] [INFO]. Подружні відносини з відповідачем не склалися, у них різні погляди на життя, що призводило до виникнення суперечок та сварок. Тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Подальше перебування в шлюбі є неможливим, вона втратила до нього почуття любові, просить розірвати шлюб з відповідачем. Окрім того, відповідач не надає коштів на утримання дитини. Оскільки [PERSON] офіційно не працює просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій позовні вимоги уточнила та просить стягувати відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 14 частини із всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Також просить розглянути справу у її відсутності та не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2009 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 02.07.2014 р. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Між сторонами протягом часу перебування у шлюбі виникли напружені відносини, що призвели до втрати почуття любові. Від перебування у шлюбі, у сторін народилась одна дитина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як вбачається з матеріалів справи, сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сім'я розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідачки. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що позов підставний, ґрунтується на вимогах закону та підлягає до задоволення.

Outcome: approved