Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі із 02 вересня 2012 року, від якого у них є двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Однак подружнє життя у сторін не склалося, а тому рішенням Снятинського районного суду від 08.07.2020 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти перебувають на повному утриманні позивачки. Позивачка стверджує, що відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, хоч як батько зобов`язаний утримувати своїх дітей, а тому позивачка просить суд стягувати із відповідача аліменти на утримання двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Крім того позивачка зазначає, що їх молодша дочка [PERSON] [INFO] ще не досягла трьохрічного віку, отже вона має право на аліменти на її утримання до досягнення дочкою трьохріяного віку, а тому просить стягувати із відповідача у її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трьохрічного віку. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25.08.2020 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, з наданням сторонам строку для подання письмових заяв по суті спору та вчинення процесуальних дій. Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала повністю, позов просила задоволити, справу просила розглядати без її участі. Відповідач подав до суду відзив, у якому зазначив, що позов він визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття старшої дочки [PERSON] [INFO] та згідний сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення молодшою донькою [PERSON] [INFO] трьох років, та зазначив, що згідний на розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов обгрунтований, підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: Свідоцтво серії [NUMBER] ; Свідоцтво серії [NUMBER] ; Довідку №1689 від 29.12.2020, встановив, що [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками записано [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками записано [PERSON] , та [PERSON] , при цьому неповнолітні [PERSON] 2014 р.н. та [PERSON] 2018 р.н., перебувають на утриманні матері [PERSON] , вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Положеннями ст.180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч.2 ст.182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, зважаючи на те що обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття покладений на обох батьків і є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, враховуючи матеріальний стан сторін, інтереси дітей та інші обставини справи при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення аліментів на дітей слід задоволити повністю, та стягувати із відповідача у користь позивачки аліменти на утримання двох дітей дочки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, з дня подачі позову. Згідно ч.ч. 2, 3 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню позивачки як матері своїх дітей. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дружини визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини слід задоволити частково, визначивши розмір аліментів, які стягувати з відповідача на користь позивачки на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн., щомісячно до досягнення молодшою дитиною трьохрічного віку. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану, та згідно із ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться дві вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі по 908,00 грн. за дві позовні вимоги, що у сумі становить 1816,00 грн.. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 84, 180-182,184, 191,199, 200 СК України,

Outcome: approved