Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 30 серпня 2001 року Піщанською сільською радою Шацького району Волинської області зареєстровано шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №5, і подружжю видано свідоцтво про одруження [NUMBER]. У шлюбі сторони мають п'ять неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що в них різні характери та погляди на життя, немає спільних інтересів, [PERSON] не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємовідносин один до одного. Подружжя проживає разом, проте шлюб існує формально. Позивач вважає, що за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та неуможливлює примирення з відповідачем. З жовтня 2015 року відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, діти знаходяться на повному утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач [PERSON] на даний час не працює, оскільки знаходиться по догляду за дитиною [PERSON], до досягнення нею трирічного віку. Батько дітей, [PERSON], ніде офіційно не працює, але час від часу займається різними видами діяльності, де отримує достатню платню, тобто він має нерегулярний мінливий дохід, а тому має реальну можливість щомісяця сплачувати аліменти на утримання дітей. Тому позивач просить шлюб розірвати та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте подала заяву в якій зазначила, що позов підтримує, просить вимоги задовольнити повністю, справу розглянути у її відсутності, в разі неявки на розгляд справи проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, заяви про відкладення судового засідання чи про розгляд справи у його відсутності суду не подав, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 цього кодексу обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 02 вересня 2001 року Піщанською сільською радою Шацького району Волинської області було зареєстровано шлюб громадян України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №5. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. Подружжю видано свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с.5). Викладені в позові обставини щодо розірвання шлюбу є обґрунтованим, в повному обсязі підтверджуються наданими суду доказами, тому вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити повністю. Судом також встановлено, що громадяни України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER],[NUMBER], видані Піщанською сільською радою Шацького району Волинської області відповідно 30.08.2001 року, 05.03.2003 року, 05.11.2008 року, 10.04.2012 року, 02.06.2014 року (а.с. 6-10). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини, які повинні забезпечити прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. [PERSON] пояснила, що вона проживає разом з дітьми та утримує їх. Вона ніде не працює, оскільки знаходиться по догляду за дитиною [PERSON], до досягнення нею трирічного віку, та отримує допомогу, що підтверджується довідкою управління соціального захисту населення Шацької РДА № 911 від 20.01.2016 року (а.с. 12).Мати дітей отримує лише державну соціальну допомогу, інших доходів не має, тому просить стягувати з відповідача, аліменти на утримання неповнолітніх дітей до їх повноліття. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, доказів існування у нього зобов'язань по утриманню інших осіб та існування інших обставин, що мають істотне значення, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статей 182, 184 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги є обгрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] та в дохід держави судовий збір в сумі по 551,20 грн. На підставі статей 24, 56, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved