Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 01 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Рокинівської селищної ради Луцького району Волинської області, про що було видано свідоцтво про шлюб серії І-ЕГ №088366 від 01.02.2014 року, відповідний актовий запис №1. Від спільного шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області було видано Свідоцтво про народження серії І-ЕГ №197241 від 04.06.2014 року та внесено відповідний актовий запис №1305, який проживає разом зі нею та повністю перебуває на її утриманні. В останній період часу між нею та відповідачем, постійно, виникали непорозуміння з підстав різного сприйняття відповідальності за сім'ю, тобто, щодо конкретного розуміння прав та обов'язків чоловіка та дружини, що згодом призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, внаслідок того, що кожний із подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Як з'ясувалося, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними виникали непорозуміння та сварки, які в кінцевому результаті призвели до розпаду сім'ї. З 29 травня 2014 року вона з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують подружніх та сімейних стосунків, тому їх сім'я перестала існувати та подальшого сенсу підтримувати сімейних відносини немає. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Просить суд розірвати шлюб та стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обємі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд, зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом при розгляді справи встановлено, що 01 лютого 2014 року між сторонами було укладено шлюб (а.с. 4). Сімейне життя подружжя не склалося, сторони фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільного господарства, сімя існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сімя існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved