Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне. Позивач по справі є матір'ю відповідача [PERSON], яка будучи матір'ю одиначкою, має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх п'яти років онук мешкає разом із бабусею, вихованням, навчанням, розвитком, станом здоров'я та утриманням останнього піклується позивач. Матір дитини ігнорує потреби сина, нею не створені умови для повного та всебічного розвитку дитини. Остання не працює, веде непорядний спосіб життя. Вважає, що поведінка відповідача [PERSON] свідчить про її свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків. Посилаючись на зазначене, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно сина [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на користь позивача, на утримання неповнолітнього [PERSON], у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Додатково надала пояснення, зазначаючи, що онук з 2013 року мешкає разом із нею за адресою: [ADDRESS], та повністю знаходиться на її утриманні. Всі питання, пов'язані з його лікуванням, вихованням, навчанням у школі, вирішує тільки вона, відповідач в цьому участі не приймає. [PERSON] життям сина не інтересується, спільного часу з ним не проводить. Інколи телефонує, однак після спілкування з матір'ю онук перебуває у пригніченому стані, оскільки остання дитину залякує, ображає. Відповідач часто змінює співмешканців, адресу проживання, може зникнути на тривалий час нікого не попередивши. Крім того, зазначила, що будь-яких перешкод у спілкуванні відповідача із сином не існувало та не існує на даний час. Онук бажає проживати з нею. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник третьої особи - органу опіки та піклування РА ЗМР по Комунарському районі у судовому засіданні позов підтримала, вважала за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON],, [INFO], та передати дитину органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації у Запорізькій області для подальшого влаштування дитини. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи просить прийняти рішення в інтересах дитини. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (а.с. 7). Позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Сухоіванівської селищної ради Василівського району Запорізької області (а.с. 6) та бабусею неповнолітнього [PERSON] Відповідно до акту обстеження умов від 11.08.2017 року неповнолітній [PERSON] мешкає разом із бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У квартирі створені належні умови для проживання та виховання дитини (а.с. 10). Як вбачається з характеристики [PERSON], учня 4-Б класу КЗ «Степногірська ЗОШ І-ІІІ ступенів» ВРРЗО, останній навчається у школі з першого класу, його вихованням займається бабуся [PERSON] Мати, [PERSON], за три роки навчання дитини в школі була один раз, успіхами дитини не цікавилася (а.с. 8). Відповідно до висновку органу опіки та піклування РА ЗМР по Комунарському району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] за № 02/01-32/0164 від 13.02.2018 року, встановлено, що мати дитини [PERSON] - [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться ні фізичним, ні духовним розвитком сина, матеріально його не утримує. Неповнолітній [PERSON] з матір'ю не спілкується. Вихованням та утриманням дитини займається бабуся [PERSON] (а.с. 58). Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися зі своїми батьками поза їх бажанням, за винятком випадків, коли таке рішення суд приймає в її інтересах. Виключною мірою відповідальності за невиконання батьківського обов'язку є позбавлення батьківських прав. Це допускається лише на підставі та в порядку, визначеному законом. Підстави для позбавлення батьківських прав визначені у ст. 164 СК України, зокрема, мати і батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування РА ЗМР по Комунарському району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], суд вважає, що відповідач [PERSON] не виявляє до неповнолітньої дитини ніякої уваги та турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання, утримання дитини, матеріально дитину не підтримує, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, тому позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], суд зазначає наступне. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги інтереси неповнолітнього [PERSON], його стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, а також те, що відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини не виділяє, враховуючи те, що відповідач не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України та не надала суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved