Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Михайлівського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення від права на спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], спадкоємцями після смерті якої за законом є вона та онуки [PERSON] і [PERSON]. Позивачем зазначено, що її мати за життя як людина похилого віку потребувала допомоги та постійного догляду, за станом здоров'я була позбавлена можливості самостійно пересуватися. [PERSON] як дочка надавала спадкодавцю [PERSON] необхідну допомогу, в зв'язку з чим мешкаючи у місті Запоріжжя, кожні вихідні приїздила до матері для надання їй допомоги, а після погіршення стану здоров'я [PERSON], приблизно у травні 2001 року, позивач покинувши роботу у м. Запоріжжя переїхала проживати до матері. В той же час, брат позивача та син [PERSON] - [PERSON] допомоги матері не надавав, не зважаючи на погіршення стану її здоров'я. З 2006 року [PERSON] взагалі втратила здатність самостійного пересування та обслуговування своїх потреб, через що догляд за нею став ще більш складним та потребував значних зусиль та витрат. В догляді за матір'ю позивачу допомагала лише її дочка. Після смерті брата позивача [PERSON] у 2007 році, його дочки - відповідачі по справі, усвідомлюючи безпорадний стан [PERSON] та потребу у сторонній допомозі, продовжували ігнорувати свої обов'язки щодо догляду за [PERSON] Будь-якої допомоги або догляду не надавали. В той же час, для забезпечення умов, необхідних для проживання [PERSON], було поміняно двері та вікна у будинку, замінено водопровід, зроблено ремонт, не зважаючи на що, відповідачі, будучи обізнаними про потреби [PERSON] з цього питання, продовжували ігнорувати свої обов'язки, щодо утримання та допомоги. На підставі викладеного, у зв'язку з ухиленням відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], яка через похилий вік та хворобу була у безпорадному стані і потребувала допомоги, позивач просила ухвалити рішення про усунення від права на спадкування відповідачів по справі як спадкоємців за законом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] і їх представник [PERSON] позов не визнали, надали письмові відзиви на позовну заяву, вважають позовні вимоги необґрунтованими, оскільки відповідачі ніколи не ухилятися від надання допомоги [PERSON] Свідки з боку позивача: Свідок [PERSON] суду пояснила, що являється дочкою [PERSON] Їй відомо, що [PERSON] протягом 15 років доглядала за своєю престарілою матір'ю [PERSON] З 2007 року [PERSON] не могла самостійно пересуватися, потребувала постійного стороннього догляду. Натомість онуки [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] не допомагали доглядати за нею, вони не приходили навідувати свою бабусю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою [PERSON] Їй достовірно відомо, що [PERSON] доглядала за своєю матір'ю [PERSON], яка через похилий вік і незадовільний стан здоров'я потребувала стороннього догляду. Онуків [PERSON] - [PERSON] і [PERSON], вона ніколи не бачила в будинку, вони не допомагали доглядати за бабусею. Свідок [PERSON] суду повідомив, що проживає по сусідству з [PERSON] Йому відомо, що [PERSON] на протязі багатьох років здійснювала догляд за своєю матір'ю [PERSON] [PERSON] часто зверталася до нього за допомогою, наприклад, отримати муку в орендаря чи придбати ліки для [PERSON] Декілька разів він допомагав [PERSON] піднімати [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає навпроти [PERSON] Вона тривалий час здійснювала догляд за своєю матір'ю [PERSON] Протягом приблизно 10 років [PERSON] не ходила, тому [PERSON] вивозила її на вулицю на колясці. Свідок [PERSON] суду повідомила, що давно знайома з [PERSON] їй відомо, що [PERSON] тривалий час доглядала за своєю матір'ю [PERSON], перевдягала її, мила, годувала. [PERSON], хоча останній час була лежачою, завжди була доглянута і чиста. [PERSON] скаржилася, що їй тяжко доглядати за матір'ю і ніхто з родичів їй не допомагає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] була її орендодавцем, тому вона приїжджала вітати її зі святами. [PERSON] була завжди доглянута. Догляд за нею здійснювала її дочка [PERSON] Крім того, на роботу вона їздила повз двір [PERSON] і завжди там бачила [PERSON] Інших родичів у [PERSON] вона ніколи не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється родичкою [PERSON], яка являлася дружиною брата її свекра. Вона проживає в Запоріжжі, але часто приїздила до своїх родичів в смт. Михайлівка, а також навідувала [PERSON] [PERSON] багато років здійснювала догляд за своєю матір'ю [PERSON], натомість її племінниці [PERSON] і [PERSON] ніколи не допомагали [PERSON] доглядати за бабусею. Свідки з боку відповідачів: Свідок [PERSON] суду повідомив, що являється колишнім чоловіком відповідача [PERSON] Вони одружилися в 1991 році. Йому відомо, що його тесть [PERSON] проживав поруч з матір'ю [PERSON] і весь час їй допомагав, хоча мав незадовільний стан здоров'я через перенесений інфаркт. Після смерті [PERSON] в 2007 році, [PERSON] декілька разів зверталася до нього з проханням отримали муку чи олію в орендаря. Він ніколи не відмовляв [PERSON] в допомозі. Декілька разів возив її на залізничний вокзал. [PERSON] перебувала в похилому віці, тому дійсно потребувала допомоги. [PERSON] проживала разом з [PERSON] Він неодноразово привозив [PERSON] і [PERSON] до [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється чоловіком відповідача [PERSON] з 1990 року. Його тесть [PERSON] за життя постійно допомагав своїй матері [PERSON] по господарству. Вони проживали через паркан. Після смерті [PERSON] в 2007 році, він на прохання [PERSON], яка проживала разом з [PERSON], декілька разів їздив забирати олію у орендаря, домовився засипати подвір'я щебенем. Йому відомо, що [PERSON] зверталася до його дружини [PERSON] з проханням купити ліки [PERSON], вони ніколи не відмовляли і постійно купували ліки. Вони мають земельну ділянку недалеко від [PERSON], тому кожного разу [PERSON] заходила навідувати бабусю. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову з таких підстав: Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] ВДРАЦС РС Михайлівського РУЮ у Запорізькій області, а також довідкою про причину смерті від [INFO], виданою ТМО Михайлівського району (а.с.15, 18). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: житловий будинок і земельна ділянка. Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися її дочка [PERSON], а також онуки [PERSON] та [PERSON], батько яких [PERSON], помер [INFO] (а.с. 174,175, 213). 30 грудня 2015 року [PERSON] отримала свідоцтво на право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с. 228, 231) 14 червня 2016 року свідоцтва на право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] отримали [PERSON] і [PERSON] (а.с. 250, 252). Однак, позивач вважає, що відповідачі не мають права на спадкування після померлої [PERSON], у силу положень ст. 1224 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим звернулась до суду з вказаним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке. Відносини спадкування врегульовані діючим Цивільним кодексом України, згідно зі ст. 1216 якого, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла спадкодавця, до інших осіб спадкоємців. На підставі ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1266 ЦК України, передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живі на час відкриття спадщини. Відповідно до абзацу другого ч.3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Частина 5 вказаної статті передбачає, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що правила абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, для вирішення питання про усунення від спадщини суд повинен також з'ясувати і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, для застосування частини 5 статті 1224 ЦК України необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Тобто, сукупність вказаних обставин і доведеність їх у судовому засіданні у відповідності до вимог статей 13, 81 ЦПК України дає підстави для застосування вказаної норми права. В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON], 1913 року народження, останні роки свого життя дійсно знаходилась у безпорадному стані внаслідок свого похилого віку, зокрема, не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду. Хоча позивачем і не було надано медичних документів про незадовільний стан здоров'я [PERSON], але вказана обставина була доведена свідченнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також не заперечувалася самими відповідачами. Між тим, суд вважає не доведеною ту обставину, що [PERSON] потребувала допомоги саме від відповідачів [PERSON] і [PERSON] за умови отримання її від дочки [PERSON] Так, позивач [PERSON] в суді пояснила, що за матір'ю вона фактично доглядала самостійно, до відповідачів, онуків [PERSON] - [PERSON] і [PERSON], вона не зверталася, оскільки вважала, що вони самостійно мають розуміти про необхідність надання догляду бабусі. Так само, жодний зі свідків не повідомив, що [PERSON] зверталася до своїх онуків [PERSON] і [PERSON] за допомогою. Водночас, всі свідки позивача підтвердили, що [PERSON] була доглянута, постійно нагодована, чиста, вчасно отримувала медичну допомогу, тощо, тобто отримувала належний догляд від своєї дочки [PERSON] Таким чином, позивачем [PERSON] не доведено суду, що спадкодавець [PERSON] потребувала допомоги саме від [PERSON] і [PERSON], а також, що останні, усвідомлюючи свій обов'язок, свідомо ухилялися від надання такої допомоги. Тобто, недоведеним залишився факт винної поведінки відповідачів, яка б свідчила, що відповідачі мали можливість виконувати обов'язки щодо допомоги спадкодавцю, але не вчиняли необхідних дій для цього. Не може бути підставою для усунення відповідачів [PERSON] і [PERSON], які є спадкоємцями за законом, від права на спадкування після смерті [PERSON], лише твердження позивачки [PERSON] про те, що відповідачі за життя не відвідували чи відвідували дуже рідко спадкодавця та не надавали їй допомоги, без доведення факту звернення за такою допомогою та ухилення відповідачів від її надання. Посилання позивача [PERSON] на той факт, що лише на її плечі ліг матеріальний тягар по утриманню спадкодавця, у тому числі витрати на поховання, що на її думку є підставою для усунення відповідачів від права на спадок, суд вважає безпідставними, оскільки такі обставини не є підставою для задоволення зазначених позовних вимог, так як такі витрати можуть бути стягнуті з відповідачів, шляхом пред'явлення відповідного позову. Отже, суд вважає відсутніми будь-які підстави, передбачені ч.5 ст. 1224 Цивільного кодексу України, для усунення відповідачів від права на спадкування, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн., оскільки ухвалою суду від 29 грудня 2017 року сплату відповідного судового збору було відстрочено до ухвалення рішення у справі.

Outcome: approved