Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2020. Відповідачі є членами сім`ї колишнього власника зазначеної квартири та зареєстровані у ній, але у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімаються. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратилиа право користування квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З частини 1 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Отже, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у неї та членів її сім`ї. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 17.08.2020 приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Дашдаміровим Е.А. та зареєстрованого в реєстрі №975 та копією Витягу з Державного речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №220585290 від 17.08.2020. Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 17.08.2020 № 12079, виданої 17.08.2020 Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] не є власником квартири та не є членом сім`ї її теперішнього власника, а існування його реєстрації у спірній квартирі обмежує право власності позивача, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до довідки № 13516, виданої 16.12.2020 Відділу адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, [PERSON] з 04.11.2020 знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання. Згідно довідки № 13515, виданої 16.12.2020 Відділу адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, [PERSON] з 04.11.2020 знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки зазначені особи більше не мають зареєстрованого місця проживання за цієї адресою. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №66666 від 23.12.2020 про сплату судового збору у сумі 2522,40 грн. Таким чином, враховуючи те, що задоволено позовну вимогу лише щодо одного відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial