Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Солотвинської селищної ради, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про визнання права власності на самочинне будівництво. В позовній заяві зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0931 га, кадастровий номер - [NUMBER] , яка розташована в урочищі « Затон» , смт . Солотвино, Тячівського району , Закарпатської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22.07.2009 року, цільове призначення якої - для комерційного використання. На даній приватній земельній ділянці нею за рахунок особистої праці та власних коштів було збудовано об`єкт нерухомого майна - будинки відпочинку («Лагуна»). 11 грудня 2018 року нею виготовлено технічний паспорт на самовільно побудований у 2009 році об`єкт нерухомого майна - будинки відпочинку, загальною площею 167,20 кв.м., а саме: будинок відпочинку, літера А, будинок відпочинку - літера Б, будинок відпочинку - літера В, будинок відпочинку - літера Г, господарська будівля - літера Д, навіси - літера Е, З, вбиральня - літера Ж. Однак, право власності на зазначене нерухоме майно не встановлено, оскільки будівництво було вчинено позивачем у 2009 році без отримання у встановленому порядку дозволу на право проведення будівельних робіт, тобто всі споруди є самовільно побудованими. 28 грудня 2018 року позивач звернулася до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області із заявою про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна - будинків відпочинку, побудованих у 2009 році, про те станом на день звернення до суду, відповіді надано не було. Оскільки будівництво будинків відпочинку «Лагуна» є самочинним, так як воно проводилося без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт, а тому відповідне не могло бути прийняте в експлуатацію відповідно до акту державної приймальної комісії. Згідно висновку №32-12/18 від 21.12.2018 року спеціаліста інженера-будівельника, судового експерта з експертного дослідження по визначенню правильності та відповідності вимогам нормативів у сфері будівництва при спорудженні об`єктів нерухомого майна - будинків відпочинку та належних до них допоміжних будівель і споруд, [PERSON] встановлено, що технічний стан будинків відпочинку та належних до них допоміжних будівель і споруд добрий, відповідає вимогам норм у сфері будівництва. Також дані об`єкти нерухомого майна та належних до них допоміжних будівель і споруд повністю відповідають діючим нормативам у сфері будівництва та можуть бути введені в експлуатацію за призначенням. 28 грудня її представник зверталася до Солотвинського селищного голови із адвокатським запитом, у відповідності до якого просила надати інформацію чи самочинно побудовані нею будинки відпочинку не порушують права та інтереси осіб, а також чи не суперечать правилам забудови населеного пункту та вимогам містобудівної документації смт. Солотвино. У відповідь на запит відповідачем надано лист за №1/05-02 від 02.01.2019 року, яким повідомлено, що звернень та скарг щодо побудованого [PERSON] об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці, що знаходиться в селищі Солотвино , урочище «Затон» , не було. Також, нею вжито заходів для досудового врегулювання спору, а саме: 28.12.2018 року вона зверталася до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області із заявою про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна - будинків відпочинку, побудованих у 2019 році. Про те, на день звернення до суду відповіді отримано не було. Згідно інформаційної довідки №367 від 28.12.2018 року, виданої КП «Мукачівським міським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», вартість об`єкта нерухомого майна становить 320652 гривень. Просить суд визнати за нею право власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна (будинок відпочинку), а саме: будинку відпочинку - літера А, загальною площею приміщень 41,30 кв.м., будинку відпочинку літера Б, загальною площею приміщень 42,40 кв.м., будинку відпочинку - літера В, загальною площею приміщень 41,70 кв.м., будинку відпочинку - літера Г, загальною площею приміщень 41,80 кв.м., загальною площею по домоволодінню - 167,20 кв.м., а також на господарську будівлю - літера Д, навіси - літера Е, З, вбиральня - літера Ж, які розташовані в урочищі « Затон» в смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області . Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Зазнначила, що зміна цьолового призначення земельної ділянки відбувалася в 2008 році. Будинки побудовані. Представник відповідача Солотвинської селищної ради в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що державний акт був до початку будівництва. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, 0,0931 га., що розташована в урочищі «Затон» в смт. Солотвино, Тячівського району (кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] ), цільове призначення - для комерційного використання, що підтверджується державним актом серії [NUMBER] від 22.07.2009 року. Згідно листа від 2 січня 2019 року за №1/05-02 Солотвинська селищна рада повідомила адвоката Глагола Г.П. про те, що в Солотвинську селищну раду за останній період не було звернень та скарг щодо побудованого [PERSON] об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці, що знаходиться в селищі Солотвино, урочище Затон та повідомлено, що [PERSON] неодноразово направлялись листи від Солотвинської селищної ради про оформлення належним чином документів на земельну ділянку та будівлі, які перебувають у її використанні на території смт. Солотвино. 27 грудня 2018 року [PERSON] звернулась із заявою до начальника управління Держаної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області з проханням прийняти в експлуатацію будинок відпочинку, рік побудови 2009, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, урочище «Затон» , який побудовано на власній земельній ділянці кадастровий номер - [NUMBER] , площею 0,0931 га, цільове призначення для комерційного призначення. Згідно інформаційної довідки №367 від 28.12.2018 року комунального підприємства «Мукачівське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», згідно даних технічної інвентаризації станом на 11.12.2018 року об`єкт нерухомого майна (будинки відпочинку) літера А, літера Б, літера В, літера Г та господарські будівлі, а саме: господарська будівля літера Д, навіс літера Е. вбиральня літера Ж, навіс літера З, споруди №1-3 та мощення - І побудовані самочинно. У висновку №32-12/18 від 21.12.2018 року, виконаного спеціалістом інженером-будівельником судовим експертом Туряниця І.А., зазначено, що технічний стан основних конструктивних елементів, інженерних мереж та обладнання новозбудованих об`єктів нерухомого майна - будинків відпочинку та належних до них допоміжних будівель і споруд в урочищі «Затон», смт. Солотвино , Тячівського району, Закарпатської області. Чи відповідають нормативним вимогам у сфері будівництва основні конструктивні елементи, інженерні мережі та обладнання новозбудованих об`єктів нерухомого майна - будинків відпочинку та належних до них допоміжних будівель і споруд в урочищі «Затон» смт.Солотвино , Тячівського району , Закарпатської області . На замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна в урочищі «Затон» в смт. Солотвино, Тячівського району, площа житлових квартир -літера А, становить 41,30 кв.м., площа житлових квартир - літера Б, становить 42,40 кв.м., площа житлових квартир -літера В, становить 41,70 кв.м., всього - 167,20 кв.м. Згідно листа Державної архітектурно-будівельної інспекції №1007-1.20/11 від 26.03.2019 року [PERSON] повідомлено, що розглянуто її звернення щодо реєстрації по декларації про готовність об`єкта до експлуатації за адресою: смт. Солотвино, урочище «Затон», Тячівського району, Закарпатської області та залишено без розгляду. 2 травня 2019 року Державна архітектурно-будівельна інспекція з листом №371/1007-3.7 звернулася до [PERSON] про те, що її звернення щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, згідно Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками, збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт на об`єкт: «Будинки відпочинку літери А, Б, В, Г, з господарськими будівлями та спорудами» за адресою: урочище « затон», смт. Солотвино, Тячівський район залишено без розгляду у зв`язку з тим, що поданий пакет документів не відповідає умовам даного Порядку. Разом з тим рекомендують звернутися до суду для визнання права власності на даний об`єкт. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Статтею 331 ЦК України визначено загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону. Вказана норма не призначена для врегулювання правового режиму самочинного будівництва. Відповідно до положень цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Диспозицією ст.331 ЦК України законодавець регулює порядок набуття права власності саме на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва, тобто, таке право власності в особою ще не набуте. Відповідно до ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди, інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В той час, як диспозицією ст.392 ЦК України передбачається порядок захисту вже існуючого права власності, яке не визнається чи оспорюється, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав чи у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач, мотивуючи свої вимоги, вказує на те, що нею в 2009 році здійснено самочинне будівництво нерухомого майна - будинки відпочинку («Лагуна»). Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі № 6-130цс13. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-130 цс від 04.12.2013 року, у розумінні ч.1 ст.376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-180цс14 об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Згідно приписів ч.ч.2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Отже, виходячи з системного аналізу ч.2 ст.331 ЦК України, ст. 182 ЦК України та частин 2 ст.ст.3 та 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» всі об`єкти нерухомого майна після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації, та лише після цього особа набуває право власності на неї. Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до виникнення права власності на новостворене майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Таким чином, оскільки законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до Солотвинської селищної ради, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про визнання права власності на самочинне будівництво, слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed