Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Марківського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном, посилаючись на наступне. 06.09.2019 року [PERSON] надала уточнену позовну заяву в якій зазначила, що вона є рідною бабою [PERSON] , [INFO] . Його мати [PERSON] - її донька, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 14.11.1984 року. Дитина відповідача фактично проживає з позивачкою. Весь цей час він перебуває на її утриманні. Його батько невідомий. [PERSON] своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання нею своїх обов`язків, вона не чинила. Зокрема, неодноразово пропонувала останній спілкуватися з дитиною, купувати йому одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори в школі, брати іншу участь у його вихованні та утриманні. Але цього робити відповідач не бажала, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Вона зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини та не дбає про його інтереси. Крім того, нотаріально засвідченою заявою від 09.07.2013 року, відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її сина - [PERSON] та дає згоду на усиновлення або опіку та піклування над ним позивачу. Враховуючи вищевказане, [PERSON] просить позбавити батьківських прав [PERSON] , стосовно її неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] призначити опікуном онука та передати його на виховання. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання онука в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, до судового розгляду справи позивач надала заяву про розгляд справи без її участі та участі представника, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с.189). В судові засідання призначені на 18.07.2019, 08.08.2019, 29.08.2019, 20.09.2019, 03.10.2019, 30.10.2019, 05.12.2019, 18.12.2019 року відповідач [PERSON] не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом оголошення на офіційному сайті Судова влада України «Справи Слов`яносербського районного суду», про причину неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило (а.с.96,112,158). В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки не відома. 05.12.2019 року надав висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] (а.с.190-193). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україну, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 18.12.2019 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою - позивача - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2006 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції та довідки у книзі реєстрації актів про народження [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №729. При цьому, батьком дитини зі слів матері записаний - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.7,8). Крім того, нотаріально засвідченою заявою від 09.07.2013 року відповідач [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її сина - [PERSON] та дає згоду на усиновлення або опіку та піклування її сина [PERSON] (а.с.19). Згідно із висновком Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради №692 від 08.11.2019 року малолітній [PERSON] разом із бабусею [PERSON] з 2015 року мешкає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] перебуває на обліку, як внутрішньо- переміщена особа в Управлінні праці та соціального захисту населення Адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради. За інформацією Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №15» [PERSON] знаходиться на медичному обліку лікувального закладу з 26.05.2015 року по теперішній час. Як вбачається з інформації Харківської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №38 Харківської міської ради Харківської області, яку відвідує [PERSON] з 06.05.2015 року, мати дитини, [PERSON] , жодного разу у закладі не з`явилась, життям сина не цікавилась. Зі слів баби, [PERSON] , мати не підтримує стосунків ані із сином, ані з нею. Адміністрація школи наголошує, що саме баба приділяє багато уваги вихованню онука, постійно цікавиться його справами та станом здоров`я, контролює навчання, відвідує батьківські збори, консультується з класним керівником з різних питань. [PERSON] , свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя. [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, про що надала нотаріально посвідчену заяву від 09.07.2013 року. [PERSON] на території України станом на 20.08.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. За даними медичних довідок [PERSON] на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали вихованню та утриманню дитини, не має. [PERSON] ознайомлена з аспектами, пов`язаними з опікою, і відчуває себе психологічно готовою до такого кроку, впевнена, що зможе надати дитині належне виховання та освіту. На підставі вищевказаного, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлення опіки та призначення [PERSON] опікуном малолітньої дитини (а.с.190-193). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З вищеописаних документальних доказів та пояснень позивача вбачається, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.4 ст.167 Сімейного кодексу України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Оскільки батько [PERSON] не відомий, то право стати його опікуном та повністю відповідати за його вихавання має його баба - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та фактично проживають по [ADDRESS] , що підтверджуються довідкою від 25.06.2015 №6334007559 (а.с.5). Згідно довідки управління освіти адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради №325 від 14.02.2018 повідомляє, що [PERSON] , [INFO] , дійсно працює в Харківській загальноосвітній школі 1-ІІІ ступенів №38 Харківської міської ради Харківської області, прибиральнецею службових приміщень на 1,5 тарифної ставки з 01 лютого 2018 року по теперішній час (а.с.12). Згідно Акта обстеження житлово-побутових умов проживання комісією Харківської ЗОШ №38, затвердженого директором О.О. Поклонським від 06.12.2018 року, учень 7-Б класу - [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю бабусею [PERSON] як вимушені переселенці із зони АТО за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітній [PERSON] забезпечений якісною їжею, одягом, взуттям відповідно сезону та усім шкільним приладдям. Члени комісії підтримують сім`ю у оформленні бабусею опіки над опікуном (а.с.13-14). Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] , [INFO] на території України станом на 28.08.2015 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.15). Згідно інформаційно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2015 року у [PERSON] знаходиться у власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» - За подання позовної заяви, що має одночасний майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кодну вимогу немайнового характеру. Позивачем при поданні позовної заяви був сплачений судовий збір згідно квитанції №34 від 14.01.2019 року (а.с.1) в сумі 768,40 гривень в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном, в позовній заяві позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судових витрат, отже буде доцільно залишити судові витрати за позивачем. 06.09.2019 року позивач надає уточнюючу позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Приймаючи до уваги вимоги п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 копійок.

Outcome: approved