Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом до [PERSON] у якому просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь за рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська на утримання спільної із відповідачем дитини - [PERSON], з 200,00 грн. щомісячно до розміру, що не є меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з травня 2016 року. Судові витрати позивачка просить стягнути з відповідача. Обґрунтовуючи такі позовні вимоги [PERSON] вказує на те, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано. Під час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає із нею та перебуває на її утриманні. За судовим рішенням було присуджено стягувати із відповідача аліменти в сумі 200,00 грн. щомісячно, але на теперішній час такий розмір аліментів є замалим та таким, що не відповідає мінімальному розміру прожиткового мінімуму, що встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», а отже не задовольняє потреб дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, завчасно поданою письмовою заявою сповістила про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила предявлений позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Оскільки позивачка не висловила заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлявся у визначеному ЦПК України порядку про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони з 07.08.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23.12.2004 року (справа № 2-8025/2004). Рішення набрало законної сили 23.01.2005 року. Дитина [PERSON] проживає із позивачкою, відповідач проживає окремо та сплачує на користь позивачки щомісячно присуджені до стягнення за рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська аліменти в сумі 200,00 грн. Позивачка працює у ТОВ «Хомер [PERSON]» з 01.10.2012 року. В даний час займає посаду фахівця по роботі з клієнтами 1 категорії, що підтверджується довідкою з місця роботи. Її дохід за період з 01.02.2016 року по 31.07.2016 року склав 30 444,52 грн., проживає із сином [PERSON], який перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду чи домовленості між батьками, може бути в результаті зменшений чи збільшений за рішенням суду за позовом платника або отримувача аліментів у випадку зміни матеріального чи сімейного положення, погіршення чи поліпшення стану здоров'я будь-кого із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проте, позивачем не надано суду відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України будь-яких належних та допустимих доказів тому, що матеріальний стан самої позивачки та відповідача змінився для можливості збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Також відсутні докази, що свідчили б зміну сімейного положення сторін, погіршення чи поліпшення стану здоров'я будь-кого із них, що є безпосередніми обставинами, які враховуються судом при вирішення спору про збільшення або зменшення розміру присуджених до стягнення аліментів. Таким чином, суд не вбачає підстав, установлених законом, для збільшення встановленого рішенням суду розміру аліментів. Відповідно до ст. 185 Сімейного Кодексу України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витрат на дитину визначається з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Обставини, на які посилається позивачка у позові та докази, які вона приєднує до заяви на підтвердження викладених у позові відомостей свідчать про те, що фактично спір між сторонами виник з приводу додаткових витрат на дитину, які позивачка несе на навчання сина, виховання та розвиток сина.

Outcome: dismissed