Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16 червня 2012 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року з відповідачем припинено шлюбні відносини. Подальше перебування у шлюбі з відповідачем вважає недоцільним, примирення між ними не можливе. Спору про поділ майна подружжя не має. У звязку з цим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки вони не проживають разом з червня 2014 року. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Також позивач зазначила, що вона чекає на дитину від іншого чоловіка, який визнає своє батьківство відносно майбутньої дитини [PERSON] Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Підтвердив, що не проживає разом з позивачем з червня 2014 року, з того ж часу не ведуть спільне господарство. Спору про поділ майна та місце проживання дитини з відповідачем не має. Вважає примирення з позивачем неможливим. Своє батьківство щодо майбутньої дитини позивача не визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що майже рік він проживає однією сімєю з [PERSON] Він визнає своє батьківство щодо майбутньої дитини [PERSON] Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 червня 2012 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 20 та видано свідоцтво про шлюб (а.с.9). Подружжя має спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з червня 2014 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. Окрім того відповідач проживає разом з іншим чоловіком та чекає від нього дитину. [PERSON] подав суду заяву про визнання свого батьківства зачатої дитини [PERSON] Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд звертає увагу на положення ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України, згідно з якою чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що їх спільна дитина буде проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна подружжя не має. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved