Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з квітня 1996 року до лютого 2012 року позивач знаходилась у шлюбі із [PERSON]. 10 лютого 2012 року на підставі рішення суду шлюб було розірвано. За час шлюбу за спільні кошти було придбано будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1554 кв.м. Добровільно поділити дане майно відповідач не бажає, а тому позивач просить суд в порядку розподілу майна визнати за нею та за відповідачем право власності на ? частину будинку та земельної ділянки по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що будинок було придбано за їх спільні кошти, за час шлюбу. Після розірвання шлюбу була певна домовленість щодо розподілу майна, проте відповідач порушив дану домовленість, а тому позивач вирішила звернутися до суду. Відповідач позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що придбав будинок за власні кошти. Після розірвання шлюбу домовились з дружиною, що будинок залишиться йому. Окрім того, вважає, що земельна ділянка була ним приватизована, а тому вона не є спільною сумісною власністю подружжя. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 27 квітня 1996 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 10 лютого 2012 року на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано (а.с. 4). За час шлюбу 8 червня 2001 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] придбав жилий будинок з господарчими тп побутовими спорудами по [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці розміром 1554 кв.м., яка належала продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Доказів того, що даний договір купівлі-продажу визнано недійсним або його розірвано сторонами не надано. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власності. Отже, будинок та земельна ділянка, які було придбано під час шлюбу [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON]. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він приватизував земельну ділянку, на якій знаходиться будинок по [ADDRESS], оскільки на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, в якому було визначено площу вже приватизованої земельної ділянки, до нового власника перейшло право власності на дану земельну ділянку про що Новомиколаївською селищною радою 8 серпня 2001 року було видано державний акт на право приватної власності на землю. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час придбання майна, та ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, який діє на час розподілу майна, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Підстав для того, щоб відступити від начала рівності часток подружжя, судом не встановлено. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved