overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, мотивуючи тим, що він у вересні 2010 року поїхав у невідомому напрямку і з того часу жодних відомостей про його місце перебування немає. [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, суду пояснила, що 10 вересня 1997 року вона уклала шлюб з [PERSON] В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO]. Влітку 2003 року [PERSON] поїхав на роботу в Португалію. У вересні 2010 року повернувся на Україну, забрав деякі особисті речі і поїхав у невідомому напрямку. З того часу жодних відомостей про його місце перебування немає. Заінтересована особа - представник управління Пенсійного фону в Бучацькому районі заяву [PERSON] не визнала. Заслухавши заявницю, представника заінтересованої особи, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд встановив, що в місці постійного проживання [PERSON], в [ADDRESS], з вересня 2010 року немає відомостей про місце його перебування. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до переконання, що [PERSON] слід визнати безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою, мотивуючи тим, що остання у липні 2009 року вийшла з дому у невідомому напрямку і з того часу жодних відомостей про її місце перебування немає. [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, суду пояснила, що її мати [PERSON] проживала в [INFO]. З 2005 року мати проживала разом із нею в Автономній Республіці Крим, у м.Армянськ по вул.Генерала Корявко,12/49. В липні 2009 року [PERSON] вийшла з дому і більше не повернулась. З того часу жодних відомостей про її місце перебування немає. Заінтересована особа представник Трибухівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак, згідно поданої заяви, заяву визнав. Заслухавши заявницю, її представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив, що в місці постійного проживання [PERSON], в Автономній Республіці Крим, у м.Армянськ по вул.Генерала Корявко,12/49, з липня 2009 року немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до переконання, що [PERSON] слід визнати безвісно відсутньою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON], [INFO], уродженця м. Керч Автономної Республіки Крим, жителя [ADDRESS], безвісно відсутнім. Свою заяву мотивувала тим, що з [PERSON] вона перебувала у шлюбі, який був зареєстрований 27.04.2010 року у відділі РАЦСу Ківерцівського РУЮ за актовим записом № 32, та розірваний рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.02.2012 року. За час перебування у шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS], однак на більше п'яти років за вказаною не проживає, місце його перебування невідоме, просить визнати [PERSON], [INFO], уродженця м. Керч Автономної Республіки Крим, жителя [ADDRESS], безвісно відсутнім. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду подала клопотання про підтримання заяви та розгляд справи у її відсутності. Представники заінтересованих осіб - Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, управління соціального захисту населення Ківерцівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилися. До суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Щодо задоволення заяви не заперечили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 27.04.2010 року у відділі РАЦСу Ківерцівського РУЮ за актовим записом № 32, та розірваний рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.02.2012 року (а.с.7) За час перебування у шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.5). Крім того, згідно повідомлення Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області № Ш-87 від 30.05.2017 року, [PERSON] оголошений в державний розшук (а.с.4). Таким чином, судом встановлено, що громадянин [PERSON] понад рік відсутній за місцем свого проживання в [ADDRESS], і місце його перебування не відоме. З огляду на викладене, суд вважає, що заяву слід задовольнити, та визнати громадянина [PERSON] безвісно відсутнім. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є її рідним братом, який проживав в [ADDRESS]. Приблизно 25 років тому [PERSON] виїхав в Росію. З тих пір в Україну не приїжджав, спілкувались з ним тільки по телефону. На початку 90-х років [PERSON] тяжко хворів, а з 1995 року перестав до них телефонувати. Вказує, що намагалась встановити його місце знаходження, однак безрезультатно. Задоволення заяви має для неї юридичне значення, що дозволить їй реалізувати право на приватизацію земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та подальшого збереження майна [PERSON], а саме 1/12 частини даного житлового будинку. Просить суд, визнати [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім з 01.01.1995 року. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що дійсно з 1995 року відомості щодо [PERSON] відсутні, тому проти задоволення заяви не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 15.05.2015 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про народження заявниці вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. З висновку Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 11.05.2015 року вбачається, що в ході проведення перевірки було встановлено, що [PERSON], який являється рідним братом [PERSON], який проживав в [ADDRESS] приблизно 25 років тому виїхав в Росію, на територію України не приїжджав і рідні підтримували зв'язок із ним лише по телефону. З 1995 року [PERSON] перестав телефонувати і з того часу ніяких відомостей від нього не надходило, його місце проживання не відоме. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що [PERSON] належить 4/12 частин, [PERSON] та [PERSON] по 1/12 частини кожному житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому було одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Враховуючи вищевикладені обставини та докази по справі, суд приходить до висновку, що оскільки в місці постійного проживання [PERSON] більше одного року немає відомостей про місце його перебування, заяву слід задовольнити та визнати останнього безвісно відсутнім. Оскільки [PERSON] вказує, що останні відомості про місце перебування [PERSON] були у 1994 році, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01 січня 1995 року. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є її сином, який проживав в [INFO]. Влітку 2002 року [PERSON] поїхав на заробітки до Республіки Італії. З тих пір в Україну не приїжджав. Наприкінці 2002 року їй зателефонував незнайомий чоловік та повідомив про загибель сина. Вказує, що намагалася встановити його місце знаходження, однак безрезультатно. Задоволення заяви має для неї юридичне значення, що дозволить їй реалізувати право на отримання субсидії, допомоги малозабезпеченим. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім з 01.01.2003 року. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надала суду письмові пояснення щодо заявлених вимог та заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення заявника, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки Луцького міського відділу УМВС України у Волинській області №3/9261 від 21.05.2015 року по факту безвісті зниклого [PERSON] встановлено, що з 2002 року останній за адресою м. Луцьк, вул. Сагайдачного, 1/22 не проживає (а.с. 7). \~ \~ \~ \~Дану обставину підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] Відповідно до вимог ст.\~43\~ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому було одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Враховуючи вищевикладені обставини та докази по справі, суд приходить до висновку, що оскільки в місці постійного проживання\~[PERSON] більше одного року немає відомостей про місце його перебування, заяву слід задовольнити та визнати останнього безвісно відсутнім. Оскільки [PERSON] вказує, що останні відомості про місце перебування [PERSON] були наприкінці 2002 року, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01 січня 2003 року. На підставі ст. 43 ЦК України,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є її чоловіком, з 1985 року вони проживали разом. 23.11.2017 року о 6 год. 15 хв. чоловік поїхав на велосипеді в напрямку лісу, який знаходиться біля с. Муравище Ківерцівського району, однак додому не повернувся. Вказує, що намагалася встановити його місце знаходження, однак безрезультатно. Задоволення заяви має для неї юридичне значення, що дозволить їй реалізувати право на отримання субсидії та розпоряджатися майном. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім з 23.11.2017 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 28.01.2019 року до участі у справі залучено заінтересованих осіб [PERSON], [PERSON] Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просить заяву задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки Луцького ВП ГУНП у Волинській області №41946/58/02-2018 від 04.12.2018 року по факту безвісті зниклого [PERSON] встановлено, що матеріали за заявою [PERSON] були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017030010005473, за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (з помітною безвісті зниклий) (а.с. 5). Відповідно до вимог ст.\~43\~ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому було одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Враховуючи вищевикладені обставини та докази по справі, суд приходить до висновку, що оскільки в місці постійного проживання\~[PERSON] більше одного року немає відомостей про місце його перебування, заяву слід задовольнити та визнати останнього безвісно відсутнім. Оскільки [PERSON] вказує, що останні відомості про місце перебування [PERSON] були 23.11.2017 року, то початком його безвісної відсутності слід вважати 23.11.2017. На підставі ст. 43 ЦК України,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] являється її донькою. Вона в 2012 році залишила дитину - [PERSON] і виїхала за межі України, телефонувала в цьому ж році і повідомляла, що вона перебуває в м. Москва. Після цього відомостей про неї немає. З метою реалізації опікунських прав на внучку Заявниця просить визнати матір - [PERSON].( в свідоцтві про народження дитини записана - [PERSON]) безвісно відсутньою. В судовому засіданні Заявник підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи вимоги заявниці визнала, повідомила, що згідно довідки отриманої зі школи на ученицю 4 -го класу [PERSON] її матір не з'являлась у школу та не цікавилась навчанням дитини. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно довідки Пилипо- Олександрівської сільської ради № 213 від 05.05.2014 року [PERSON], [INFO], яка народила дочку [PERSON] виїхала в м. Москву в липні 2012 року . Місце проживання її невідомо, звісток про себе не надає. Це ж підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Останнє місце реєстрації [PERSON] [ADDRESS], звідки вона за судовим рішенням від 17.01.2013 року втративши право на проживання, знята з реєстраційного обліку ГІРФО, через тривалість не проживання. Відповідно до вимог ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що оскільки в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце її перебування, заяву слід задовольнити та визнати останню безвісно відсутньою. Враховуючи, що свідки та заявниця вказують на те, що відомостей про місце перебування [PERSON] немає з липня 2012 року, то початком її безвісної відсутності слід вважати 01 серпня 2012 року. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки, яку обґрунтовує тим, що він є її батьком. У продовж двох останніх років внаслідок погіршення стану психічного здоровя батько втратив здатність усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та потребує постійного стороннього догляду. Розлад його здоровя постійно прогресує, що свідчить про втрату можливості адекватно вирішувати найпростіші життєві ситуації, усвідомлювати наслідки своїх дій. Висновок ЛКК Волинської обласної психіатричної лікарні, наданий 19.07.2018 року, засвідчив про наявність у батька чітко вираженого когнітивного розладу. Внаслідок хвороби потребує постійного стороннього догляду і допомоги. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та призначити її опікуном останнього. Заявник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності проти задоволення заяви не заперечила. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно висновку лікаря-психіатра Волинської обласної лікарні від 19.07.2018 року діагноз [PERSON] - виражений когнітивний розлад судинного генезу. Згідно ч.1 ст.298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоровя фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 17.10.2018 року №217 у [PERSON] на даний час виявляються ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді судинної деменції. Наявні психічні розлади позбавляють його можливості усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (а.с. 31-32). 20.12.2018 року начальником управління охорони здоровя Луцької міської ради у справі було внесено подання про призначення [PERSON], [INFO] опікуном [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно ст.60 ЦК України, ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На основі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] внаслідок психічного розладу не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, його слід визнати недієздатним та призначити заявника його опікуном.. \~На підставі ст.ст. ст. ст. 4, 10, 13, 76-81, 89, 259, 296-300 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки, яку обґрунтовує тим, що він є її сином, з дитинства має хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №252528 від 29.06.2016 року, [PERSON] є інвалідом І групи, причина інвалідності - інвалід з дитинства, йому протипоказана робота з психоемоційним навантаженням, потребує стороннього догляду і допомоги.. На підставі наведеного, просить суд визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та призначити її опікуном останнього. Заявник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Аверчук Т.Л. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності проти задоволення заяви не заперечила. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №252528 від 29.06.2016 року, встановлено, що [PERSON] є інвалідом І А групи довічно, вказана причина інвалідності - інвалід з дитинства, йому протипоказана робота з психоемоційним навантаженням, потребує стороннього догляду і допомоги (а.с. 9-10). Згідно ч.1 ст.239 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 07.11.2016 року №272 [PERSON] виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості (олігофренії в ст.імбецильності). Ступінь змін сторони психіки така, що позбавляє його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. 08.02.2017 року під час засіданні опікунської ради при районній державній адміністрації було розглянуто звернення [PERSON] щодо призначення її опікуном над сином [PERSON] та вирішено надати пропозицію до суду щодо призначення опікуном (піклувальником) [PERSON] над сином [PERSON] Відповідно ст.60 ЦК України, ч.1 ст.241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. На основі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, його слід визнати недієздатним та призначити заявника його опікуном. На підставі ст.ст.3, 11, 208, 209, 212, 214, 215, 236-241 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved