Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Міст «МППВ» про стягнення заборгованості по орендній платі та відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням нежитлового приміщення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.10.2016 року між нею (орендодавець) та ТзОВ «Міст «МППВ» (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення №28102016 терміном дії до 01.09.2019 року, згідно умов якого орендодавець передав у строкове платне користування орендареві нежитлове приміщення, загальною площею 100,7 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] для використання його з метою провадження господарської діяльності, а саме: здійснення кур'єрської діяльності. Крім того, 28.10.2017 року між нею та ТзОВ «Міст «МППВ» був укладений договір №28102016-1 на компенсацію витрат, пов'язаних з використанням тепло-, електро- та водопостачання. Вказує, відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання і станом на час пред'явлення позову його заборгованість по орендній платі за лютий 2016 року становила 9760,43 грн., за компенсацію вартості комунальних послуг та витрат по утриманню котельного обладнання за період з листопада 2016 року по лютий 2017 року - 9871,16 грн. У зв'язку з чим, просить суд стягнути з відповідача на її користь 19631,59 грн. основного боргу, а також 3% річних в розмірі 171,46 грн., інфляційні втрати в розмірі 589,00 грн. та пеню в подвійному розмірі облікової ставки НБУ в розмірі 1555,30 грн., а всього 21947,35 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги зменшив та просив стягнути з відповідача на користь позивача 6379,28 грн. основного боргу. В решті позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, оскільки заборгованість за договором погашена, а наведені розрахунки є необґрунтованими. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2016 року між [PERSON] (орендодавець) та ТзОВ «Міст «МППВ» (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення №28102016 терміном дії до 01.09.2019 року, згідно умов якого орендодавець передав у платне строкове користування орендареві нежитлове приміщення, загальною площею 100,7 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] для використання його з метою провадження господарської діяльності, а саме: здійснення кур'єрської діяльності (а.с. 6-10). Крім того, 28.10.2017 року між [PERSON] та ТзОВ «Міст «МППВ» був укладений договір №28102016-1 на компенсацію витрат, пов'язаних з використанням тепло-, електро- та водопостачання (а.с. 13-14). Відповідно до акту приймання-передачі від 01.11.2016 року ТзОВ «Міст МППВ» прийняло від [PERSON] нежитлове приміщення, загальною площею 100,7 кв.м. за вказаною адресою (а.с. 12). Згідно п. 4.3 вищевказаного договору плата за оренду по договору сплачується орендарем на підставі відповідних рахунків, шляхом попередньої оплати щомісяця до 20 числа поточного місяця шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця (а.с. 7). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні, товариство належним чином не виконало взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 04.09.2017 року визначена позивачем в сумі 6379,28 грн. (а.с. ). Однак, при цьому суд вважає, що заявлена сума не підтверджується позивачем належними доказами і тому до задоволення підлягає частково в розмірі 2126,82 грн., оскільки підтверджується документально, а саме: платіжними дорученнями від 17.01.2017 року та від 30.052017 року про сплату коштів [PERSON] за обслуговування ГРП відповідно 1730,61 грн. та 3243,79 грн. (а.с. ).б Проте, при визначенні їх розміру, суд приходить до висновку про стягнення коштів за період дії договору: з листопада 2016 року по лютий 2017 року включно, а саме: 865,30 грн. за лютий-грудень 2016 року (1730,61/4х2) та 1297,52 грн. за січень-лютий 2017 року (3243,79/5х2), а всього - 2162,82 грн. Отже, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення і з відповідача на користь позивача слід стягнути 2126,82 грн., а в решті слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому вимоги позивача про стягнення судового збору також підлягають до задоволення. На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 209, 213-215 ЦПК України,

Outcome: partial