Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просила: визнати смерть [PERSON], який помер [INFO] нещасним випадком, пов'язаним із виробництвом; визнати недійсним акт форми НВП від 12.11.2010 року про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом відносно [PERSON]; зобов'язати територіальне управління Держгірпромнагляду по Одеській області призначити уповноважену комісію та скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом із смертельним наслідком, що стався з охоронцем [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог, позивачка зазначила наступне. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], який працював сторожем університетської клініки ОДМУ, був знайдений вбитим на своєму робочому місці. До дня його смерті [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю та позивачка знаходилася на утриманні свого чоловіка. Наказом від 23.06.2010 р., №255 територіального управління Держгірпромнагляду по Одеській області була призначена комісія для проведення спеціального розслідування нещасного випадку. Проте, як зазначає в своєму позові [PERSON], вона про хід спеціального розслідування і його наслідки повідомлена не була. Призначеною комісією нещасний випадок кваліфікований як такий, що не пов'язаний з виробництвом, що знайшло своє відображення у акті № 1 від 11 листопада 2010 року за формою Н-5 та акті форми НВП від 12.11.2010-року про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом. Проте, [PERSON] вважає, що дані акти порушують її права та інтереси, оскільки висновки комісії не відповідають дійсним обставинам події. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, представники відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечували, надали письмові заперечення н позов, в яких зазначили, що спеціальне розслідування було проведено згідно норм діючого законодавства, а вимоги позивачки необґрунтовані та безпідставні. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 22.06.2010 року), який працював сторожем університетської клініки Одеського державного медичного університету, був знайдений вбитим на своєму робочому місці (згідно трудової книжки від 12.12.1973 року). До дня смерті [PERSON], позивачка проживала з ним однією сім'єю та знаходилася на утриманні свого чоловіка (рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2012 року, набрало чинності 29.06.2012 року). Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Наказом від 23.06.2010 р., №255 територіального управління Держгірпромнагляду по Одеській області була призначена комісія для проведення спеціального розслідування нещасного випадку. Призначеною комісією нещасний випадок кваліфікований як такий, що не пов'язаний з виробництвом, що знайшло своє відображення у акті № 1 від 11 листопада 2010 року за формою Н-5 та акті форми НВП від 12.11.2010-року про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом. Підставою для визнання нещасного випадку таким, що не пов'язаний з виробництвом, комісія визначила відповідь на запит комісії слідчого, що проводив досудове розслідування злочину, про те, що за підозрою у вчиненні злочину був затриманий [PERSON] та суб'єктивне судження слідчого про те, що даний злочин скоєний ним за особистими мотивами, але вказана обставина не була досліджена комісією належним чином. Дані факти не знайшли свого підтвердження у ході досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи відносно [PERSON], який вини не визнає. На даний час слідство призупинене, так як органом досудового розслідування не зібрано достатньо доказів, що підтверджують причетність [PERSON] до цього злочину, для направлення матеріалів справи до суду. Таким чином, на разі не встановлена особа, яка вчинила вбивство [PERSON], але є очевидним, що загибель потерпілого сталася саме при виконанні ним своїх трудових обов'язків та виконання дій в інтересах підприємства - зловмисник пробрався через огорожу на територію закладу, а [PERSON], згідно своїх трудових обов'язків, намагався його зупинити, що повністю виправдано та відповідає внутрішнім нормативним документам підприємства - Посадовій інструкції сторожа та Правилам внутрішнього трудового розпорядку. Дії зловмисника були направлені на порушення нормальної роботи медичного закладу, а [PERSON], як сторож, охороняв об'єкт і мав їх не допустити. Відповідно п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є у тому числі заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого під час виконання чи у зв'язку з виконанням ним трудових (посадових) обов'язків або дій в інтересах підприємства незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з'ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів (п.п. 16 п. 15 Правил). Відповідь слідчого, на запит комісії, яка містить його особисті домисли, не підтвердженні у ході досудового розслідування кримінальної справи, порушеної за фактом насильницької смерті [PERSON], не може розцінюватися як висновок компетентного органу. Отже, судом встановлено, що комісія надала невірну оцінку обставинам і причинам нещасного випадку та порушуючи вимоги законодавства, помилково визнала нещасний випадок таким, що не пов'язаний з виробництвом. На підставі акту, в якому було викладено такий висновок комісії, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у Приморському районі м. Одеси відмовило позивачці у призначені страхових виплат, у зв'язку з тим, що смерть її чоловіка не пов'язана з нещасним випадком на виробництві. 05 лютого 2014 року [PERSON] звернулася зі скаргою на висновок спеціального розслідування нещасного випадку до територіального управління Держгірпромнагляду по Одеській області з проханням призначити повторне розслідування нещасного випадку та скасувати акт за формою Н-5 та скласти новий акт, однак ніякої відповіді на своє звернення не отримала. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Частиною 1 ст. 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті Згідно п. 14 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженою Постановою Кабінету міністрів України №1112 від 25.08.2004 року, визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обов'язків, у тому числі у відрядженні, а також ті, що сталися у період перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці, пов'язаному з виконанням роботи, починаючи з моменту прибуття працівника на підприємство до його відбуття, який повинен фіксуватися відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або виконання завдань роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved