Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третьої особи - Служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що вона із відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу стосунки було припинено, вони із відповідачем проживають окремо. Дитина проживає із позивачем та її нинішнім чоловіком. Спору стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати разом із матір`ю. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Дитина не має до біологічного батька ніяких почуттів, оскільки бачила його всього декілька разів. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує. У нього інше життя, він має нову родину та інших дітей. Відповідач знає, що позивач звертається до суду, не має наміру вступати в суперечку щодо цього, та вони дійшли до згоди, щоб він надав нотаріально посвідчену заяву, згідно якої позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. 11.07.2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.03.2020р. виключено Службу у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області з кола третіх осіб у справі, визнано Службу у справах дітей Одеської міської ради та орган опіки та піклування Київської РДА Одеської міської ради третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою від 23.04.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була сповіщена своєчасно, належним чином, однак від представника позивача - адвоката Форостенко О.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить повністю задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був сповіщений своєчасно, належним чином, однак надав нотаріально посвідчену заяву, згідно якої позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, просить слухання справи провести без його участі. В судове засідання представник Служби у справах дітей Одеської міської ради, будучи належним чином повідомленим не з`явився, однак начальник служби Нікандрова Ю.Ю. надала заяву про розгляд справи без участі представника служби, на засіданні комісії з питань захисту дітей, яке було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . В судове засідання представник органу опіки та піклування Київської РДА Одеської міської ради Чорнобай О.А., будучи належним чином повідомленою, не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні доньки підтримують повністю. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , (виданого повторно), сторони є батьками [PERSON] , [INFO] З довідки (виписки із домової книги) від 14.01.2020р. вбачається, що позивач [PERSON] разом із донькою [PERSON] з 01.09.2016р. зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту №321/19 від 12.06.2019р., виданого ОСМД «Академіка Корольова 112/2», сусіди жодного разу не бачили із малолітньою дитиною [PERSON] батька [PERSON] , дитиною постійно займається мати [PERSON] та її другий чоловік [PERSON] . Рідного батька дитини ніколи не бачили. Відповідно до довідки КНП «Дитяча міська поліклініка №6» ОМР №01-03/409 від 05.06.2019р., [PERSON] , 2007р.н. спостерігається в ДМП №6, декларація підписана мамою, при проведенні профілактичних оглядів в поліклініці з дитиною завжди знаходиться мама. З довідки ОПНВК «Ор Самеах» №103 від 22.05.2019р. вбачається, що [PERSON] навчається в 6 класі, вихованням дитини займається мати [PERSON] . Батько дитини [PERSON] , не приділяє уваги вихованню доньки. З 2008 року він жодного разу не приходив ні до садочку, ні до шкоди. Успіхами дитини не цікавився. Вплив на її виховання не здійснював. З висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.02.2020р. вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, наданих у пунктах 15, 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, те, що будь-які докази відповідачем не надані, позов визнаний ним згідно нотаріально посвідченої заяви, суд, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, оскільки відповідач ухиляється від батьківського обов`язку з виховання дитини, не проявляє до неї належної турботи, не займається її вихованням, а подальше зволікання з таким крайнім заходом, як позбавлення батьківських прав відповідача щодо доньки призведе до того, що дитина буде позбавлена права на вільний і всебічний розвиток її особистості, передбачений статтею 23 Конституції України. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved