Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи вимоги тим, що житловий будинок [ADDRESS] з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] та її чоловікові [PERSON], який помер [INFO].. Являючись дружиною померлого позивач [PERSON] з моменту відкриття спадщини на 1/2 зазначеного будинку вступила в управління спадковим майном, оскільки при цьому мешкала та була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем, заяви про відмову від спадщини не подавала. У 2016р. позивачу [PERSON] стало відомо про необхідність оформлення документів на 1/2 частину зазначеного будинку, у зв'язку з чим вона звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, однак нотаріусом було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії. Тому, позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду і просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] з надвірними побудовами та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON], що помер [INFO]. у смт. Борівське Лисичанського району Ворошиловградської області. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Борівської селищної ради м. Сєвєродонецьк Луганської області Афанасєва Л.І. у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов визнала у повному обсязі. У зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER], виданого Борівською селищною радою Лисичанського району Луганської області 09.10.1963р., актовий запис №43, [PERSON] та [PERSON] одружились, прізвище дружини після реєстрації одруження - Подрезова. Відповідно до копії дублікату Свідоцтва про приватну власність на домоволодіння, виданого 03071974р. Виконавчим комітетом Борівської селищної ради на підставі рішення №14 від 28.06.1974р., будинок, розташований у [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] та [PERSON]. Зазначене право приватної спільної сумісної власності, частка 1/1 також підтверджується копією Витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно [NUMBER], виданого 15.11.2004р. Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого 24.01.1974р. Борівською селищною радою Лисичанського району Ворошиловградської області, актовий запис №6, [PERSON] помер [INFO]. у с. Борівське Лисичанського району Ворошиловградської області. Відповідно до копії повідомлення Луганського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Луганській області №318/01-21 від 03.04.2017р., архівний фонд, всі спадкові справи, посвідчені Першою Сєвєродонецькою ДНК та Лисичанською ДНК, від імені [PERSON] знаходиться в м. Луганську, на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні, тому на сьогоднішній день надати інформацію по заповіту неможливо. Відповідно до копії Технічного паспорту, виготовленого КП «Сєвєродонецьке СБТІ» станом на 16.09.2004р., на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складається з: літ. (А-1ж, а, а1) житловий будинок загальною площею приміщень 50,4кв.м. , житловою площею 25,9кв.м.; літ. (Б) Л. кухня, сарай; літ. (В) сарай; літ. (Д) вбиральня; літ. (Г) погріб; літ. (№1-2) огорожа; літ. (№3) колодязь. Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 524, 527, 529, 548, 549, 561 ЦК УРСР, Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Отже, у судовому засіданні було встановлено, що з 03.07.1974р. на праві приватної спільної сумісної власності домоволодіння [ADDRESS], розташоване за адресою: [ADDRESS], належить позивачу [PERSON] та її чоловікові [PERSON], який помер [INFO].. Після смерті чоловіка позивач [PERSON] вступила в управління спадковим майном, а саме 1/2 частки зазначеного домоволодіння, оскільки мешкала та була зареєстрована за місце знаходження спадкового майна. Враховуючи те, що на час смерті [PERSON] була чинною редакція ЦК УРСР, відповідно до положень якої позивач [PERSON] прийняла спадщину, то суд прийшов до висновку, що обставини викладені позивачем [PERSON] в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява [PERSON] до Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, підлягає задоволенню.

Outcome: approved