Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення суми страхових виплат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне. [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли в тому числі недоотримані страхові виплати в сумі 37800,99 гривень., які зберігаються у Хрестівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, що належали спадкодавцеві. 05.12.2017 року позивачу видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] звернулась до відповідача з метою оформлення документів та отримання належної спадкоємцю суми недоотриманих страхових виплат. Листом від 01.02.2018 року №01-04-1/361 позивачу відмовлено в виплаті недоотриманих страхових виплат, що залишились після померлого, у зв`язку з тим, що нормативно-правовими актами не передбачено здійснення нарахування та виплата страхових виплат потерпілим, які не перемістились на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Позивач вважає, що відповідач порушує її право на отримання коштів, тому просила суд визнати протиправними дії Краматорського міського відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у невиплаті [PERSON] , що є спадкоємцем за законом померлого [PERSON] , залишку недоотриманих страхових виплат, який увійшов до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2017, та зобов`язати Краматорське міське відділ управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплатити [PERSON] залишок недоотриманих страхових виплат, який залишився після смерті [PERSON] та увійшов до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2017 року. Від відповідач надійшов до суду відзив на позовну заяву, згідно якого він заперечував проти позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію наступним. Починаючи з грудня 2014 року потерпілі на виробництві (члени їх сімей) мають право скористатися Порядком № 20 та отримувати належні їм страхові виплати, при цьому рішення про продовження проведення раніше призначених виплата та виплату раніше нарахованих, але не виплачених страхових сум оформлюється відповідною постановою відділення управління виконавчої дирекції Фонду, до якого звернулася внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання( перебування). Лише такі постанови є підставою для нарахування раніше призначених страхових виплат у робочих органах виконавчої дирекції Фонду, що здійснюють свою діяльність на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Нарахування та виплата страхових виплат потерпілим (особам, які мають право на виплати), які не перемістилися на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Померла особа [PERSON] , за життя не скористався своїм правом на отримання належних йому сум страхових виплат та не звернувся до робочих органів виконавчої дирекції Фонду з заявою про продовження страхових виплат як внутрішньо переміщеній особі, визначена сума підлягає коригуванню, тому виплата суми, зазначеної в свідоцтві про право на спадщину не може бути здійснена. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] , який за життя отримував страхові виплати, на дату його смерті утворилась заборгованість в розмірі 37800,99 гривень. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли в тому числі недоотримані страхові виплати в сумі 37800,99 гривень. Вказані суми страхових виплат зберігаються у Хрестівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Спадкоємцем після\~смерті [PERSON] ,\~є його\~дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. З метою оформлення документів та отримання належної спадкоємцю суми недоотриманих страхових виплат [PERSON] звернулась до відповідача, однак листом від 01.02.2018 року №01-04-1/361 їй відмовлено в виплаті недоотриманих страхових виплат, що залишились після померлого, у зв`язку з тим, що нормативно-правовими актами не передбачено здійснення нарахування та виплата страхових виплат потерпілим, які не перемістились на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Померлий [PERSON] на облік як внутрішньо переміщена особа не ставав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності в ходять до складу спадщини. Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності включаються до складу спадщини. Правовий аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума страхових виплат, які були нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя. Отже, позивач є власником майна недоотриманих страхових виплат, що належали спадкодавцеві. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Перший протокол ратифікований Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР й з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-1V «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права. У рішенні від 08 липня 2004 року «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників. На теперішній час Україна від зобов`язань, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала. Відтак, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відсутність у померлого спадкодавця [PERSON] довідки про взяття його на облік як внутрішньо переміщену особу не є підставою для відмови у здійсненні виплати недоотриманих страхових виплат у сумі 37800,99 гривень, оскільки останні є його майном в розумінні статті 1 Першого Протоколу та увійшли до складу спадщини. Крім того, вважаю необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним. Відповідно до абзацу 2 пункту 10 частини другої статті 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб (спосіб) захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. З огляду на викладене, заявлений позивачем [PERSON] позов про визнання дій Краматорського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області незаконними, в частині відмови у виплаті недоотриманих страхових виплат у сумі 37800,99 гривень [PERSON] , які належать їй на праві власності , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом не є ефективним способом захисту її прав. Тому суд вважає, що відповідно до ст. 5 ЦПК України ефективним способом захисту прав [PERSON] є лише стягнення з відповідача на її користь недоотримані страхові виплати в сумі 37800,99 гривень, що увійшли до складу спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, в розмірі 704,80 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного та статей 16, 1216,1227 ЦК України,

Outcome: approved