Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд здійснити поділ майна подружжя (розподілити майно) між [PERSON] та [PERSON] , а саме нежиле приміщення ІІІ в цокольному поверсі літ. А-2 за адресою: [ADDRESS] , шляхом поділу нежилого приміщення, визнавши за позивачем 1\\2 нежилого приміщення на праві приватної власності. У позові зазначає, що в період з 27.03.1998 року по 12.04.2021 року сторони перебували у шлюбі, мають спільних дітей. В період перебування у шлюбі, а саме 28 березня 2006 року сторони за спільні кошти на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна придбали нежиле приміщення ІІІ в цокольному поверсі літ. А-2 за адресою: [ADDRESS] Після розірвання шлюбу сторони (подружжя) не дійшли згоди щодо поділу майна подружжя. Вважає, щонежиле приміщення, право власності на, яке було зареєстроване за Відповідачем є об`єктом спільної сумісної власності, на який поширюється режим нерухомого майна. Ухвалою від 10.06.2021 року відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду. Ухвалою від 14.09.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Справа була призначена до розгляду у порядку загального позовного провадження, відповідач у судове засідання не явився, відзив не подав. При цьому, сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи. Представник позивача адвокат Сімонець Є.О. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги за вказаними у позові підставами. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони з 27.03.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2021 року. 28.03.2006 року було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким відповідач [PERSON] отримав у власність нежиле приміщення ІІІ в цокольному поверсі літ. А-2 за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1486. Ст.60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.1 ст.61СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Ч.2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ст.63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ч.1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Ч. 1, 2 ст.70СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що спірне нежиле приміщення було набуте сторонами на час перебування в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного нежилого приміщення. У зв`язку з повним задоволенням позову, в порядку ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, що складаються зі сплаченого нею судового збору в сумі 2809, 40 грн..

Outcome: approved