Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був укладений між ними 11 квітня 1997 року і розірваний 21 січня 2008 року. Від спільного шлюбу мають двох дітей, повнолітнього сина [PERSON], [INFO] і неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. За рішенням Косівського районного суду від 28 січня 2014 року ухвалено стягувати з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у розмір по 420 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. 15 січня 2015 року стягнення аліментів на утримання старшого сина припинилося у зв'язку із досягненням ним повноліття. Однак на даний час син навчається у Тернопільському вищому професійному училищі № 4 імені М. Паращука за спеціальністю «слюсар з ремонту автомобілів, електрозварник» та знаходиться на неповному державному забезпеченні. Форма навчання - денна, період навчання з 01 вересня 2014 року по 29 січня 2016 року. Оскільки син навчається на денній формі, то він не має можливості влаштуватися на роботу та отримувати особистий дохід. А тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Позивачка не має можливості надавати матеріальну допомогу синові, оскільки на даний момент не працює, бо знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того на її утриманні є двоє малолітніх дітей. Відповідач офіційно не працевлаштований, проте його стан здоров'я та матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, який продовжує навчання. Просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму до закінчення навчання, на утримання повнолітнього сина. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що немає можливості сплачувати аліменти у розмірі 500 грн., оскільки має невеликий і нерегулярний дохід. Коли він має заробіток, тоді надсилає дітям гроші. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що повнолітній син [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю, [PERSON] та навчається у Тернопільському вищому професійному училищі № 4 імені М. Паращука за спеціальністю «Слюсар з ремонту автомобілів, електрозварювальник з 01 вересня 2014 року по 29 січня 2016 року, форма навчання - денна, І рівень акредитації, і знаходиться на неповному державному забезпеченні, що підтверджується довідками № 117, 118 від 11 березня 2015 року (а.с.9, 10), у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Факт того, що сторони, які перебували у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний про що, в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 22 від 12 лютого 2008 року (а.с.8) є батьками дитини, підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 серпня 2007 року (а.с.6). Відповідно до рішення Косівського районного суду від 28 січня 2014 року ухвалено стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 420 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с.7). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: стан здоров'я та матеріальне становище дочки, сина; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідач проживає в старому дерев'яному будинку, у важких умовах проживання, веде з 23 січня 2015 року догляд за своєю матір'ю [PERSON], яка є інвалідом І групи по зору, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 62 від 21 квітня 2015 року (а.с.25). Проте він є працездатною особою, сину [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчатись, тому з відповідача слід стягувати аліменти на його утримання за час його навчання. За приписами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки на утримання повнолітнього сина - [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно до закінчення ним навчання, починаючи з 19 березня 2015 року. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 182, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: partial