Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 червня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач не надає грошових коштів на утримання дитини. Оскільки відповідач є працездатною особою та не має інших утриманців, позивачка просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також аліменти на її утримання у розмірі 1000грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, оскільки інших доходів окрім соціальної допомоги по народженню дитини вона не має. Позивачка в судове засідання не зявилась, причину неявки не повідомила. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю. Відповідач в\~судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що він визнає те що повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, і робив це в добровільному порядку, здійснюючи грошові перекази на картковий рахунок позивачки, однак на даний час може їх сплачувати в сумі 2500грн щомісячно та сплачувати аліменти на утримання дружини в сумі 1000грн на місяць. Зазначене також викладено ним у наданому ним відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 10.08.2018р. справі відкрито спрощене позовне провадження. [PERSON] та [PERSON] з 25 червня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до 03 липня 2020 року. Дитина проживає разом з матірю за місцем її зареєстрованого проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні (а.с. 6). Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина, а відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обовязків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно пунктів 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З наданих відповідачем дублікатів чеків вбачається, що відповідачем в період часу з лютого по травень 2018 року на картковий рахунок позивачки здійснювалося перерахування грошових коштів. Проте, починаючи з червня 2018 року і по теперішній час відповідач не надає матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини, оскільки на даний час він не працевлаштований. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 цього Закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У звязку з цим суд вважає, що позивачка має право на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини у порядку та розмірі, встановленому законодавством, а відповідач зобовязаний надавати допомогу на утримання дитини. Крім того згідно ч.2, 4 ст. 84 СК України, - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що [PERSON], як працездатна особа, яка не має інших утриманців може надавати матеріальну допомогу своїй дружині [PERSON], з якою проживає його малолітня донька [PERSON]. Крім того, відповідач визнає таку необхідність і згоден з розміром аліментів на утримання його дружини до досягнення дитиною трьох річного віку в сумі 1000грн щомісячно. Отже, відповідач зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а тому у відповідності до ст.ст. 180, 182 СК України, з урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду, а саме те що відповідача є здоровою, працездатною особою, яка не має інших утриманців і на даний час не працевлаштований, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки з судової практики що склалася по такій категорії справ вбачається, що саме такий розмір аліментів стягується на утримання однієї дитини. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку, в розмірі 1000грн щомісячно. Частиною 1 статті 191 СК передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти підлягають стягненню з 31 липня 2018 року, тобто з дня звернення [PERSON] з цим позовом до суду. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, підлягає обовязковому негайному виконанню. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 80, 84, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved