Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона є бабою неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка тривалий час проживає разом з нею. Вона з цього часу вирішує у повному обсязі питання щодо виховання, матеріального утримання та розвитку онуки [PERSON]. Батьками неповнолітньої дитини є [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі не виконують батьківські обов'язки і не надають матеріальної допомоги на утримання їх дочки, не проживають тривалий час разом з нею, не забезпечують її необхідного харчування і медичного догляду, її вихованням і фізичним, духовним розвитком не займаються, не цікавляться її станом здоров'я. Позивач звернулася з позовною заявою до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно їх дочки [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітньої онуки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що [PERSON] - це її дочка. Вона є матір'ю [PERSON], [INFO]. З народження дитини батьки не займались вихованням дочки. Отриману на дитину соціальну допомогу витрачали на свої власні потреби. Вже більше 3 років онука мешкає з нею, вона влаштувала дитину до дитячого садка. Мати дитину не відвідує, зловживає спиртними напоями, грошей на утримання дитини не надає. Батько дитини з моменту її народження не брав ніякої участі у вихованні та утриманні дочки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від нього не надходило. Відповідач [PERSON]. у судове засідання не з'явилася. До суду надана її заява від 25.02.2019 року, в якій просила розглянути справу без її участі та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від неї не надходило. В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області Воротинцева М.Д. підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Додатково суду пояснила, що відповідачі не займаються вихованням та утриманням своєї дочки [PERSON]. Відповідач [PERSON] має ще одну дочку [PERSON], 2015 року народження, стосовно якої в лютому 2019 року суд позбавив її батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON], має з нею дружні стосунки. [PERSON] - це дочка [PERSON] У [PERSON] є троє дітей, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] живуть з [PERSON] Молодша дитина знаходиться в дитячому будинку. [PERSON] більше 2 років живе з бабою. Мати дівчини живе окремо та вихованням дочки не займається. Мати не відвідує дитину, не надає матеріальної допомоги на її утримання. [PERSON] влаштувала онуку у дитячий садок, дівчина доглянута, охайна. Батько дитини не займається її вихованням та утриманням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON], має з нею дружні стосунки. [PERSON] - це онука [PERSON], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] мешкає з бабою за адресою: [ADDRESS], майже з народження. Батьки дитини вживають спиртні напої та не створили належних умов для проживання своєї дочки. Зараз дівчина відвідує дитячий садок та логопедичну групу, куди її влаштувала баба, має гарне харчування та догляд. Батьки грошей на утримання дитини не дають та її вихованням не займаються. Виховання та утримання [PERSON] здійснює [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно з п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 19.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області. Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.10.2018 року № 34758, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Згідно з актом обстеження умов проживання дитини в сім'ї опікуна (піклувальника) неповнолітньої [PERSON], [INFO], від 09.10.2018 року, при перевірці житлово-побутових умов проживання [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] разом з бабою [PERSON] Вихованням та навчання дитини займається баба. Дитина забезпечена усім необхідним для проживання та заняття. [PERSON] відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 38 «Росиночка», має добрий загальний розвиток. Її вихованню та розвитку велику увагу приділяє баба, слідкує за здоров'ям дитини. Вказані обставини підтверджуються довідкою № 136 від 17.10.2018 року та характеристикою № 138 від 17.10.2018 року Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Сєвєродонецької міської ради Луганської області № 2 від 02 січня 2019 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], повністю самоухилилися від виконання батьківських обов'язків, не займаються вихованням та утриманням своєї дочки [PERSON], [INFO]. В зв'язку з чим, орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області вважає, що [PERSON] і [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно дочки [PERSON], [INFO]. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10.05.2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23.09.1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що у вказаному випадку інтереси неповнолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім'ї, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов'язків відносно їх дочки [PERSON], зокрема, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не створюють належних умов для її життя та здоров'я. З огляду на викладене, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, та враховуючи визнання позовних вимог відповідачем [PERSON], вважає, що вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно їх дочки [PERSON], відповідають інтересам дитини та знаходяться в тих вузьких межах, які залишають з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], фактично позбавлена батьківського піклування, тому суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 167 СК України, вважає необхідним передати її на опікування Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не надають матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON]. В силу вимог ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на зазначене, враховуючи положення ч. 2 ст. 166, ч. 5 ст. 183 СК України, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов'язані утримувати свою неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, у зв'язку з чим суд вважає стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів у розмірі не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, суд зазначає, що такий розмір аліментів встановлено п. 4 ч. 1 ст. 160 ЦПК України для неповнолітніх дітей, якщо такі вимоги заявлені в рамках наказного провадження, а тому у задоволенні вимоги про стягнення аліментів у розмірі не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку слід відмовити. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у сумі 1536 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: partial