Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до місцевого суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. У підтвердження позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]; після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на земельні ділянки, загальною площею 1,1451га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства, які належали [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Самбірською районною державною адміністрацією 20.03.2002 року згідно розпорядження Самбірської райдержадміністрації №106 від 18.03.2002 року, в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON], яка померла [INFO]. Так як при житті [PERSON] не склав заповіту, то спадкування його майна здійснювалося по закону відповідно до черговості спадкоємців. [PERSON] являється спадкоємцем майна [PERSON] по закону першої черги; а її та спадкодавця двоє дітей [PERSON] і [PERSON] відмовились від спадкування в її користь. Оскільки іншого порядку переходу права власності немає, [PERSON] просить в судовому порядку постановити рішення, яким визнати її власником спадкового майна. У судовому засіданні представник позивача адвокат Цапар М.В. підтримала позовні вимоги [PERSON] та посилалася на обставини, зазначені в позовній заяві; просила позов задовольнити. Представник відповідача виконкому Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області [PERSON] позов по суті визнав та пояснив, що не заперечує проти визнання [PERSON] власником спадкового майна. З'ясувавши обставини справи та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.03.2002 року, виданого Самбірською районною державною адміністрацією 20.03.2002 року згідно розпорядження Самбірської райдержадміністрації №106 від 18.03.2002 року, [PERSON] при житті належали земельні ділянки, загальною площею 1,1451га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства. У судовому засіданні із пояснень представника позивача адвоката Цапар М.В. установлено, що [PERSON], яка померла [INFO] належав Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON]; дане підтверджується довідкою №670 виданої виконкомом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області. У 2002 році коли безоплатно виготовляли Державні акти на право приватної власності на землю, [PERSON] виготовила вищевказаний Державний акт, а сертифікат про право на середню земельну часку (пай) віддала у земельне управління. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові якої не збігається з ім'ям, по-батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті чи свідоцтві про народження. Згідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Тому, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Цапар М.В. як представника заявника та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що необхідно встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO] Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Самбірською районною державною адміністрацією Львівської області 20.03.2002 року, виданого на ім'я [PERSON]. Із заповіту від 13.07.2002 року відомо, що [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилася про належну їй середню земельну частку (пай) в розмірі 1,18га згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 26.05.1998 року, заповіла [PERSON]. Із приводу спадкування [PERSON] звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено із-за того, що [PERSON], яка померла [INFO] згідно заповіту від 13.07.2002 року заповіла [PERSON] середню земельну частку (пай) в розмірі 1,18га згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 26.05.1998 року, а на момент подачі документів для оформлення спадщини було надано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий Самбірською районною державною адміністрацією Львівської області 20.03.2002 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO], - після звернення до місцевого суду 17.11.15р. із позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно по смерті [PERSON] Тому ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.11.2015 року було зупинено розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 201 ЦПК України у зв'язку із смертю позивача на визначений час п. 1 ч. 1 ст. 203 ЦПК України, - до залучення у справі правонаступника чи законного представника. Згідно ухвали Самбірського міськрайонного Львівської області від 26.05.2016 року відновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки [PERSON] 26.05.2016 року звернулася до місцевого суду із заявою про відновлення провадження у цивільній справі та встановлення її позивачем, оскільки вона має намір прийняти спадщину, а її та спадкодавця двоє дітей [PERSON] і [PERSON] відмовились від спадкування в її користь. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.1962 року. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; ст. 1225 ЦК України вказує, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів. У тому числі в судовому засіданні представник позивача адвокат Цапар М.В. просила визнати [PERSON] власником спадкового майна. Представник відповідача [PERSON] позов по суті визнав. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання представником відповідача позову, а тому визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів [PERSON] чи інших осіб, зокрема [PERSON] і [PERSON], котрі відмовились від спадкування у користь позивача [PERSON]

Outcome: approved