Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 29 липня 1989 року між нею і відповідачем по справі у Козарівській сільській раді Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №4. Від спільного проживання в шлюбі в них народилися двоє дітей, які досягли повноліття. Спільне проживання між нею та відповідачем не склалося, поступово сімейні стосунки руйнувались через різні побутові проблеми, вони втратили почуття поваги та любові, припинили спільне проживання. Шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Просила шлюб розірвати. [PERSON] у судове засідання не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. [PERSON] у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. За ст. 27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про одруження серія І-НМ №456069, виданого 29 липня 1989 року Козарівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області, 29 липня 1989 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №4. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, у обох наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин, неповнолітніх дітей на утриманні в подружжя немає. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved