Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки [ADDRESS]. У встановлений законом строк вона звернулася до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки у державному акті про право приватної власності на землю прізвище її матері на відміну від свідоцтва про її смерть та інших документів помилково зазначене [PERSON] замість [PERSON]. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-25-00-26679, виданого 23 червня 1995 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області, та визнати за нею право власності на земельну ділянку [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В судове засідання [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, доводи позовної заяви підтримала. В судове засідання представник Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився. Сільський голова Пуляєв О.В. надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ради. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 20 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки [ADDRESS], що розташоване на території Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, право на спадкування після смерті [PERSON] отримала її донька [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]). За ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька [PERSON], яка 01 березня 2013 року звернулася до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 33393846 від 01 березня 2013 року. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Степанець О.Б. про відмову у вчинені нотаріальної дії від 20 червня 2014 року, [PERSON] відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року матері [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS], що передана у приватну власність [PERSON] для ведення садівництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-25-00-26679, виданого виконавчим комітетом Жовтневої ради народних депутатів 23 червня 1995 року, у зв'язку з відсутністю факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю. Як вбачається із державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-25-00-26679, виданого 23 червня 1995 року виконавчим комітетом Жовтневої ради народних депутатів, на земельну ділянку [ADDRESS], що розташоване на території Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 444, вказаний акт виданий на ім'я [PERSON]. Згідно наданих до суду позивачем документів, а саме: свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 05 січня 1957 року Орджонікідзевським Відділом РАЦС м. Харкова, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 14 листопада 1989 року Московським Відділом РАЦС м. Харкова, свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 20 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, прізвище, ім'я та по батькові матері позивача зазначено як [PERSON]. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що при видачі державного акту на право приватної власності на землю прізвище власника земельної ділянки було помилково зазначено як [PERSON] замість [PERSON]. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності державного акту про право приватної власності на землю [PERSON] необхідно позивачу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Таким чином, судом встановлена належність правовстановлюючого документу - [PERSON] Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, то вони задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ч.1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України. Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Разом з тим, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що позивач спадщину після смерті матері прийняла, подавши нотаріусу у встановлені законом строки заяву про прийняття спадщини. За положеннями ч. 5 ст.1268 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Проте, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через помилку, яка була допущена в прізвищі спадкодавця у правовстановлюючому документі. При наявності відповідного рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю, позивач не позбавлена можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку. Судом факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцю встановлено. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення її прав та охоронюваних законом інтересів і неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку при встановлені факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю, а тому позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягають. Судові витрати суд відносить за рахунок позивача.

Outcome: partial