Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 04 квітня 2014 року вона пішла в магазин мобільного зв'язку «Жжук», що на пл. Ринок 3 у м. Дрогобичі, для вибору подарунку для внучки - телефону. Вийшовши з магазину направо по сходах вниз і ступивши з першої сходинки на другу, з другої на третю, а далі з відчуттям відсутності наступної сходинки ніби «провалилася у безодню». Оскільки на сходах не встановлено перила (поручні), утриматись на ногах не змогла і впала вниз зі сходів. Після падіння відчула сильний біль у передпліччі і ногах, який не дозволив їй самостійно піднятися, допомогли не байдужі люди, підняли і завели в магазин «Жжук», викликали швидку. Свідком цього всього була продавець магазину. Причиною падіння була відсутність наступної сходинки на тих же відстанях по висоті, яка перед тим була на перших сходинках. Доказом цього є фотофіксація від 05.01.2015р. висоти сходинок, а саме: перша сходинка від дверей магазину має висоту 9 см, друга 29 см (додається), в іншій частині сходів висота сходинок 13-14 см. Після чого вона потрапила в прийомне відділення Дрогобицької міської лікарні №1 (ДМЛ №1). З 04.01.2014р. по 15.01.2014р. вона знаходилась на стаціонарному лікуванні у ДМЛ № 1. При поступленні проведено гіпсову іммобілізацію на ушкоджене місце. Згідно витягу з історії хвороби, підписаного зав.відділенням [PERSON] і лікуючим лікарем [PERSON], у неї внаслідок падіння стався закритий багатовідламковий перелом ліктевого паростка і головки правої променевої кістки з зміщенням відламків. Лікарем призначено відповідне лікування. 15.01.2014р її виписали з лікарні на амбулаторне доліковування у травматолога. Оскільки в лікуванні виникли складнощі із-за перелому ліктевого паростка і головки правої променевої кістки зі зміщенням відламків, необхідно було хірургічне втручання і механічне скріплення пластиною та гвинтами уламків перелому. З 15.01.2014р. по 27.01.2014р. перебувала на стаціонарному лікуванні у 8-й клінічній лікарні м.Львова. Згідно виписки №372/54 лікарні хвора [PERSON] госпіталізована в плановому порядку по скеруванню Дрогобицької МЛ №1 з діагнозом: закритий багатоуламковий перелом ліктевого паростка та головки правої променевої кістки зі зміщенням фрагментів та інше. Згідно виписки № 372/54 проведено лікування: 15.01.2014р. - кінцівка на косинці. ЕКГ, консультація кардіолога. 16.01.2014р. в ургентному порядку під провідниковою анестезією проведено оперативне втручання в об»ємі: Резекція головки правої променевої кістки. ВР МОС LSP пластиною та гвинтами по АО. На контрольній Rtg: стояння фрагментів перелому задовільне, фіксоване пластиною та гвинтами. Післяопераційний період проходив без особливостей. 27.01.2014р. - знято шви, рана загоїлась первинним натягом. В лікарні вона отримала курс відновної, протизапальної, знеболюючої терапії, ЛФК, масаж. Після чого її виписали на амбулаторне лікування і рекомендовано спостереження травматолога, прийняття ліків. З 04.02.2014р. по 17.02.2014р. перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні відновного лікування ДМЛ №1, згідно епікризу було призначено лікування - озокерит, масаж, ЛФК, Дарсонвалізація та інші лікарські препарати. З 25.03.2014р. по 07.04.2014р знову перебувала на стаціонарному лікуванні у відділені відновного лікування ДМЛ №1. Оскільки процес лікування складного перелому не принився до цього часу, в неї постійні болі правого ліктьового суглобу, постійна необхідність застосування протизапальних і обезболюючих препаратів, значні матеріальні затрати і моральні страждання, все це змусило її звернутися до суду з позовною заявою про стягнення матеріальної і моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я внаслідок падіння зі сходів магазину, які збудовані з порушенням будівельних норм і вимог законодавства. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зокрема посилається на те, що позивач впала із сходинки не з вини відповідача, а через власну необережність. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до наступного. Згідно зі статтями 3, 4, 11 ЦПК України, кожна особа має право у визначеному порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які суд захищає у спосіб, визначений законами України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що нежитлове приміщення яке знаходиться в м.Дрогобичі на пл..Ринок, 3 в якому розташований магазин мобільного зв»язку «Жжук», належить [PERSON], що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав. (а.с. 27-33) Дане приміщення [PERSON], здає в оренду під магазин «Жжук». Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], 04 січня 2014 року виходячи з магазину «Жжук»направо по сходах вниз і ступивши з першої сходинки на другу, з другої на третю, а далі з відчуттям відсутності наступної сходинки «провалилась у безодню», тобто не утрималась на ногах і впала вниз зі сходів. З наданої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області відповіді вбачається: що сходи до магазину «Жжук» на пл..Ринок, 3 в м.Дрогобичі Львівської області виконані з порушенням вимог щодо забезпечення доступності для інвалідів та осіб з обмеженими фізичними можливостями. (а.с. 56) Тобто причиною падіння була відсутність наступної сходинки на тих же відстанях по висоті, яка перед тим була на перших сходинках, а не як стверджує представник відповідача «власна необережність позивача». Внаслідок падіння [PERSON] потрапила в прийомне відділення Дрогобицької міської лікарні, де з 04.01.2014р. по 15.01.2014р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у ДМЛ №1. Згідно витягу з історії хвороби, підписаного зав.відділенням [PERSON] і лікуючим лікарем [PERSON], у неї внаслідок падіння стався закритий багатовідламковий перелом ліктевого паростка і головки правої променевої кістки з зміщенням відламків. 15.01.2014р її виписали з лікарні на амбулаторне доліковування у травматолога. Оскільки в лікуванні виникли складнощі із-за перелому ліктевого паростка і головки правої променевої кістки зі зміщенням відламків, необхідно було хірургічне втручання і механічне скріплення пластиною та гвинтами уламків перелому. З 15.01.2014р. по 27.01.2014р. перебувала на стаціонарному лікуванні у 8-й клінічній лікарні м.Львова. 16.01.2014р. в ургентному порядку під провідниковою анестезією проведено оперативне втручання в об»ємі: Резекція головки правої променевої кістки. ВР МОС LSP пластиною та гвинтами по АО. В лікарні позивач отримала курс відновної, протизапальної, знеболюючої терапії, ЛФК, масаж. З 04.02.2014р. по 17.02.2014р. перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні відновного лікування ДМЛ №1, згідно епікризу було призначено лікування - озокерит, масаж, ЛФК, Дарсонвалізація та інші лікарські препарати. З 25.03.2014р. по 07.04.2014р знову перебувала на стаціонарному лікуванні у відділені відновного лікування ДМЛ №1. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З врахуванням наведеного суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача в користь позивача слід стягнути витрати на лікування, які становлять 2472,45 грн. і підтверджуються долученими до матеріалів справи фіскальними чеками. За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Виходячи із зазначених норм процесуального права, суд критично оцінює наданий позивачем «Товарний чек» від 17.01.2014 року на суму 4850 грн. про придбання «набору для остеосинтезу перелому ліктевої та променевої кістки», оскільки такий чек не містить обов»язкових реквізитів для такого виду документів (без номерний, без печатки, не відомо ким і кому виписаний), достовірність такого чеку також заперечив в судовому засіданні представник відповідача, при цьому вказуючи на те, що операція проводилась 16.01.2014 року, а чек виписано 17.01.2014 року тобто вже після операції. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1168 цього Кодексу моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує її глибину, тривалість страждань, розмір моральної шкоди визнаний позивачем та з урахуванням розумності та справедливості. Суд вважає, що відповідач по справі, заподіявши позивачу душевних страждань, в зв'язку з чим остання понесла моральні страждання, була змушена змінити звичайний спосіб життя, тому суд дійшов переконання, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, що підтверджуються платіжними дорученнями.

Outcome: approved