Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи своє звернення тим, що добровільно знятися з реєстраційного обліку у будинку, де вона проживає відповідач не бажає. В позовній заяві позивач зазначає, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.05.2002 р. та Договору дарування частини житлового будинку від 26.06.2002 р. вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] . У належному їй будинку проживало та було зареєстровано три особи: вона, чоловік [PERSON] та син [PERSON] .. Починаючи з 2017 року [PERSON] знайшов постійну роботу на території Автономної Республіки Крим, залишився там проживати по теперішній час і, крім того, створив там нову сім`ю, через це 27.08.2019 р. їх шлюб було розірвано. Вказує, що відповідач після розірвання шлюбу забрав з будинку всі свої речі і вже багато років проживає за іншою адресою, їх сім`я давно розпалась і вона не бажає, щоб останній був прописаний у належному їй будинку. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом та просить визнати [PERSON] , [INFO] , іпн [NUMBER] , таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] , зі зняттям з реєстрації. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, попередньо подала на адресу суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений, про що свідчить виклик до суду на сайті Судова влада України від 23.06.2020р., в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відгуку щодо позову не надав. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.05.2002р. та Договору дарування частини житлового будинку від 26.06.2002р. [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.7,8). Належність позивачу вказаного домоволодіння підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 07.09.2004р. серія ЧР № 129997 по [ADDRESS] , надану для обслуговування жилого будинку, та технічним паспортом на вказаний будинок від 10.07.2007р. (а.с.9,10-12). Згідно даних будинкової книги по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.13-17). Згідно Довідки квартального комітету № 5 Виконавчого комітету Уманської міської ради № 262 від 04.05.2020р., виданої [PERSON] , яка проживає та зареєстрована по [ADDRESS] , про те що до складу її сім`ї входить колишній чоловік [PERSON] , однак в будинку не проживає з 04.10.2019 р. (а.с.18). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.08.2019р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27.08.2019 р. (а.с.23). Згідно Актів від 13.11.2019р. жителів провулку Піковецького м. Умань, Черкаської області, в будинку який належить [PERSON] , зареєстрований [PERSON] , але за даною адресою не проживає з 04.10.2019 року (а.с.19,20,21). Згідно письмових пояснень [PERSON] від 27.04.2020 р. зазначено, що його батько не проживає з ними ще з 2017 року, відколи виїхав на заробітки до Автономної Республіки Крим, батько приїздив дуже рідко, а потім за його ініціативи було розірвано шлюб з матір`ю (а.с.22). Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч.2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Суд враховує, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачу, відповідач не проживає у житловому будинку з 2019 року, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Позивач ставить у своєму позові питання про зняття з реєстрації відповідача. Натомість, відповідно до ст. 11 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV: реєстрація місця проживання та перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. А відповідно до ст. 7 цього закону: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням; у разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку. Таким чином, до повноважень суду не входить вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку.

Outcome: partial