Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]», від імені якого діє Відділення №5 ПАТ «ВіЕйБіБанк», про захист прав споживачів, розірвання договору про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної кратки фізичної особи №040000451669 від 12 листопада 2014 року, стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 листопада 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи №040000451669. Договором передбачено, що банк зобов'язується приймати та зараховувати на поточний рахунок кошти, виконувати розпорядження держателя картки про перерахування та видачу відповідних сум та проведення інших операцій. 12 листопада 2014 року [PERSON] згідно заяви на активацію/відключення сервісу «Постійно діюче розпорядження» поповнив банківський рахунок позивача на суму 145000 грн., але незважаючи на умови договору, відповідач відмовляється обслуговувати рахунок і видавати належні позивачу кошти. Неодноразові звернення з приводу видачі грошей залишено без розгляду, а тому [PERSON] просить суд розірвати договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи №040000451669 від 12 листопада року, стягнути з ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» на її користь грошові кошти, що знаходяться на рахунку №040000451669 в сумі 145000 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про час та день слухання був повідомлений належним чином. Суд вважає, що відповідач про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід розглядати на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, про що не заперечила позивач. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступне. 12 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» було укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи №040000451669. Відповідно до п.2.2 Договору банк зобов'язується приймати і зараховувати на поточний рахунок грошові кошти, виконувати розпорядження держателя про перерахування і видачу відповідних сум з поточного рахунка та проведення інших операцій за поточним рахунком, у тому числі, такі, що будуть ініційовані за допомогою картки з дотриманням правил. 12 листопада 2014 року [PERSON] згідно заяви на активацію/відключення сервісу «Постійно діюче розпорядження» поповнив банківський рахунок позивача на суму 145000 грн. Як слідує із виписки за поточним (картковим) рахунком, наданої ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» Вих. №Вд16/81 від 08 травня 2015 року, станом на 08 травня 2015 року доступний залишок на рахунку №040000451669 становить 149957,21 грн. [PERSON] зверталася до відповідача з вимогою про повернення коштів, які знаходяться на її рахунку в сумі 145000 грн., однак така вимога залишена без задоволення, що стало причиною її звернення до суду за захистом свого порушеного права. У відповідності до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Стаття 1068 ЦК України визначає, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зараховувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Предметом спору у даній справі є наявність чи відсутність підстав для повернення відповідачем грошових коштів з поточного рахунку позивача, що відкритий за договором банківського рахунку. Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання [PERSON] акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» умов Договору банківського рахунку, а також ст.ст.1066, 1068 ЦК України та порушення, у зв'язку з цим, прав позивача щодо розпорядження власними грошовими коштами. Згідно постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 «Про відкликання банківської ліценції та ліквідацію [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №63 від 20 березня 2015 року, згідно якого розпочато процедуру ліквідації [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року. У відповідності до ст.77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк може бути ліквідований, зокрема, у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, на момент розгляду спору відповідач знаходиться на стадії ліквідації і відносно нього відкрита ліквідаційна процедура, яка має здійснюватись відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та процедура проведення якої регулюється ст.ст.44-54 розділу VIII цього Закону. Однак, до правовідносин між банком, що ліквідується, та клієнтом, які виникли з Договору банківського рахунку, необхідно застосовувати положення Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та ч.3 ст.1075 ЦК України. Так, в п.20.9. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах зазначається, що після прийняття Національним банком рішення про відкликання в банку банківської ліцензії (власником банку рішення про ліквідацію банку) і призначення ліквідатора поточні та вкладні (депозитні) рахунки клієнтів закриваються ліквідатором банку. Повідомлення про закриття рахунків клієнтів ліквідатор банку надсилає до відповідних органів державної податкової служби у порядку, установленому Державною податковою адміністрацією України. Згідно ч.3 ст.1075 ЦК України залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Отже, наслідком прийняття Національним банком рішення про відкликання в банку банківської ліцензії є закриття поточних рахунків клієнтів, що в свою чергу передбачає обов'язок банку видати залишок грошових коштів, які містяться на поточному рахунку, що закривається. Правомірність застосовування до спірних правовідносин норми ч.3 ст.1075 ЦК України, яка регулює питання розірвання договору банківського рахунку, пояснюється тим, що фактично закриття рахунку при ліквідації банку і є розірванням договору банківського рахунку. За вказаних обставин, вимоги позивача про розірвання договору про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи №040000451669 від 12 листопада 2014 року до задоволення не підлягають, так як у звязку з відкликання в банку банківської ліцензії поточний рахунок [PERSON] закрито, що має наслідком розірвання договору банківського рахунку. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку про те, що повернення грошових коштів клієнту з його поточного рахунку в банку, який ліквідується, має відбуватись в порядку, передбаченому п.20.9. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та ч.3 ст.1075 ЦК України. При цьому саме зобовязання банку щодо видачі (повернення) залишку грошових коштів клієнту вважається таким, що настало з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії банку. Крім того, вирішуючи спір, суд виходить також з приписів ст.1074 ЦК України, за якою обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або у випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. З аналізу даної норми вбачається, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями й не може обмежувати права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку. Таке обмеження можливо лише за рішенням суду або у випадках, встановлених законом. Банк звільняється від відповідальності за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі арешту грошових коштів, що знаходяться на рахунку клієнта, або зупинення операцій за його рахунком, які застосовуються виключно на підставі рішення суду. Вирішення питання про стягнення з відповідача залишку грошових коштів на рахунку жодним чином на впливає на права та охоронювані інтереси інших осіб та не порушить черговість задоволення вимог кредиторів, визначену ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, враховуючи наведене, а також те, що згідно виписки за поточним (картковим) рахунком, наданої [PERSON] акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» Вих. №Вд16/81 від 08 травня 2015 року, станом на 08 травня 2015 року доступний залишок на рахунку №040000451669 становить 149957,21 грн., і відповідачем не надано доказів того, що ця сума зменшилась у зв'язку із здійсненням позивачем операцій по цьому поточному рахунку, суд вважає правомірним стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» на користь [PERSON] грошові кошти у в розмірі 145000 грн. Крім цього, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення 1450 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial