Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 06.11.2006 року між нею та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №21. За час перебування в шлюбі народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Посилалася на те, що з відповідачем прожили у спільному шлюбі 8 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Але останні два роки вони не можуть, як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Між ними постійно виникають сварки та скандали. Шлюбні відносити фактично припинилися і вони проживають окремо, тому збереження їх сім'ї є неможливим. Вважає, що подальше спільне життя, як подружжя, неможливе, а збереження шлюбу суперечить, як її інтересам, так і інтересам неповнолітніх дітей. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 06.11.2006 року виконавчим комітетом Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №21, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 551,20 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. На примирення не погоджується. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 06.11.2006 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №21, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія 1-МИ №017810 від 06.11.2006 року, виданого виконавчим комітетом Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія 1-МИ №047828 від 17.04.2007 року, серія І-МИ №198230 від 28.04.2014 року та серія І-МИ №198229 від 28.04.2014 року, виданих виконавчим комітетом Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Згідно довідки виконавчого комітету Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №707 від 18.05.2016 року неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідна, вона довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача судового збору відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved