Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заробітної плати. В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та стягнути в її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 18 953 грн.59 коп. Представник відповідача - ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в судове засідання не прибув, однак був допитаний згідно окремого доручення суду, позов не визнають і просять в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний. Суд, вислухавши пояснення сторони по справі та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування ї заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Стаття 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення В судовому засіданні встановлено, що згідно позивач по справі з 10 жовтня 2011 року працювала в ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВП ВО «Жданівкатепломережа» на посаді економіста по бухгалтерському обліку і господарської діяльності, а з 02.04.2012 року- економіста першої категорії та з 01.04.2013 року- ведучого економіста по 25.09.2014 року. Згідно наказу №194-к від 24.09.2014 року позивач по справі звільнилася з роботи на підставі ст.36 п.1 КЗпП України, за згодою сторін(ас.6-10). Однак, при звільненні з роботи з нею не був проведений розрахунок. Заборгованість по заробітній платі за період з липня місяця 2014 року по вересень місяць 2014 року позивача по справі [PERSON] складає 18 953 грн.59 коп., що стверджується довідкою №88 від 10.12.2014 року виданою ОКП «Донецьктеплокомуненерго»(ас.4). Непроведення з вини власника або уповноваженого органу розрахунку з працівником у строки, визначені ст.116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 зазначеного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заробітної плати роботодавець не звільняється від такої відповідальності(постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.01.2014 року у справі № 6-144цс13). Визначальними є такі юридично обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. В даний час позивачка переселилася із сином із зони проведення АТО в м.Надвірну Івано-Франківської області, де й проживає вданий час, що стверджується договором про надання житлового приміщення в тимчасове безоплатне/платне користування від 01.12.2014 року згідно довідки про взяття на облік особи, яка переміщається з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 04.11.2014 року(ас.11-12). Даний факт ствердила позивач по справі. . А тому суд оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст.ст.115, 116 КЗпП України,

Outcome: approved