Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просить визнати порядок користування земельною ділянкою по фактичному користуванню, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,06 га, на якій розташовано домоволодіння, яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Позивач посилається на те, що вона є власником 25/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 8 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] У зв'язку з тим, що відповідач заперечує проти фактично-встановлених меж - позивач вимушена звернутися до суду. В свою чергу [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з зустрічною позовною заявою, в якій просить визначити порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0644 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] згідно з частками у праві спільної часткової власності на житловий будинок. [PERSON] посилається на те, що вона є власником 75/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2008 року. У зв'язку з тим, що [PERSON] самовільно зайняла більшу частину земельної ділянки, [PERSON] вимушена звернутись до суду. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримала позовну заяву, просила проголосити рішення та визнати порядок користування зазначеною земельною ділянкою відповідно до другого варіанту, який запропонував експерт в своєму висновку № 031/2014 від 14 квітня 2014 року Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримала зустрічну позовну заяву, просила проголосити рішення та визнати порядок користування зазначеною земельною ділянкою відповідно до третього варіанту, який запропонував експерт в своєму висновку № 031/2014 від 14 квітня 2014 року. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] власником 25/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 8 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2008 року [PERSON] є власником 75/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною другою тієї ж статті встановлено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Крім того, згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до висновку № 031/2014 від 14 квітня 2014 року судом була проведена судова будівельно-технічна експертиза відповідно до якої сторона було запропоновано три варіанти вирішення зазначеного спору. Слід зазначити, що при третьому варіанті зазначеного висновку, який просить задовольнити представник [PERSON], її довіритель [PERSON] втрачає 145,8 кв. м належної їй ідеальної частки у праві спільної власності. При другому варіанті, який запропонував експерт та який просить задовольнити представник [PERSON], [PERSON] втрачає 215,0 кв. м належної їй ідеальної частки у праві спільної власності на зазначену земельну ділянку. Суд вислухавши думку сторін, вважає, що другий варіант, який запропонував експерт ставить [PERSON] вкрай скрутне становище, у зв'язку з чим, суд вважає за доцільне, визначити порядок користування земельною ділянкою, відповідно до третього варіанту висновку № 031/2014 від 14 квітня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Згідно з п. 21 зазначеного пленуму якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Слід зазначити, що затвердження судом порядку користування земельною ділянкою по фактичним межам можливо лише у випадку наявності на це згоди усіх співвласників. Тобто, [PERSON] добровільно передає 145,8 кв. м зазначеної земельної ділянки. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що первісний та зустрічний позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial