Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Стрілковецької сільської ради, третя особа [PERSON], у якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Стрілковецької сільської ради від 11 червня 2015 року № 301 в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [PERSON] незаконно привласнив навпроти свого господарства земельну ділянку, на якій раніше знаходився заїзд до її господарства. Позивачка вважає, що оскаржуване рішення не відповідає чинному законодавству. Позивачка [PERSON] та її представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і пояснили, що позивачка з покійним чоловіком [PERSON] побудували будинок на земельній ділянці, виділеній у 1969 році. Коли будували будинок, користувалися заїздом, який проходив повз господарство [PERSON] Пізніше [PERSON] купив будинок у [PERSON] і між ними виник спір щодо заїзду, у зв'язку з чим чоловік позивачки двічі звертався до суду в 1992 та в 1993 р.р. Спірним заїздом позивачка не має можливості користуватися з 1992 року, а цього року після неодноразових звернень до сільської ради дізналася, що земельну ділянку, по якій проходив заїзд до її господарства, виділено [PERSON] на підставі оскаржуваного рішення сільської ради. Представник відповідача Стрілковецької сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що при винесенні оскаржуваного рішення сільська рада керувалася записами в земельно-кадастрових книгах та рішенням сесії сільської ради від 29 листопада 1993 року, згідно яких біля житлового будинку [PERSON] рахувалася земельна ділянка площею 0,28 га. Враховуючи, що відповідно до закону для обслуговування житлового будинку в сільській місцевості може бути надана земельна ділянка площею не більше 0,25 га, решту земельної ділянки площею 0,03 га надано [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, яка розташована не на місці спірного заїзду, а з іншого боку земельної ділянки [PERSON] До господарства позивачки дійсно немає заїзду, однак, є можливість його облаштувати з бічної дороги. Представники третьої особи в судовому засіданні вважають, що позов до задоволення не підлягає. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що працює на посаді начальника відділу правового забезпечення Борщівської районної ради. Навесні цього року за зверненням сільського голови с.Стрілківці з приводу того, що позивачка не підписувала акт погодження меж він у складі комісії виїжджав у с.Стрілківці. Комісією було встановлено, що межові знаки між господарствами позивачки і [PERSON] не порушені. На спірній земельній ділянці засаджені дерева як напроти господарства [PERSON] так і напроти господарства позивачки. До господарства позивачки є можливість облаштувати заїзд з іншої дороги, однак, вона з цим не погоджується. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2006 по 2015 р.р. працювала на посаді секретаря Стрілковецької сільської ради, а до 16.11.2015 року виконувала обов'язки сільського голови. Оскаржуване рішення прийнято з врахуванням рішення сесії сільської ради від 29.11.1993 року, яким було встановлено розмір земельних ділянок, переданих [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що до лютого 2016 року працювала на посаді землевпорядника Стрілковецької сільської ради. За господарством [PERSON] згідно даних земельно-кадастрових книг рахувалася земельна ділянка біля будинку площею 0,28 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,03 га для ведення особистого селянського господарства. За даними карт села заїзду на спірній земельній ділянці не було, а до господарства позивачки є можливість облаштувати заїзд з іншого боку. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, встановив наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Оскаржуваним рішенням Стрілковецької сільської ради від 11 червня 2015 року №301 надано дозвіл на розробку технічної технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 0.28 га [PERSON] в [ADDRESS] Передано [PERSON] безоплатно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,28 га, з яких: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд-0.25 га; для ведення особистого селянського господарства -0.03 га в [ADDRESS] (а.с.42). Позивачка [PERSON] являється власницею домогосподарства, розташованого в [ADDRESS], ? частину якого успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Борщівської державної нотаріальної контори 24 грудня 2007 року, реєстровий №1-1920 (а.с.74) та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно №17504135, виданим 25.01.2008 року Борщівським районним БТІ (а.с.75). [PERSON] являється власником домогосподарства, яке межує з домогосподарством [PERSON] (а.с.119). Згідно акту обстеження земельних ділянок від 10 грудня 2015 року , складеного комісією Стрілковецької сільської ради, до господарства [PERSON] немає заїзду, однак, є можливість його облаштувати з бічної дороги, яка веде до господарства її сусіда [PERSON], але [PERSON] з цим не згідна через те, що стічні води будуть стікати до її господарства (а.с. 12). За даними земельно-кадастрових книг Стрілковецької сільської ради станом на 1990, 1993 - 2000 р.р. (а.с.46-49) за [PERSON] рахувалася земельна ділянка загальною площею 0,78 га, з яких біля житлового будинку 0,28 га. Рішенням Стрілковецької сільської ради від 29.11.1993 року «Про передачу земельних ділянок безоплатно у приватну власність» [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,78 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,53 га - для ведення особистого селянського господарства. За даними земельно-кадастрової книги станом на 2008 р. (а.с. 50-51) за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 1,38 га, з яких біля житлового будинку 0.28 га. Позивачка стверджує, що спірна земельна ділянка площею 0,03 га розташована на громадській землі, по якій проходила дорога, яку вона до 1992 року використовувала як заїзд до свого домогосподарства. Таке твердження позивачки не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду справи виходячи з наступного. На замовлення [PERSON] згідно договору від 10.05.2016 року підприємець [PERSON] виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] площею 0,25 га (а.с.91-97) та для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] площею 0,0330 га (а.с. 98-104). Як встановлено з наявних у матеріалах технічної документації кадастрових планів земельних ділянок (а.с.91, 101), земельна ділянка площею 0, 0330 га розташована не на місці спірного заїзду, а з іншого боку і межує із земельною ділянкою [PERSON] Зазначене підтвердив у судовому засіданні допитний в якості свідка [PERSON], який пояснив, що таке розташування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства обумовлено тим, що за планом вона приєднана до земельної ділянки [PERSON], яка відноситься до ріллі, що являлося найбільш доцільним. Рішенням Стрілковецької сільської ради від 11 вересня 2016 року №113 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0.28 га, в тому числі для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер [NUMBER]) - 0.25 га, для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER]) -0.0330 га. Передано у власність [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку в [ADDRESS],7 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер [NUMBER]) - 0.25 га, для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER]) -0.0330 га по [ADDRESS] (а.с.106). 14 вересня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на вищевказані земельні ділянки, а саме на земельну ділянку площею 0,25 га - для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер [NUMBER]) в [ADDRESS],7, та земельну ділянку площею 0,033 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER]) в [ADDRESS] інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №68383395, №68383993 від 19.09.2016 року). Між позивачкою [PERSON] та [PERSON] тривалий час існує спір щодо заїзду до домогосподарства [PERSON] Так, рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 27 листопада 1992 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні заїздом до житлового будинку, зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні заїздом до жилого будинку в с.Стрілківці (а.с.45). Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 1993 року в позові [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні заїздом відмовлено за безпідставністю позовних вимог. В даній справі судом було встановлено, що спірна ділянка землі виділена у встановленому законом порядку [PERSON], а у позивача [PERSON] є інший заїзд, для чого йому також було виділено громадську землю (а.с.43-44). Вищенаведене рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 1993 року залишено без змін ухвалою судової колегії в цивільних справах Тернопільського обласного суду (а.с.59). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, встановлені рішенням Борщівського районного суду від 15 жовтня 1993 року, яке набрало законної сили, а також з огляду на те, що спірна земельна ділянка площею 0,03 га, яку оскаржуваним рішенням Стрілковецької сільської ради передано [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, розташована не на місці спірного заїзду, суд вважає, що оскаржуваним рішенням в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] права позивачки не порушено, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 16, 21 ЦК України, 152, 155 ЗК України,

Outcome: dismissed