Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , по смерті якого залишилося спадкове майно, а саме - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . 3 грудня 1992 року від імені спадкодавця було посвідчено заповіт, яким житловий будинок [PERSON] заповів [PERSON] . Позивач прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Коли [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, а тому просила суд визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач Маневицька селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направила, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Інших заяв та клопотань під час підготовчого провадження від сторін не надходило. Відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5-7). 3 грудня 1992 року спадкодавець посвідчив заповіт, яким житловий будинок з господарськими будівлями в с. Рудка заповів [PERSON] (а.с. 8). Із витягу з погосподарської книги № 422 від 30 червня 2021 року та довідки виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області № 423 від 30 червня 2021 року вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем є [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с. 9, 10). Згідно висновку Маневицького архітектурно - планувального підприємства від 30 червня 2021 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 11). За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому. Згідно зі ст. 1270 Цивільного кодексу України унормовано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 234/02-31 від 22 березня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 687/01-16 від 27 липня 2021 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа № 123 за 2021 рік. 22 березня 2021 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] звернувся [PERSON] (а.с. 20-22). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved