Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування дитини. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] вона народила дитину - [PERSON] . Оскільки вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком дитини (відповідачем), то факт батьківства був визнаний відповідачем при реєстрації та отриманні свідоцтва про народження дитини і відповідно до свідоцтва про народження саме відповідач [PERSON] записаний батьком - [PERSON] , [INFO] . В 2006 року спільне проживання з відповідачем було припинено так, як відповідач покинув її та сина. Весь час син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не приймає жодної участі у вихованні та утриманні сина, будь-якої, в тому числі грошової, допомоги не надає, не цікавиться розвитком та станом здоров`я сина, який народився інвалідом дитинства та з самого народження є недієздатним, потребує постійного стороннього догляду та лікування, а також значного додаткового матеріального забезпечення, тому вона і зверталася до суду з позовом про стягнення із відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.06.2009 року її (позивачки) позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму, починаючи з 16.04.2009 року та до повноліття дитини. При винесенні вказаного рішення судом було враховано надані [PERSON] свідоцтва про народження двох інших дітей та довідку про склад сім`ї. Вказане рішення було звернуто до примусового виконання, однак за весь час вона жодного разу не отримала аліментів на утримання сина. Про стан виконавчого провадження їй невідомо, як і не відомо про розмір заборгованості відповідача за виконавчим листом. Також вказує, що їх син народився хворою дитиною, якій в подальшому було надано статус дитини інваліда підгрупи «А» та встановлено діагноз: дитячий церебральний параліч, гімеплегія, відставання у розвитку мови, стійкі необоротні рухові порушення, за якого фактично дитина не зможе самостійно підводитись та йти, а встає та пересувається виключно з підтримкою, самостійно себе не обслуговує, говорить до 10 слів та згідно висновку ЛКК № 864 від 14.12.2015 року за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Починаючи з 2003 року і до цього часу вона самостійно утримує та здійснює належний догляд та лікування дитини. За вказаний період часу дитина пройшла численні обстеження та лікування у різноманітних лікарнях, у тому числі в умовах стаціонару та на даний час перебуває на обліку у психіатра в КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», а також з 2013 року на «Д» обліку у невролога в КП «Черкаський обласний пренатальний центр», потребує постійного медичного обстеження, лікування та реабілітації як від основного захворювання, так і від наявних у нього супутніх захворювань. Зокрема їх син - [PERSON] повинен постійно відвідувати наступні медичні заклади: Черкаський обласний перенатальний центр, Черкаську обласну дитячу лікарню, Черкаський обласний центр планування сім`ї та репродукції людини, Черкаський обласний психоневрологічний диспансер для проходження обстежень та нагляду за перебігом хвороб, а також маючи такі захворювання постійно повинен відвідувати дитячих неврологів, психотерапевтів, психіатрів та інших лікарів, отримуючи від них відповідні консультації та рекомендації. Вказане підтверджується рядом консультативних висновків та рекомендацій спеціалістів, наданих за результатами огляду [PERSON] . Також за направленнями лікарів їх син періодично проходить ультразвукову діагностику, комп`ютерну електроенцефалографію, ЕКГ, екокардіографічне обстеження, ультразвукове дослідження магістральних судин голови та шиї, здавати інші аналізи та проходити різноманітні обстеження, за результатами яких також отримує певні рекомендації та лікування, перелік ліків, які він має приймати, а за необхідності рецепти на їх купівлю. Зазначене підтверджується медичними документами за 2017-2019 роки, а саме: направленням на аналізи від 01.12.2017 року, протоколом обстеження від 19.12.2019 року, результатами дослідження імунології від 21.12.2019 року та результатами біохімічного аналізу крові від 28.01.2020 року. Крім того вказує, що їх син страждає на побічні захворювання не пов`язані з інвалідністю, має захворювання крові, шлунково-кишкового тракту, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат на його утримання, підтримання у нормі гемоглобіну, нормалізації травлення, нервової системи, опорно-рухового апарату, потребує щомісяця здійснення відповідного масажу, тривалість якого має бути не менша 15 днів щомісяця, а також потребує постійного прийому вітамінів Амега3 та Магнія Б6, та реабілітаційних процедур - плавання у басейні, гімнастики з інструктором, відповідного тренування на тренажерах. Дитина періодично проходить стаціонарне лікування в медичних закладах, про що свідчать відповідні виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 8144 від 30.10.2019 року, № 9926 від 27.12.2012 року, № 1499 від 21.03.2014 року та № 8335 від 27.09.2018 року. Згідно витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 11.08.2010 року № 1071, хворий потребує соціалізації в реабілітаційному центрі, корекційно-розвивальних занять з вчителями дефектологами, логопедом, постійного обстеження в психоневрологічній консультації. Згідно довідок КЗ Черкаський обласний перинатальний центр від 05.02.2013 року № 41 та № 42, дитині потрібне санаторне-курортне лікування, обстеження у спеціалізованих в клініках м. Києва та м. Харькова, дельфінотерапія, локомат кожні 3 місяці. Згідно розробленої ЛКК індивідуальної програми реабілітації для [PERSON] , яка є чинною до його повноліття, дитина з II по IV квартал щорічно потребує відновної терапії у реабілітаційному центрі та медичного спостереження, також з II по IV квартал щорічно дитина потребує лікувального масажу та лікувальної фізкультури, крім того дитина потребує ортези на ніжні кінцівки та гомілковостопні суглоб-стопу, ортопедичне взуття з високим берцем на праву і ліву ногу, а також спеціальний одяг в зв`язку зі зміною антропометричних даних. В зв`язку з цим нею було здійснено розрахунок передбачуваних додаткових витрат на дитину, а саме: 1. щомісячний прийом препаратів для підтримання та лікування нервової системи (кортексін - 760 грн., ліра - 600 грн., гліятон - 380 грн., магній Б6 - 50 грн.) - мінімальні витрати на 1 місяць складають близько 1800 грн., що на рік складає 21600 грн.; 2. щомісячний прийом препаратів для гемоглобіну (мальтофер -170 грн., гематоген) - мінімальні витрати на 1 місяць складають близько 200 грн., що на рік складає 2400 грн.; 3. щомісячний прийом препаратів для шлунково-кишечного тракту (мотиліум, фосфалюген) - мінімальні витрати на 1 місяць складають близько 200 грн., що на рік складає 2400 грн.; 4. щомісячне здійснення масажу - тривалістю 15 днів на місяць - мінімальні витрати на 1 місяць складають близько 3000 грн., що на рік складає 36000 грн.; 5. періодичне проходження реабілітаційних процедур - плавання у басейні, гімнастика з інструктором, тренування на тренажерах - мінімальні витрати на рік складають 14000 грн.; 6. періодична зміна ортопедичних виробів - ортези на ніжні кінцівки та гомілковостопні суглоб-стопу, ортопедичне взуття з високим берцем на праву і ліву ногу, а також спеціальний одяг в зв`язку зі зміною антропометричних даних - 500 грн. щомісячно. Загальна мінімальна сума додаткових витрат на дитину, які нею витрачаються протягом одного року складає близько 80000 грн., що з розрахунку на 1 місяць складає 6600 грн., половина з яких має бути покладена на відповідача. Зважаючи на стан здоров`я дитини вона несе постійні витрати на лікування дитини, які враховуючи характер захворювань, є передбачуваними. Так, виходячи з чеків, які лишились після купівлі ліків для сина за період з серпня по грудень 2018 року нею було витрачено 5118 грн., в 2019 році - 2024 грн., за три місяці 2020 року - 2727 грн., а всього 9869 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, половина з якої має бути стягнута з відповідача, оскільки дані кошти є додатковими витратами, які вона витратила на лікування їх дитини. Відповідно до статті 185 СК України відповідач [PERSON] , як батько дитини, повинен брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, її хворобою. Зважаючи на те, що відповідач самостійно не сплачує додаткові витрати, пов`язанні з її лікуванням, вони повинні бути стягнуті за рішення суду. Виходячи з зазначеного розрахунку додаткових витрат на утримання дитини та зважаючи на той факт, що син відповідача - [PERSON] , [INFO] на даний час є вже дорослим, а отже кількість утриманців зменшилась, вважає за доцільне стягувати з відповідача додаткові витрати на дитину в твердій грошовій сумі, яка має складати 3000 грн. на місяць, починаючи з дати подачі позову, до повноліття дитини, оскільки відповідно до численних лікарських висновків та довідок дитина потребує постійного лікування та стороннього догляду та має статус дитини з інвалідністю до 18 років. Крім того, вважає, що відповідач повинен сплатити їй і половину додаткових витрат на лікування дитини, які вона вже понесла, а саме 4934 грн. А тому, просить: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] додаткові витрати у розмірі 3300 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення сином повноліття, а також вже понесені нею додаткові витрати на лікування дитини в період з серпня 2018 року по березень 2020 року в розмірі 4934 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування дитини прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Руднічук Д.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. У визначений судом строк відзиву на позов не подав. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , її представника - адвоката Руднічук Д.В., дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні правовідносини та прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (відповідач). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] є дитиною-інвалідом з дитинства, що стверджується посвідченням серії [NUMBER] від 21.05.2009 року (а.с. 10). Також в судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] мешкає окремо, за місцем за реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 06.04.2020 року №742/09.3-03. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.06.2009 року у справі №2-3164/09 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму, починаючи з 16.04.2009 року та до повноліття дитини. Вказане рішення було звернуто до примусового виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як вбачається і матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] хворіє на дитячий церебральний параліч, подвійну геміплегію, в зв`язку з чим потребує постійного медичного обстеження, лікування та реабілітації, як від основного захворювання, так і від наявних у нього супутніх захворювань. Вказане підтверджується відповідними виписками із медичних карт [PERSON] , [INFO] , медичним висновком № 60 про дитину-інваліда віком до 18 років, консультативними висновками спеціалістів та ін. (а.с. 14-40). Згідно медичних документів та квитанцій на придбання ліків на лікування [PERSON] позивачкою [PERSON] протягом серпня 2018 року - березня 2020 року витрачено 9212 грн. 53 коп. Відповідно відповідач [PERSON] , як батько дитини, повинен нести половину таких витрат, а саме 4606 грн. 26 коп. Разом з тим, вимоги позивачки на суму 655 грн. 47 коп. (понесених нею витрат на лікування дитини) є недоведеними, оскільки квитанції, які підтверджують такі витрати, суд не може врахувати як належні докази, в зв`язку з їх нечіткістю. Разом з тим, суд враховуючи стан здоров`я дитини та особливості її потреб, вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивачки додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 3300 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення сином повноліття. Такий розмір додаткових витрат на лікування дитини - [PERSON] є цілком обґрунтованим та таким, що відповідатиме інтересам дитини, яка є інвалідом з дитинства. Крім того, такий розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати принципам розумності, добросовісності та справедливості. Крім того, при винесенні вказаного рішення суд враховує і те, що відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на відзив та відповідних заперечень проти позову чи розрахунків додаткових витрат на утримання дитини, наведених позивачкою, не надав. А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] . Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, то судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., від сплати якого була звільнена [PERSON] , необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави. Таким чином з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial