Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2006 р. Від даного шлюбу мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що з самого початку шлюбного життя вони з відповідачем не змогли створити атмосферу взаємопорозуміння та злагоди в сімї. У них різні характери, погляди та бачення щодо спільного життя. Між ними постійно виникали суперечки, оскільки вони по різному оцінювали життєві події. Відповідач байдужий до неї та дітей, потреби сімї, виховання дітей його не турбують. Намагання зберегти сімю не дали бажаних результатів. Постійні сварки, суперечки призвели до того, що таке спільне проживання стало неможливим, шлюб існує формально. За період подружнього життя вони втратили любов та повагу один до одного. Просить суд розірвати шлюб та дітей залишити проживати з нею. Позивачка в судове засідання не зявилася. Подала до суду письмову заяву відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в пресі. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 04 листопада 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 729. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивачка та відповідач сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу і не бажає з відповідачем спільно проживати. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу з позивачкою. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони остаточно втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного, їхня сімя розпалася остаточно. Умови для примирення сторін відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам позивачки. Враховуючи, що доньки сторін постійно проживають з позивачкою, а спору про їх подальше місце проживання не виникає, дітей слід залишити проживати з матірю [PERSON] Позовних вимог щодо порядку виховання і утримання дітей, поділу спільного майна сторін в даному провадженні не заявлено. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 487.2 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved