Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Чепівської сільської ради Виноградівського району, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.08.2016 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок в с.Затисівка, вул.Українська, 97 Виноградівського району. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів доньці [PERSON], позивачці по справі. Після смерті батька, позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про спадщину, однак їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на спадковий будинок в с.Затисівка по вул.Українська, 97 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивачки [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивачки. Вимоги заяви підтримують повністю та просять суд такі задоволити. Представником відповідача подано до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. З позовними вимогами позивача згідні та не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22.08.2016 року в м.Келче Угорської Республіки помер батько позивачки [PERSON]. Дана обставина стверджується свідоцтвом про смерть серії МЕ №1239039 від 01.09.2016 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок по вул.Українська, 97 в с.Затисівка Виноградівського району. За життя [PERSON] було залишено заповіт від 21.12.2015 року, яким все своє майно останній заповідав своїй доньці [PERSON], [INFO] З довідок Чепівської сільської ради Виноградівського району від 02.03.2017 року слідує, що [PERSON], який помер 22.08.2016 року на день смерті був зареєстрований та проживав у [INFO]. Згідно відомостей по господарського обліку погосподарська книга №6 особовий рахунок №02-0122 житловий будинок в с.Затисівка по вул.Українська, 97 рахується за [PERSON] Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Отже, в зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець за заповітом, позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини. Листом №110/02-14 від 02.03.2017 року приватним нотаріусом [PERSON] позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва та рекомендовано звернутися в суд. Згідно інформаційної довідки інженера по технічній інвентаризації обєктів нерухомого майна від 10.01.2017 року житловий будинок в с.Затисівка по вул.Українська, 97 Виноградівського району будівництвом завершений та відповідно до довідок Чепівської сільської ради від 26.01.2017 року рахується за [PERSON], який помер 22.08.2016 року. Правомірність зведення житлового будинку в с.Затисівка по вул.Українська, 97 підтверджується будівельним паспортом від 28.09.1988 року, який виданий у звязку з перебудовою житлового будинку в с.Затисівка, вул.Советская, 97, витягом з рішення №180 Виноградівської районної ради від 13.09.1988 року про надання дозволу [PERSON] на перебудову житлового будинку, дозволом на ведення будівельних робіт. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved