Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Середньоводянської сільської ради, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора, Рахівське районне управління юстиції Закарпатської області в особі реєстраційної служби про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті її бабусі [PERSON], [INFO], залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом являється її батько [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини за законом як спадкоємець першої черги спадкування за законом в її користь. Отже, вона являється спадкоємцем першої черги спадкування за законом в порядку ч.2 ст.1274 ЦК України. Через відсутність належних правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, вона, як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом, фактично не має можливості оформити у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно, оскільки державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори 3 липня 2014 року було винесено постанову №53, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь. Майнових спорів з приводу спадкування даного нерухомого майна не існує. У зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Середньоводянської сільської ради Рахівського району в судове засідання не з'явився. Сільський голова Шіман Н.І. надав заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог.. Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Завідуюча Рахівською державною нотаріальною конторою Пріц О.І. надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Начальник служби надав заяву про розгляд справи без участі їхнього представник та вирішення позовних вимог на розсуд суду. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ч. 2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Тобто якщо син (дочка) спадкодавця відмовиться від прийняття спадщини на користь особи, вказаної в статті 1266 ЦК, така особа отримує право на спадкування разом із спадкоємцями за законом першої черги. При цьому, виходячи з положень п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, навіть коли спадкоємець і відмовився від прийняття спадщини на користь особи, вказаної в статті 1266 Цивільного кодексу України, правила про спадкування за правом представлення не застосовуються. Встановлено, що спадкоємцем за законом являється батько позивачки [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини за законом як спадкоємець першої черги спадкування за законом в користь позивача. Отже, позивач [PERSON], в силу ст.ст. 1261, 1274 ЦК України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS], виданої ФОП [PERSON]. спірний будинок побудований у 1959 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №300 від 2 липня 2014 року, житловий будинок [ADDRESS], дійсно, згідно по господарської книги належав [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до першої черги спадкоємців за законом, майнового спору з приводу спадкування не існує, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved