Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 10.09.2005 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 116. Зазнаяає, що від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Зауважує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, між ними втрачена любов та повага, у них різні життєві цінності та погляди на життя, а фактичні шлюбні відносини припинено. Таким чином, вважає, що сім`я існує формально, подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дітей. Зазначає, що примирення між ними не можливе, у добровільному порядку шлюб розірвати не має можливості, а тому просить шлюб розірвати в судовому порядку. Крім того, просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » . Ухвалою суду від 26.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду 16.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася, в канцелярію суду подала заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило, на підтвердження або спростування вимог позивача доказів до суду не подано. Окрім того інформація щодо справи часу та місця розгляду справи розміщена на сторінці офіційного веб-порталу судової влади України в мережі Інтернет та опубліковано оголошення про виклик до суду. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК Україниу разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з повторною неявкою відповідача у судові засідання 02.03.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справ відповідно до положеньст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, зважаючи на заяви сторін, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Як встановлено судом з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 10 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10 вересня 2005 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 116. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області від 15.09.2009 р., запис № 186) та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області від 29.11.2012 р., запис № 279). Судом на підставі обґрунтувань позову та наявних в матеріалах заяв сторін встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, а фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами, як подружжям, втрачено взаєморозуміння, у них відсутні спільні інтереси та немає бажання на подальше спільне життя. Позивач не бажає миритись, а відповідач, зі своєї сторони, на цьому також не наполягає. Таким чином судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. Оскільки сторони не змогли зберегти сім`ю та не бажають цього робити, суд вважає, що подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам, як позивача, так і відповідача, а також їх дітей, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Таким чином, з`ясовані у справі обставини свідчать, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, даний шлюб існує формально, а тому суд приходить до висновку, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved