Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що її батьку - [PERSON], на підставі рішення виконкому Бердянської міської ради №188 від 27.04.1963 року для будівництва індивідуального житлового будинку була надана земельна ділянка площею 600 кв.м. по [ADDRESS] На підставі зазначеного вище рішення актом від 14.05.1963 року земельна ділянка була виділена в натурі; 01.06.1963 року укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку; 04.06.1963 року наданий дозвіл на будівництво і в цей же день техніком-геодезистом проведена розбивка фундаменту. Будівництво житлового будинку та основних господарських будівель було здійснено [PERSON] до 1976 року. [INFO] року, не залишивши заповіту, помирає [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на недобудований (не введений в експлуатацію) житловий будинок [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги за законом є дружина спадкодавця - [PERSON], та діти спадкодавця - вона ([PERSON].) та [PERSON] У встановлений законом строк вона та [PERSON] звернулися до Бердянської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], а [PERSON] - з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] Проте, оскільки право власності на житловий будинок [ADDRESS] на час відкриття спадщини було не зареєстровано, постановою державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори від 31.12.2013 року у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом було відмовлено. Просила визнати за нею права та обов'язки забудовника земельної ділянки площею 600 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] цільове призначення - будівництво житлового будинку, наданої [PERSON], який помер [INFO] року, в порядку спадкування за законом та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] Запорізької області. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги, просила позов задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. [PERSON] подав до суду телеграму про розгляд справи у його відсутність. Представник Бердянської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 10, ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі , мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З пояснень сторін, наданих письмових доказів судом встановлено наступне. Рішенням виконкому Бердянської міської ради №188 від 27.04.1963 року [PERSON] для будівництва індивідуального житлового будинку була надана земельна ділянка площею 600 кв.м. по [ADDRESS] Право на забудову вказаної земельної ділянки було надано [PERSON] на підставі акту від 14.05.1963 року про відведення земельної ділянки в натурі та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 01.06.1963 року. Право на виконання будівельних робіт на вказаній земельній ділянці було надано [PERSON] на підставі дозволу №72 від 04.06.1963 року. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого КПТІ Бердянської міської ради станом на 17.05.2013 року, будівництво житлового будинку та господарських будівель здійснювалось [PERSON] до 1984 року. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом [PERSON] заповіту не залишив. У відповідності до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч.1, ч.2 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист не тільки свого цивільного права, а й цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або не матеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. В ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-ІV закріплено обов'язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколів до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності (права власності) інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Кожен громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону (ч.2 ст. 13 Конституції України). До таких об'єктів зокрема належать земельні ділянки. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року, згідно з частиною третьою ст. 41 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ця конституційна гарантія не може тлумачитися як така, що заперечує державний захист інших визнаних майнових прав громадян (крім права власності) або обмежує можливості такого захисту прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на той час законодавства. Таким чином, стосовно права користування земельними ділянками діє механізм захисту, гарантований ст. ст. 12, 14, 41, 55 Конституції України. Як встановлено судом, земельна ділянка площею 600 кв.м. по [ADDRESS] була надана [PERSON] для будівництва житлового будинку на підставі рішення виконкому Бердянської міської ради №188 від 27.04.1963 року, що відповідало вимогам чинного на той час законодавства. З урахуванням наведених вище приписів закону та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про визнання за позивачем прав та обов'язків забудовника земельної ділянки площею 600 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] цільове призначення - будівництво житлового будинку, наданої [PERSON], який помер [INFO] року, в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи позов в частині вимог про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок [ADDRESS], суд звертає увагу на наступне. Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України право власності набувається в порядку визначеному законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Згідно постанови від 19.09.2011 року у справі №3-82 гс11 Верховний Суд України зазначив, що виходячи зі змісту частини першої та другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок держаної реєстрації прав власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Отже до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на будівельні матеріали, обладнання та інше майно, що було використане в процесі будівництва (частина третя статті 331 ЦК України).

Outcome: partial