Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в Хустський районний суд з позовом до [PERSON] , в якому просить надати дозвіл на виїзд за кордон, до Чеської Республіки, а також в`їзд на територію України неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , без згоди батька - [PERSON] , у супроводі матері - [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , або іншої уповноваженої нею особи, строком на 2 (два) роки та стягнути на її користь з [PERSON] сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2017 року. За час шлюбу у них народилося двоє дітей - сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розлучення їх неповнолітні діти залишилися проживати біля неї. На сьогоднішній день неповнолітній [PERSON] знаходиться на повному її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за сином не бере, фізичним, духовним та моральним розвитком дитини не займається, додаткової матеріальної допомоги, окрім аліментів, не надає. Вона має фінансову можливість та бажання оплатити сину проїзд та відпочинок до Чеської Республіки, однак реалізувати свій намір не може, оскільки відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд їх сина за кордон, у зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду із даним позовом. Вважає, що виїзд сина разом із нею за кордон сприятиме розширенню його світогляду, добре позначиться на його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як [PERSON] цікавиться багатьма речами, займається в різних розвиваючих гуртках, це фізично та морально зміцнить та пристосує його до комунікабельності, вивчення мов, розширить його кругозір. Вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у позові просить розгляд справи проводити у її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується наявною у справі розпискою про вручення поштового відправлення, причини його неявки невідомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, який згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2017 року розірвали. (а.с. 11). За час проживання у шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім. (а.с.8, 12). Згідно довідки № 1234/02-30 від 06.11.2019 року, виданої виконкомом Рокосівської сільської ради малолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. (а.с. 12). [PERSON] має матеріальну можливість для тимчасового виїзду за кордон в Чеську Республіку її неповнолітньої дитини для відпочинку та оздоровлення. Дозвіл на виїзд дитини за кордон позивачка отримати не може, так як відповідач такого дозволу не надає, при цьому не наводить ніяких аргументованих причин такої відмови. Такі його дії порушують право дитини на необхідний відпочинок та оздоровлення за кордоном. Відповідач зловживає своїми батьківськими правами та явно перешкоджає можливості синові реалізувати його права. У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За змістом положень ст. ст. 141, 150-152, 155, 157 СК України, батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, зобов`язані забезпечити її належні виховання, розвиток, матеріальне забезпечення. За загальним правилом питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Таким чином, той із батьків, який проживає окремо від дитини, вправі бути обізнаним щодо оформлення дитині паспорта громадянина України для виїзду за кордон, щодо часу, мети, місця призначення та тривалості виїзду дитини за кордон у супроводі іншого з батьків. Спір з приводу участі батьків у вихованні дитини, в т.ч., спір з приводу відсутності згоди одного з батьків дитини на тимчасовий її виїзд за кордон у супроводі іншого з батьків, вирішується судом (ст. 18 та інші норми СК України, ст. 4 ч. 2 абз. 2 Закону № 3857-XII). Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред`явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону. Законодавством передбачена необхідність подання у пункті пропуску через державний кордон України належно оформленого доказу надання згоди тим з батьків, який не супроводжує дитину, на виїзд дитини за кордон у конкретну країну та в конкретний проміжок часу, а у випадку відсутності такої згоди подання відповідного рішення суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі (п. 5 Постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 р. N 57). Відповідно до принципів 4 та 6, викладених в Декларації прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися всіма благами соціального забезпечення, їй належить право на здоровий ріст і розвиток, з цією метою соціальний догляд і охорона мають бути забезпечені, як їй так і матері, неповнолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір`ю. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та вважає, що вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь 768,40 грн. сплаченого нею судового збору є підставною, доводиться матеріалами справи, зокрема квитанцією, якою засвідчено сплату позивачкою судового збору, а тому таку вимогу слід задовольнити.

Outcome: approved