Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача, просить позбавити останнього батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що сторони є батьками [PERSON] , однак з квітня 2014 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, а рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 22.04.2015 шлюб між ними розірвано. Фактично з того ж часу відповідач перестав цікавитися дитиною, не відвідував її, не приділяв їй своєї уваги. Зважаючи на це позивач була змушена звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та з позовною заявою про дозвіл на виїзд дитини за кордон. Відповідач з невідомих позивачеві причин після розірвання шлюбу жодного разу не відвідував дитину, припинив будь-яке спілкування як з матір`ю дитини, так і з самою дитиною, з власної ініціативи не бере жодної участі у житті дитини. Виключно з власної ініціативи відповідач ігнорує свої обов`язки як батька, жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує буді-якого медичного догляду дитини, її лікування, взагалі не спілкується з дитиною, не надає і не намагається надати дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своїм ігноруванням існування дитини навпаки заподіює їй значну моральну шкоду. Також відповідач не виявляє жодного інтересу до життя дитини, йому невідомі її звички, вподобання, він жодного разу не намагався та не виявляв бажання привітати дитину з днем народження чи іншим святом, не відвідував її у дошкільному навчальному закладі чи поза ним. Позивач вважає що така поведінка є чітким волевиявленням відповідача, і з огляду на його постійну відсутність у житті дитини вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] . Ухвалою від 02.07.2019 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання 31 липня 2019 року. Ухвалами підготовчого засідання від 31.07.2019 та 02.09.219, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладено на 02.09.2019 та 10.10.2019 відповідно. Ухвалою підготовчого засідання від 10.10.2019 постановлено викликати в судове засідання для допиту в якості свідків [PERSON] та [PERSON] ; закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 06.11.2019. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних документів суду не скерував. Враховуючи те, що позивач не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився на розгляд справи без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, виконувати інші обов`язки. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. 18.09.2018 позивачу видано свідоцтво про зміну імені з [PERSON] на [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі є колишнім подружжям, шлюб між якими розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22.04.2015, яке набрало законної сили 05.05.2015 (а.с.7, 9). Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26.08.2014 (а.с.8, 11) вирішено стягувати з [PERSON] , 1991 р.н., на користь позивача щомісячно аліменти на утримання дитини в сумі 1032 грн., починаючи з дня подачі позову 16.05.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 08.10.2019 №38 (а.с.55), [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини [PERSON] , не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, не забезпечує медичного догляду та лікування, тому орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . Наведене підтвердили також допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які суду повідомили, що є бабусею та дідусем малолітньої [PERSON] , відповідач [PERSON] жодної участі у житті дитини не приймає, її вихованням повністю займається позивач. Батька дитини востаннє вони бачили ще на хрестинах. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, тому приходить до висновку, що з метою захисту прав та інтересів останньої, відповідача слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Разом з тим, відповідно до ч.1, 2 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Враховуючи наведене, оскільки представник позивача до закінчення судових дебатів у справі заявив про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, а тому питання про судові витрати слід вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог у судовому засіданні, визначивши позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Outcome: approved