Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], в якому просила усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті його батька [PERSON]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її брат - [PERSON]. Після його смерті квартиру [ADDRESS], що належала [PERSON] на праві власності, успадкували позивач та син померлого - [PERSON] (племінник позивача). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач є власником 1/4 частки квартири, а [PERSON] - 3/4 частки квартири. 03 січня 2014 року [PERSON] зареєструвався у спірній квартирі та постійно проживав в ній. Племінник позивача був громадянином Російської Федерації та тривалий час працював машиністом бульдозера в умовах впливу шкідливих речовин і несприятливих виробничих факторів в Республіці Карелія в м.Костомукша Російської Федерації (в районах крайньої півночі Росії). 30 вересня 2010 року племінник позивача на роботі отримав професійне захворювання та втратив працездатність. Діагноз - шийно-плечова радикулопатія з нейродистрофічним синдромом, попереково-крижова радикулопатія. Після цього племінник ніде не працював. Єдиним його доходом була щомісячна страхова виплата, яка була призначена йому за наслідками та після втрати працездатності. Після отримання професійного захворювання племінник постійно, протягом всього свого життя проходив курси лікування в лікувальних установах Російської Федерації та України. Лікувався від наступних захворювань: рак рото-гортаноглотки з метастазами в підщелепних лінфовузлах, лінфовузлах шиї, гострий ілеофеморальний флебортомбоз, гострий флебортомбоз глибоких він нижніх кінцівок, лімфостаз нижньої кінцівки. Починаючи з кінця 2013 року племінник позивача проживав у м. Сєвєродонецьку Луганської області, у неї вдома. Згодом перереєструвався в спірній спадковій квартирі. Окрім позивача, у померлого в Україні не було близьких родичів. Наказом від 28.01.2014 року № 405-В «Про припинення щомісячної страхової виплати [PERSON]» державної установи - Кіровського регіонального відділення Фонду соціального страхування Російської Федерації у зв'язку зі зміною місця проживання брату позивача припинили щомісячну страхову виплату, яка була призначена у зв'язку з професійним захворюванням. Інших джерел доходу племінник позивача не мав та утримувався тільки за її рахунок. Оскільки племінник дуже тяжко хворів та не мав матеріальних доходів, він був неспроможний тільки своїми силами фізично та матеріально забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивач щоденно приходила до племінника та допомагала йому: ходила до магазинів за продуктами харчування, готовила їжу, годувала племінника, прала одяг, прибирала у квартирі, купляла ліки для нього, виводила на прогулянки, допомагала іншим чином. Відповідач - [PERSON] є рідним сином племінника позивача, який постійно працює і проживає в Російській Федерації та є її громадянином. Відповідач ні фізично, ні матеріально не допомагав своєму батьку, коли той дуже тяжко хворів та потребував стороннього догляду. На неодноразові звернення позивача про допомогу хворому батьку, відповідач відповідав відмовою. Відповідач працює, є матеріально забезпеченою людиною, однак ухилявся від допомоги та утримання свого хворого батька. [INFO] племінник позивача - [PERSON] помер; причина смерті - інтоксикація, злоякісне новоутворення ротоглотки. Після смерті племінника, позивач за власні кошти поховала його, сплатила вартість робіт по виготовленню і установці надгробної плити, тумби та плитки навколо могили померлого. Позивач зверталась до відповідача з проханням організації поховання батька та просила прийняти участь у відповідних витратах, однак відповідач відмовився надати будь-які кошти на поховання та навіть не приїхав на похорони батька. Після відкриття спадщини після смерті племінника, позивач, у встановлений законом строк, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. По закінченню шестимісячного строку з дати відкриття спадщини, нотаріус повідомив позивача, що з заявою про прийняття спадщини також звернувся і відповідач, хоча за життя свого хворого батька, який потребував сторонньої фізичної та матеріальної допомоги, турботи, піклування, утримання та стороннього догляду, відповідач, маючи можливість таку допомогу надавати, постійно відмовлявся це робити, пояснюючи це тим, що йому нічого не потрібно після смерті батька і він нічого успадковувати не буде. Відповідач жодним чином не піклувався про свого батька, не проявляв турботи про нього, не утримував свого батька та не надавав йому допомоги, тобто ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання батька. Померлий був непрацездатним, при житті потребував догляду, турботи, допомоги та піклування. Відповідач знав про непрацездатність свого батька, його тяжку хворобу та необхідність в отриманні батьком сторонньої допомоги, підтримки, турботи та про необхідність матеріального утримання батька. Але незважаючи на це, відповідач постійно, протягом тривалого часу свідомо ухилявся від виконання своїх законодавчо встановлених обов'язків по утриманню батька. У зв'язку з чим, позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування, оскільки свідомо умисно ухилявся від виконання обов'язку по утриманню свого батька. На підставі викладеного, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд усунути [PERSON], [INFO], від права на спадкування за законом після смерті його батька - [PERSON], померлого [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області. Представник відповідача надав до суду письмовий відзив на позов, в якому вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими. Позивач є не сестрою, а тіткою померлого [PERSON], тобто спадкоємцем третьої черги. Відповідач супроводжував свого батька під час лікування та ніс витрати на його знаходження у лікарні. Твердження позивача про те, що спадкодавець проживав з нею є повністю необґрунтованими. Крім того, спадкодавець мав пенсію в розмірі майже 16000 рублів на місяць, що в декілька разів перевищує мінімальну пенсію громадянина України. Позивач не повідомила відповідача про смерть батька, при цьому у липні 2014 року в Луганській області проходили бойові дії між ВСУ та учасниками незаконних збройних формувань. Ухвалою суду від 01 квітня 2017 року провадження у справі було зупинено з метою повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації. Наступне засідання у справі було призначено на 05 жовтня 2017 року. Ухвалою суду від 01 березня 2018 року провадження у справі було зупинено до виконання доручення про надання правової допомоги компетентним судом Російської Федерації щодо допиту свідків [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року провадження у справі було поновлено. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, які викладені в позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, які викладені у письмовому відзиві на позов. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] був його сусідом по будинку [ADDRESS] з дитинства, тобто приблизно з 1962 року. В 2014 році [PERSON] повернувся до міста Сєвєродонецька після тривалої відсутності в місті. Йому, [PERSON], зі слів [PERSON] відомо про наявність у останнього сина в Росії. [PERSON] казав, що з сином він практично не спілкується, а також казав, що син забороняє йому зустрічатися з онуками. До останніх днів життя [PERSON] самостійно пересувався, але зловживав алкогольними напоями. Тітка [PERSON] - [PERSON], приходила до [PERSON] практично кожного дня, допомагала прибирати в квартирі, готувала їжу. У [PERSON] була дуже гарна пенсія, яку він отримував як громадянин Російської Федерації, він не потребував матеріальної підтримки, проте казав, що син ніяк не підтримує його морально. В 2013 році [PERSON] їздив на лікування в Підмосков'я в Російській Федерації. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона вже тривалий час знає родину [PERSON]. [PERSON] приблизно в 2010 році повернувся до м. Сєвєродонецька Луганської області з Карелії Російської Федерації. Про існування у [PERSON] сина їй не було відомо до часу смерті [PERSON], коли його тітка [PERSON] попросила її допомогти розшукати сина [PERSON] та повідомити йому про смерть батька. В останні два місяці до часу своєї смерті [PERSON] рідко виходив з квартири, мало пересувався, їжу йому готувала позивач та мати свідка, адже йому було боляче ковтати. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що мати відповідача [PERSON] є її племінницею. У відповідача та його батька [PERSON] були дружні відносини. Після виходу [PERSON] на пенсію він влітку жив в районі м. Сочі Російській Федерації, а взимку приїжджав до м. Сєвєродонецька. В липні 2013 року [PERSON] за порадою відповідача поїхав в Підмосков'я на лікування, при цьому відповідач допомагав йому матеріально та оплачував лікування. У листопаді 2013 року [PERSON] приїхав до м. Сєвєродонецька. Про смерть батька відповідачу відразу ніхто не повідомив, він дізнався про це лише після похорон батька. Останній час перед смертю [PERSON] самостійно пересувався. Все вищевикладене їй, [PERSON], відомо зі слів відповідача та матері відповідача [PERSON]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з 1992 року вона проживає в будинку [ADDRESS]. [PERSON] вона знає з дитинства, сестрою його батька [PERSON] є [PERSON]. Приблизно 3 роки тому [PERSON] почав проживати, постійно знаходитися в місті Сєвєродонецьку після тривалої відсутності в місті. Вона багато спілкувалася з [PERSON], іноді приносила йому їжу. [PERSON] розповів їй, що у нього є син, з яким йому заборонила спілкуватися колишня дружина. До [PERSON] часто приходила його тітка [PERSON], яка прала йому, прибирала, готувала їжу. Приблизно за 2 місяці до смерті [PERSON] повідомив їй, [PERSON], що він хворий і у нього рак. [PERSON] отримував пенсію, жив не бідно, у нього часто були гості. [PERSON] ніколи не згадував про свого сина, похованням [PERSON] займалася [PERSON]. За 2-3 тижні до смерті [PERSON] вживав лише рідку їжу, проте він самостійно пересувався, був здатний вийти у магазин, хоча судячи з його вигляду він вже втратив інтерес до життя. Після його смерті, [PERSON] сказала, що треба знайти контакти його сина і повідомити про смерть батька, телефону сина у [PERSON] не було. Допитана в порядку виконання судового доручення Зеленоградським районним судом міста Москви в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] - сестра [PERSON], який припадав батьком її покійного чоловіка - [PERSON]. [PERSON] доводився братом її чоловіка [PERSON] Чоловік помер в 2003 році, його брат [PERSON] помер в 2014 році, а їх батько [PERSON] помер пізніше, точну дату свідок не пам'ятає. [PERSON] - це син [PERSON], який доводиться [PERSON] внучатим племінником. Коли [PERSON] був живий, вони періодично 1 раз в 1,5 роки, його відвідували, їздили до нього на Україну. В цей же час вони завжди відвідували [PERSON], з якою до сих пір підтримують з нею зв'язок через Skype. З кінця 2013 року [PERSON] тяжко захворів, якийсь час був зареєстрований в їх квартирі за адресою: [ADDRESS], проходив лікування. Між лікуванням він їхав в Лоо, м. Сочі, у нього там була невелика земельна ділянка та будинок. В кінці березня [PERSON] повернувся в Зеленоград і знявся з реєстраційного обліку з їх квартири, після чого в квітні [PERSON] поїхав в Лоо, далі на машині він поїхав в Україну, там почалися військові дії, виїхати було проблематично, він став жити в квартирі свого батька за адресою: [ADDRESS], яка до цього часу була порожньою. У [PERSON] своя квартира. [PERSON] живе в Санкт-Петербурзі, у нього своя сім'я. Зв'язок з [PERSON] вони підтримували регулярно, але виключно по телефону. Коли [PERSON] хворів, [PERSON] приїжджав до них. Відносини у них були хороші, як у батька і сина, яких-небудь розбіжностей між ними не було, вони сповіщали один одного про всі події, які відбувалися в родині. В кінці березня 2014 [PERSON] приїжджав в м. Зеленоград, в цей час [PERSON] знаходився в Росії, у них є спільні фото. В червні 2013 року [PERSON] приїхав до Росії із-за діагнозу «рак горла» і звернувся до свідка щоб почати лікування. Вона зареєструвала його в їх квартирі і він почав проходити курс лікування в 62-й онколікарні. Лікування він проходив в період з червня по грудень 2013 року. Коли [PERSON] відчув себе краще, він поїхав, але навесні 2014 роки повернувся, сказав, що хіміотерапію більше проходити не буде. Про стан здоров'я свідок може сказати, що фізично [PERSON] був нормальним, він самостійно керував автомобілем, був повністю дієздатний, але пригнічений морально і потребував підтримки. Він міг сам забезпечити себе, отримував підвищену пенсію, оскільки працював на кар'єрі в гірничодобувній промисловості, у нього були накопичення. Коли обговорювалося питання про можливість лікування за кордоном, він цю ідею підтримав, сказав, що гроші у нього є. При цьому від грошей свого сина відмовився, сказав, що йому і так вистачає. Стороннього догляду [PERSON] не вимагав, самостійно їхав і приїжджав, у нього був дорогий автомобіль і якісь грошові накопичення, забезпечував себе самостійно, хоча [PERSON] пропонував гроші на лікування. Ситуація склалася таким чином, що в період, коли [PERSON] захворів, у [PERSON] народилася дитина, але [PERSON] знав про хворобу батька і не був байдужий. [PERSON] приїжджав, коли міг, постійне спілкування було, але по телефону, процес лікування він контролював віддалено, пропонував матеріальну допомогу. Свідок не знає точно, чи звертався [PERSON] до будь-кого з приводу надання [PERSON] допомоги з кінця 2013 року, коли останній проживав на Україні. У [PERSON] був нормальний стан, але на Україні він погіршився, йому допомагав брат його однокласника, він з ним знаходився, допомагав, на прохання [PERSON] чи ні, вона не знає. Виїхати з України [PERSON] не міг, оскільки йшли військові дії. Також на Україну не міг потрапити [PERSON]. Допитаний в порядку виконання судового доручення Зеленоградським районним судом міста Москви в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] його дядько, помер в 2014 році, [PERSON] - двоюрідний брат, [PERSON] - сестра його діда, [PERSON]. Його батько [PERSON] помер в 2003 році. З [PERSON] він часто спілкувався з 2011 року, за його місцем знаходження в Лоо, м. Сочі, він там мав невелику земельну ділянку та будиночок. Там він з ним зустрічався декілька раз, свідок туди їздить в табір «Буревісник». До цього дядько проживав у Карелії, бачились тільки влітку, часто спілкувались у дитинстві, їздили до дядьки [PERSON] у Карелію, майже щорічно, йому було 5-7 років. Після смерті батька з дякою не спілкувався. У 2011 році спілкування поновилося. Він зустрічався з [PERSON] раз на два-три роки, підтримував з ним зв'язок, він проживає у м. Санкт-Петербург, свідок у гарних стосунках з ним. З [PERSON] він бачився давно, спілкувались по Skype, в дитинстві, коли їздили до діда, зустрічались 15 років потому. Зараз нікого не залишилось, до [PERSON] їздить його сестра - [PERSON], зв'язок з [PERSON] він підтримує по Skype. З кінця 2013 року його дядько лікувався в 62-й лікарні в Істрі, він супроводжував цей процес, у червні почалося лікування, до грудня закінчилося, між лікуванням дядько уїжджав до м. Сочі, повертався в кінці березня, вони зустрічалися, тоді він виписався з квартири свідка, він приніс виписку з домової книги, спільні фото. [PERSON] уїхав до Лоо у квітні, далі на машині він поїхав до України, там почалися бойові дії, виїхати було проблематично, він почав жити в квартирі після діда, ця квартира була пуста. Квартира за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] має свою квартиру. [PERSON] має свою родину, батьки були розлучені, він з відповідачем залишився у гарних стосунках, але зустрічалися рідко. Як часто дядько зустрічався з сином свідку невідомо, але зв'язок підтримували по телефону, принаймні, коли [PERSON] проживав у свідка, він чув, як останній спілкувався по телефону з сином, часто. Стан дядьки після хіміотерапії погіршилося, діагноз він знав, 4 стадія, пухлина ротоглотки, він отримував лікування на останній стадії. Морально, звісно, він був пригнічений, але фізичний стан був нормальний, він був дієздатний, безпорадним не був. Між лікуванням уїжджав до Лоо. Дядько сам мав можливість себе забезпечувати, отримував підвищену пенсію, мав накопичення. Коли постало питання щодо лікування за кордоном, дядько підтримав цю ідею, оскільки мав на це гроші. В кінці березня свідок зустрічався з [PERSON], він має спільні фото, коли вони відпочивали у лісі в 11 районі, тут [PERSON] був вже без волосся після хіміотерапії. Стороннього догляду [PERSON] не вимагав, самостійно уїжджав та приїжджав, мін мав дорогий автомобіль, мав, ймовірно, якісь заощадження, забезпечував себе самостійно, хоча [PERSON] пропонував гроші на лікування. [PERSON] знав, що його батько хворіє. [PERSON] приїжджав, коли мав можливість, постійне спілкування було по телефону, процес лікування [PERSON] контролював віддалено, пропонував матеріальну допомогу. [PERSON] мав нормальний стан, але на Україні воно погіршилося, йому допомагав [PERSON], це брат його однокласника, він з ним знаходився, допомагав йому, чи допомагав [PERSON] за проханням [PERSON], свідок не знає. Виїхати з України [PERSON] не мав змоги, брат однокласника виходив на зв'язок. [PERSON] теж допомагала, але й вона сама в похилому віці, вони з дядьком мали нормальні стосунки, але останнім вони зіпсувалися, чи із-за квартири свідок не може пояснити. Майно після смерті [PERSON] не розподілялося, [PERSON] - єдиний спадкоємець. В квартиру діда оселилися якісь люди, можливо, [PERSON] підпала під їх вплив, вони й займаються справою. Про це свідок знає від [PERSON]. [PERSON] не приїжджав до свого батька на Україну після 01 квітня 2014 року, [PERSON] не приїжджав до Російської Федерації до свого сина після 01 квітня 2014 року. У 2013 році відповідач запрошував свого батька до м. Санкт-Петербургу, можливо, але мета такої поїздки була під питанням, [PERSON] сам приїжджав, зустрічалися в місті Зеленоград, до України не їздив. [PERSON] на той момент мав вже маленьку дитину, та скоріш за все, [PERSON] не їздив. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, оглянувши матеріали за результатами виконання судових доручень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 24 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 940. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що «[PERSON]» народився [INFO] та його батьками вказані: «[PERSON] и [PERSON]» (мовою документа). Згідно копії домової книги для прописки громадян, що проживають в квартирі [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі. З довідки про причину смерті (до форми № 106/0 № 306), виданої 24.07.2014 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO], причина смерті: інтоксикація, злоякісне новоутворення ротоглотки. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого брата - [PERSON], яка складається з 1/4 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.12.2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15379342 від 25.12.2013 року. [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька - [PERSON], яка складається з 3/4 часток квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.12.2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15379525 від 25.12.2013 року. З акту про випадок професійного захворювання від 30 вересня 2010 року вбачається, що [PERSON], 1960 року народження, отримав професійне захворювання та втратив працездатність; діагноз: шийно-плечова радикулопатія з нейродистрофічним синдромом, попереково-крижова радикулопатія. Професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалою роботою в умовах тяжкості та напруженості трудового процесу, комбінованої вібрації; несприятливого мікроклімату, шумі; дванадцятигодинній робочій зміні. Акт складено комісією ВАТ «Карельський окатиш»; Департамент металургійного комплексу; м. Костомукша. [PERSON], 1960 року народження знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні № 1 Багатопрофільної лікарні м. Сєвєродонецьк з 21.12.2013 року по 02.01.2014 року з діагнозом: гострий ілеофеморальний флеботромбоз зліва, що підтверджується епікризом № 24359. Згідно довідки серії МСЭ-2006 № 0020851, виданої 13.04.2013 року бюро № 45 - Філія ФКУ «ГБ МСЭ по Краснодарському краю» [PERSON] втратив 20% працездатності у зв'язку з професійним захворюванням з 09.09.2010 року; акт про випадок професійного захворювання від 07.12.2010 року ВАТ «Карельський окатиш». Строк встановлення ступеню втрати професійного захворювання з 01.04.2013 року по 01.04.2014 року. З довідки № 10749/13, виданої Московською онкологічною лікарнею, вбачається, що [PERSON], 1960 року народження, знаходився на лікуванні у 2 радіологічному відділенні при Московській онкологічній лікарні № 62 з 29.10.2013 року по 22.11.2013 року з приводу: С 10.8 рак рото-гортаноглотки з метастазами у підщелепні л/вузли справа, л/вузли шиї з обох сторін, ст.T3N2M0. Згідно виписного епікризу, виданого Московською міською онкологічною лікарнею № 62, вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у 2 радіологічному відділенні ГБУЗ МГОБ 62 ДЗМ з 29.10.2013 року по 22.11.2013 року. Діагноз при виписці: С 10.8 рак рото-гортаноглотки з метастазами у підщелепні л/вузли справа, л/вузли шиї з обох сторін, ст.T3N2M0. З наданої до суду копії спадкової справи № 18/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON], вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини за законом звернулись тітка померлого - [PERSON] та син померлого - [PERSON]. Наказ від 28.01.2014 року (том 1, а.с. 36) не береться судом до уваги, адже вказаний наказ містить суттєві дописки, записи та написи, які зроблені невідомими особами. За таких обставин суд не вважає достовірним зміст цього наказу. Згідно із довідкою № 42 від 15.12.2017 року, виданою Управлінням Пенсійного фонду РФ в м. Костомукша Республіки Карелія, [PERSON], який проживав в м. Костомукша перебував на обліку в Управління як отримувач пенсії за віком. Виплата пенсії з урахуванням районного північного коефіцієнта здійснювалася в розмірі 15933,01 рублів через кредитну установу Сбербанк. Виплата припинена на підставі телефонограми родичів про смерть на території іноземної держави України з 01.02.2015 року. Вищевказаний щомісячний розмір пенсії померлого [PERSON], який виплачувався на його ім'я до січня 2015 року включно, підтверджується історією виплати, наданою 15.12.2017 року Управлінням Пенсійного фонду РФ в м. Костомукша Республіки Карелія (том 1, а.с. 168). Відповідно до копії листа державної установи - Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Костромукша Республіки Карелія (міжрайонне) № 142 від 05 лютого 2018 року, за заявою громадянина [PERSON], [INFO], батька [PERSON], який проживає в м. Костромукша, виплата пенсії здійснювалася через картковий рахунок міжнародної системи Управління Банківських карток Ощадбанку Росії № рахунку [NUMBER] з можливістю отримання пенсії в будь-якому регіоні Російської Федерації та за її межами, в тому числі Україні. Згідно із ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яку ратифіковано Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 та учасниками якої є Україна та Російська Федерація (далі - Конвенція), документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Конвенції провадження по справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої мав місце проживання спадкодавець у момент своєї смерті. Провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що цей позов заявляється одночасно з двох матеріально-правових підстав, які передбачені ч. 3 та ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. З вищенаведених письмових доказів вбачається, що померлий [PERSON] щомісячно отримував пенсію за віком в розмірі 15933,01 російських рублів, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.07.2014 року складає 5548 грн. 51 коп. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в Україні станом на 01 січня 2014 року складав 949 грн. Отже, [PERSON] як особа, яка отримувала щомісячний дохід у розмірі більше 5000 грн., не був особою, яка потребувала матеріальної допомоги. Крім того, допитані в судовому засіданні за клопотаннями представника позивача та відповідача свідки показали, що у [PERSON] була висока пенсія, яку він отримував як громадянин Російської Федерації, він не потребував матеріальної підтримки. Доказів того, що [PERSON] будь-коли повідомляв відповідачу про необхідність надання йому матеріальної допомоги на проживання або на лікування до суду надано не було. Таким чином, відповідач [PERSON] не був особою, яка у розумінні ч. 3 ст. 1224 ЦК України ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, адже у його батька [PERSON] не було потреби в утриманні, а у [PERSON] відповідно не було такого обов'язку. Стосовно посилань на ч. 5 ст. 1224 ЦК України суд зазначає, що згідно із вказаною нормою закону за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та потребував допомоги відповідача, а останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, на думку суду, слід враховувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення одночасне існування сукупності обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Згідно із показаннями свідка [PERSON] до останніх днів життя [PERSON] самостійно пересувався, але зловживав алкогольними напоями. Свідок [PERSON] пояснила, що в останні два місяці до часу своєї смерті [PERSON] рідко виходив з квартири, мало пересувався, їжу йому готувала позивач та мати свідка, адже йому було боляче ковтати. Свідок [PERSON] вказала, що останній час перед смертю [PERSON] самостійно пересувався. Свідок [PERSON] пояснила, що за 2-3 тижні до смерті [PERSON] вживав лише рідку їжу, проте він самостійно пересувався, був здатний вийти у магазин, хоча судячи з його вигляду він вже втратив інтерес до життя. Вищевказані показання свідків в сукупності із вищенаведеними письмовими доказами щодо стану здоров'я [PERSON] дозволяють суду дійти висновку про те, що [PERSON] страждав на ракову хворобу, проте до останніх днів свого життя самостійно пересувався, міг вживати алкоголь, виходити у магазин тощо. Тобто, [PERSON] не перебував у безпорадному стані і міг самостійно забезпечити умови свого життя. Той факт, що позивач готувала йому їжу, не свідчить про його безпорадний стан. На думку суду, ця обставина лише свідчить про турботу позивача щодо [PERSON], проте не свідчить про те, що без такої турботи [PERSON] не зміг би самостійно придбати чи приготувати собі їжу. Також, розмір щомісячного доходу [PERSON] дозволяє суду дійти висновку про те, що він не потребував матеріальної допомоги з боку сина у зв'язку із своєю хворобою. Суд повторює, що розмір пенсії [PERSON] суттєво перевищував розмір прожиткового мінімуму станом на 2014 рік і при цьому до суду не було надано доказів того, що [PERSON] будь-коли просив свого сина про матеріальну допомогу. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено повністю необґрунтовано і у його задоволенні належить відмовити. Враховуючи те, що відповідач заявляв клопотання про передачу розгляду цієї справи за підсудністю до суду на території Російської Федерації, у задоволенні якого судом було відмовлено шляхом постановлення протокольної ухвали, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 48 Конвенції, провадження по справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої мав місце проживання спадкодавець у момент своєї смерті. Провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. Положення пунктів 1 і 2 цієї статті застосовуються також при розгляді спорів, що виникають у зв'язку з провадженням по справах про спадщину. Згідно із ч. 1 ст. 114 ЦПК України (в редакції, яка була чинною станом на час подання цього позову до суду) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму ВССУ виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про усунення від права на спадкування. До складу спадкового майна у спірних правовідносинах входить право власності на квартиру, яка розташована у м. Сєвєродонецьку Луганської області, у зв'язку із чим ця справа мала розглядатися саме Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за правилами виключної підсудності. Стосовно можливої наявності у складі спадкового майна нерухомого майна на території Російської Федерації суд зазначає, що по-перше до суду не було надано доказів наявності такого спадкового майна. По-друге, стаття 48 Конвенції правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах не визначає правил, за якими має здійснюватися провадження у справах про спадкування двох або більше об'єктів нерухомого майна, які знаходяться на території різних Договірних Сторін. На думку суду, в такому випадку суд має перевіряти чи знаходиться хоча б один з об'єктів нерухомого майна в межах територіальної підсудності суду та керуватися статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», де вказано, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України, а також статтею 77 вказаного Закону, де вказано, що підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 14 від 01.02.2017 року про сплату судового збору у сумі 640 грн. 00 коп. Разом з тим, у задоволенні позову судом було відмовлено, у зв'язку із чим суд не вважає за необхідне стягувати ці судові витрати на користь позивача. Стосовно витрат на правову допомогу в сумі 14150 грн., які у клопотанні від 08.01.2018 року (том 1, а.с. 151) просив забезпечити позивач, суд зазначає, що позивач або його представник протягом всього часу розгляду справи не просили суд відшкодувати ці судові витрати за наслідками вирішення справи. Всупереч вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивач або його представник не подали разом з першою заявою по суті спору (відзивом) попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, у зв'язку із чим у суду є підстави для відмови у їх розподілі на підставі ч. 2 ст. 134 ЦПК України. Крім того, вказані судові витрати не підтверджені належними доказами, зокрема квитанціями про їх сплату на користь адвоката [PERSON], копіями документів про їх прийняття адвокатом [PERSON] саме в якості оплати послуг за цієї справою, розрахунком кожної складової цих витрат по годинам роботи адвоката [PERSON] тощо.

Outcome: dismissed