Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 листопада 1997 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з обома батьками, проте вже тривалий час знаходяться на повному утриманні позивача. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжності у поглядах на сімейні відносини, ведення спільного господарства та виховання дітей. Весь тягар утримання сім'ї лежить на плечах позивача. Збереження такої сім'ї позивач вважає недоцільним та неможливим. Спору про поділ майна та місце проживання дітей не має. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 листопада 1997 року Дніпровською селищною радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 52 та видано свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с. 3). Подружжя має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6-7). Сторони проживають разом, проте стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння сторін та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Атому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання дітей та поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved