Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем проживали у шлюбі з 10.05.2005 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Кошелівської сільської ради за актовим записом №3. За час проживання у шлюбі, у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття та повагу один до одного, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, що призвело до повного припинення шлюбних взаємовідносин. Вони припинили ведення спільного господарства задовго до звернення в суд з даним позовом. Позивачка зробила для себе висновок про неможливість подальшого їхнього сімейного життя, тому звернулася до суду з цим позовом та просила не надавати їм строк на примиренні. Спору з приводу поділу їхнього спільного майна не має, про зміну прізвища позивачка також не заявляла, просила залишити дітей на вихованні біля неї. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, до суду надсилала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 18.10.2019 року) про його виклик до суду, однак про причини неявки суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. Під час розгляду справи за клопотанням відповідача ухвалою суду від 07.02.2019 року судом зупинялося провадження з наданням сторонам строку на примирення терміном на 3 місяці. Однак, після закінчення цього строку сторони про примирення не заявили. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі з 10.05.2005 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Кошелівської сільської\~ ради за актовим записом №3. За час проживання у шлюбі, у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивачка неповнолітні діти проживають разом з нею, і з приводу даних обставин відповідачем у справі не подано жодних заперечень. За наданими доказами до позовної заяви судом встановлено, що сторони на момент розгляду справи фактично не підтримують шлюбних відносин, шлюб між ними існує формально. З позовної заяви вбачається, що причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та непорозуміння між сторонами. Позивачка в поданій до суду заяві висловила своє небажання зберегти шлюб між ними, категорично наполягала на його розірванні та просила не надавати їм строк на примирення, оскільки це буде суперечити її інтересам. Від відповідача після закінчення наданого строку на примирення\~ жодних заперечень щодо цих обставин до суду не надходило. Відповідно до вимог ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved