Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування позову вказує, що відповідач [PERSON], [INFO] є її сином. Також вказує, що їй встановлено третю групу інвалідності загального захворювання з 24.09.2008 року, в звязку з чим їй протипоказана важка фізична праця. Крім того, вона є пенсіонеркою за віком та станом здоровя та має вкрай нужденне становище. В останній час стан її здоровя погіршився, потрібні кошти на лікування та хірургічне втручання. Відповідач є здоровою працездатною особою та має можливість сплачувати аліменти на її утримання щомісячно в розмірі 1/7 частини його заробітку. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 СК України\~повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/7 частини його заробітку (доходу). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2018 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. 09.10.2018 року відповідачем [PERSON] поданий відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що позивачка отримує пенсію не в мінімальному розмірі, а також має земельний пай та підсобне господарство, тому має можливість утримувати себе сама. Крім того вказує, що він має заробітну плату в середньому 10000 грн. та має на утриманні дружину та двоє неповнолітніх дітей, тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання матері. А тому, просив відмовити в задоволенні позову. 16.10.2018 рок позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона вказує, що той факт що вона має підсобне господарство не може бути врахований судом, оскільки їй протипоказана важка фізична праця і вона не зможе постійно вести підсобне господарство. Крім того, дружина відповідача не є непрацездатною, а працює на ПАТ «Азот» та отримує заробітну плату. 22.10.2018 року відповідачем [PERSON] подані письмові заперечення, в яких він вказує, що з позовних вимог та відповіді на заперечення не вбачається потреби позивачки в матеріальній допомозі у вигляді аліментів, так як її щомісячний дохід є значно більшим від його доходу. Крім того, позивачка ухиляється проходити щорічне обовязкове лікування згідно рекомендацій лікарів. А тому, просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] підтримала позицію позивачки. В судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги [PERSON] визнав та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] підтримав позицію відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], пояснення відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є матірю відповідача [PERSON], [INFO]. Вказане стверджується свідоцтвом про народження серія I-СР № 268056, виданим Черкаським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області 10.08.2018 року (а.с. 4, 21). Згідно наданих документів позивачка [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання (безтерміново) і їй протипоказана важка фізична праця (а.с. 5, 23). Розмір пенсії по інвалідності, яку отримує позивачка, складає 2527 грн. 24 коп. (а.с. 81). Також в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в амбулаторії загальної практикисімейної медицини с. Вергуни з приводу: ішемічної хвороби серця, кардіосклерозу атеросклеротичної мигальної аритмії, дифузно-токсичного зобу з ознаками тиреотоксикозу, післяопераційного невриту правого лицевого нерва. Стан постійно погіршується, за станом здоровя постійно потребує отримання лікарських препаратів. Вказане стверджується довідкою від 12.11.2018 року, картою ехокардиографічного обстеження від 30.09.2016 року, ультразвуковим дослідженням щитовидної залози від 23.04.2018 року та від 08.11.2018 року, консультаційним висновком спеціаліста від 08.11.2018 року. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 СК України\~повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За правилами\~ст. 205 СК України\~суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно п. 21\~постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів\~обовязок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202\~СК України), не є абсолютним. У звязку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких предявлено позов про стягнення аліментів, зобовязаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обовязків щодо них (ст. 204 СК). При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обовязок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків, що передбачено ч. 1\~ст. 204 СК України. Моментом виникнення обовязку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обовязку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] в звязку з наявними в неї хворобами та потребою в лікуванні потребує матеріальної допомоги на її утримання та враховуючи, що відповідач визнав даний позов та погодився надавати останній таку допомогу в розмірі 800 грн. щомісячно, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно. Крім того, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст.\~202,\~204, 205 СК України,

Outcome: approved