Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Мишуринрізької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та присадибну земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [INFO] помер вітчим позивача - [PERSON]. Останнім його місцем проживання був буд. [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельна ділянка (пай), житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований на присадибній ділянці розміром 0, 25 га за адресою: [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець четвертої черги, оформила свої спадкові права на земельну ділянку (пай), проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок та присадибну ділянку їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач вважає, що даний будинок з присадибною ділянкою належали [PERSON] з наступних підстав. Її мати, [PERSON] була внесена до списків власників житлових будинків, розташованих в с.Мишурин Ріг, однак з невідомих причин свідоцтво про право власності не отримала. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями після її смерті залишились: чоловік, [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON] та позивач. [PERSON] та [PERSON] померли, дітей вони не мали. Після смерті [PERSON] її діти спадкові права не оформлювали. [PERSON] був єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, оскільки на день її смерті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. На підставі рішення Мишуринрізької сільської ради № 29 від 31 липня 1995 року [PERSON] було передано в постійне користування земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, однак з невідомих причин державний акт на зазначену земельну ділянку [PERSON] не отримав. Позивач вважає, що вона як спадкоємець четвертої черги має право власності на зазначені житловий будинок та земельну ділянку та просила суд визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Вважає, що батьки не оформили належним чином право власності через необізнаність, оскільки їм ніхто не пояснив необхідність та порядок отримання документів на будинок на земельну ділянку. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 11 листопада 1987 року виконавчим комітетом Мишуринрізької сільської ради було прийнято рішення про можливість направлення до Верхньодніпровського виконкому документів на житлові будинки в с.Мишурин Ріг для вирішення птитання про оформлення права власності на них (а.с.26). 22 січня 1988 року виконавчим комітетом Верхньодніпровської районної ради було прийнято рішення про визнання права власності на житлові будинки мешканців с.Мишурин Ріг згідно переліку, де під номером 98 зазначено [PERSON] (а.с.27). Згідно з записами в книгах погосподарського обліку [PERSON] проживала в будинку [ADDRESS] з 1953 року по день смерті, [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради (а.с.28). Згідно з довідкою комунального підприємства «Верхньодніпровське БТІ» від 28 жовтня 2013 року права та реєстрація права власності на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] не проводилась (а.с.20). Відповідно до п. 14 Додатку № 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація будинків. Згідно з п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Проте виникнення права власності згідно з даною Інструкцією не залежало від державної реєстрації. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично була власником будинку по [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON], мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.15) та свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] з метою оформлення прав на спадщину спадкоємці до нотаріуса не зверталися, що підтверджується довідкою Верхньодніпровської державної нотаріальної контори (а.с.73). На час своєї смерті [PERSON] мешкала разом з чоловіком, [PERSON], що підтверджується довідкою Мишуринрізької сільської ради (а.с.36). Отже, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] був її чоловік, [PERSON], який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а тому до нього перейшло право власності на жилий будинок по [ADDRESS]. На підставі рішення виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради № 29 від 31 липня 1995 року [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (а.с.33). Належним документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку був державний акт на право приватної власності на землю, який видавався на підставі рішення виконкому місцевої ради. При цьому отримання Проте виникнення права власності на земельну ділянку не залежало від отримання державного акту. Згідно з повідомленням Управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області державний акт на земельну ділянку по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] не виготовлявся та не видавався (а.с.30). У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних підставах мав у власності земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.10). З лютого 2004 року до дня смерті з [PERSON] проживала однією сім'єю [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради від 22 липня 2013 року (а.с.13) та встановлено рішенням Верхньодніпровського районного суду від 19 березня 2013 року (а.с.14). Інші спадкоємці за законом або заповітом до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину не зверталися. Непрацездатних, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до ст.1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщин. Таким чином єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом звернення із заявою до нотаріуса у встановлений законом строк. Проте у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених правовстановлюючих документів нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та присадибну земельну ділянку (а.с.8). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки судом встановлено, що на день смерті [PERSON] мав у власності житловий дубинок за земельну ділянку по [ADDRESS], проте не оформив його у встановленому законом порядку, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власносіт на нерухоме майно за цією адресою за іншими особами не зареєстровано (а.с.51), [PERSON] прийняла спадщину, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на житловий будинок за земельну ділянку по [ADDRESS], а тому заявлені позовні вимоги є законними та обгрунтовними.

Outcome: approved