Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який в ході судового розгляду уточнила. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] згідно ч.3 ст. 1268 ( ЦК України), так як постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та була єдиним спадкоємцем спадкового майна за законом. До складу спадкового майна входить, у тому числі, земельна ділянка, площею 0,0153 га, що знаходиться в [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки, - для індивідуального садівництва. В установленому законом порядку, після смерті чоловіка звернулася до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Ряжко О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, 19 квітня 2016 року приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Правовстановлюючий документ відсутній у зв'язку з тим, що покійний чоловік розпочавши процедуру приватизації земельної ділянки, за життя не встиг її завершити. Так рішенням тридцять другої сесії шостого скликання Миргородської міської ради від 25 квітня 2013 року спадкодавцю було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 153 кв.м. для ведення садівництва за адресою: [ADDRESS] Рішенням тридцять восьмої сесії шостого скликання Миргородської міської ради від 22 листопада 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що розташована адресою за адресою: [ADDRESS],- вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER], проте інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. З цього слідує, що за життя спадкодавець розпочав приватизацію земельної ділянки адресою [ADDRESS] але не встиг отримати свідоцтво про право власності, в зв'язку із смертю. Виходячи з положень ст. ст. 1216, 1268, 1219 ЦК України, ст. 152 та ст.116 ЗК України та п. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем, який за життя не встиг завершити приватизацію земельної ділянки має право на завершення процесу приватизації земельної ділянки і отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, у зв'язку з переходом до нього відповідних прав від спадкодавця. В зв'язку з чим враховуючи положення ст. ст. 328,392 ЦК України звернулася до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO] року, а саме на отримання на своє ім'я витягу з Державного земельного кадастру та інформаційної довідки на земельну ділянку площею 0,0153 га для ведення садівництва, що знаходиться за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Ухвалою суду від 25.07.20216 року до участі у справі в якості 3 особи залучено виконавчий комітет Миргородської міської ради, структурним підрозділом якого здійснюється реєстрація прав на нерухоме майно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав викладених у заяві. Представник позивача [PERSON] (що діє на підставі довіреності від 20.06.2016 року а.с.87), підтримуючи уточнені позовні вимоги вказував, що виходячи з роз'яснень п. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з метою захисту права позивачки на отримання у власність спірної земельної ділянки, приватизацію якої за життя розпочав її чоловік судом повинно бути задоволено саме вимоги, які заявлені позивачкою, оскільки позивач успадкувала право на приватизацію спірної земельної ділянки, а державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовила в реєстрації за позивачем права на цю ділянку. При цьому наголошував, що його довірительку не повинно цікавити яким чином і який орган буде виконувати рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] (довіреність від 24.05.2016 року а.с.78), заявлені позовні вимоги не визнав просив відмовити в задоволенні позову. При цьому вказував, що відповідач як орган місцевого самоврядування ніяких прав позивача не порушував, оскільки позивач з приводу отримання у власність спірної земельної ділянки до міської ради не зверталася, будь яке рішення з цього приводу повноважним органом не приймалося. Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно не може свідчити про відмову органу місцевого самоврядування у наданні права позивачу на отримання у власність земельної ділянки приватизацію якої не завершив в зв'язку зі смертю спадкодавець, чоловік позивача. Представник третьої особи, виконавчого комітету Миргородської міської ради [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову, оскільки інформаційна довідки на земельну ділянку площею 0,0153 га для ведення садівництва, що знаходиться за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] позивачу видана, так як знаходиться в матеріалах справи, яка не містить даних про власника спірної земельної ділянки. А отримання на ім'я позивача [PERSON] витягу з Державного земельного кадастру можливе після реєстрації її права власності на цю земельну ділянку, яке зареєструвати неможливо, оскільки спадкодавець не був власником цієї земельної ділянки. Представник третьої особи, Управління Держгеокадастру у Миргородському районі в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило (а.с.113). Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази в сукупності, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [INFO] року помер [PERSON] в місті Миргород внаслідок чого відкрилася спадщина (а.с.6). Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ( ЦК України), так як постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та була єдиним спадкоємцем спадкового майна за законом(а.с.50, 55) В установленому законом порядку, після смерті чоловіка позивач звернулася до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Ряжко О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, земельну ділянку, площею 0,0153 га, що знаходиться в [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки, - для індивідуального садівництва. Однак, 19 квітня 2016 року приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.7). Правовстановлюючий документ відсутній у зв'язку з тим, що покійний чоловік розпочавши процедуру приватизації земельної ділянки, за життя не встиг її завершити. Рішенням тридцять другої сесії шостого скликання Миргородської міської ради від 25 квітня 2013 року спадкодавцю [PERSON], було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 153 кв.м. для ведення садівництва за адресою: [ADDRESS] Рішенням тридцять восьмої сесії шостого скликання Миргородської міської ради від 22 листопада 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). В результаті чого сформована земельна ділянка площею 0,0153 га для ведення садівництва, що знаходиться за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] однак інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.39). Порядок отримання у приватну власність земельної ділянки шляхом приватизації урегульований ст.118 ЗК України та передбачає - для набуття у власність земельної ділянки, що перебуває в користуванні громадянина подачу про це заяви до міської ради за місцем знаходження земельної ділянки. В супереч вищевказаних вимог закону позивач не зверталася в органи місцевого самоврядування з проханням про надання дозволу на завершення процедури приватизації спірної земельної ділянки та проведення реєстрації права на неї на своє ім'я, що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача і не заперечувала позивач. Суд не може взяти до уваги твердження представника відповідача, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову в реєстрації права власності на спірну земельну ділянку (а.с.88) свідчить про відмову органу місцевого самоврядування у наданні права позивачу на отримання у власність земельної ділянки приватизацію якої не завершив в зв'язку зі смертю спадкодавець, чоловік позивача, оскільки до повноважень держаного реєстратора не входить вирішення питання безоплатного отримання у приватну власність земельних ділянок шляхом приватизації. Встановивши вищевказані обставини, суд вважає безпідставним посилання позивача як на підставу в задоволені позову на роз'яснення викладені в п.3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», оскільки відповідач не відмовляв позивачу у завершенні процедури приватизації спірної земельної ділянки. Оскільки всупереч вимог ст.ст.10,60 ЦПК України позивачем не надано будь-які докази, що свідчать про порушення його права відповідачем, тому в задоволені позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed