Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Галицького районного суду з позовом і просить постановити рішення, яким визнати недійсним рішення восьмої сесії Галицької міської ради від 26.10.2012 року; визнати недійсним рішення сімнадцятої сесії Галицької міської ради від 10.08.2009 року; визнати її право власності на приватизацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку; зобов'язати Галицьку міську раду надати дозвіл на виготовлення технічної документації та затвердити виготовлену технічну документацію; поновити їй строк позовної давності; стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали. При цьому [PERSON] суду пояснила, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS], який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON], який помер [INFO]. Чоловікові цей будинок належав на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Галицькою державною нотаріальною конторою 14.05.1987 року. Земельна ділянка площею 1492.5 кв. м, на якій знаходиться цей будинок, з 1995 року була зареєстрована за тодішнім власником будинку, батьком покійного чоловіка, [PERSON], а рішенням тринадцятої сесії Галицької міської ради від 27.12.1993 року була передана її чоловікові. Однак, державного акта на право власності на землю він так і не отримав і, як їй стало відомо пізніше, однією з причин цього послужило те, що ще в квітні 1986 року вищевказана земельна ділянка рішенням виконкому Галицької міської ради народних депутатів була виділена Галицькому районному агропромисловому об'єднанню) РАПО під будівництво районного будинку культури. Спорудивши частину фундаменту, спорудження будинку культури було зупинено через відсутність фінансування. Вони з чоловіком до його смерті повноцінно продувжували користуватися, а вона до цих пір користується спірною присадибною ділянкою. Жодних компенсацій за заплановане знесення будинку та вилучення земельної ділянки, які передбачені в таких випадках діючим законодавством, ні покійний чоловік, ні вона від Галицького РАПО, Галицької міської ради чи від будь-якої іншої організації не отримували, а твердження представника відповідача про отримання чоловіком грошової компенсації, та надання йому квартири є безпідставними. Житловий будинок у її покійного чоловіка з його володіння вилучений так і не був. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений. В зв'язку з цим, вона в кінці 2009 року звернулася з письмовою заявою до Галицької міської ради про надання їй дозволу на передачу вищевказаної земельної ділянки, на якій знаходиться належний їй будинок, у приватну власність шляхом приватизації, на що 02.11.2012 року отримала відповідь про те, що міська рада рішенням від 26.10.2012 року відмовила їй в наданні такого дозволу, так як рішенням міської ради від 10.08.2009 року їй надано уже дозвіл на виготовлення технічної документації про передачу вказаної земельної ділянки в оренду та надано для цього дозвіл на виготовлення технічної документації, хоч цього вона не просила. Вважає, що рішення восьмої сесії Галицької міської ради шостого скликання від 26.10.2012 року про відмову в наданні їй дозволу на приватизацію земельної ділянки та рішення сімнадцятої сесії Галицької міської ради п'ятого скликання від 10.08.2009 року незаконними та такими, що порушують її права та законні інтереси. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник Галицької міської ради в судовому засіданні позову не визнала і суду пояснила, що рішенням виконавчого комітету Галицької міської ради за № 98 від 10.04.1986 року було виділено земельну ділянку під будівництво районного будинку культури на 500 місць по вул. І.Франка в м. Галичі. Пунктом 2 цього рішення зобов'язано Галицьке РАПО до початку будівництва передбачити знос житлових будинків, які належать Галицькому будинкоуправлінню і громадянам м. Галича на праві особистої власності. Відповідно до вказаного вище рішення [PERSON] було компенсовано вартість будинку і господарських споруд, які підлягали знесенню в розмірі 5685 крб., а також вартість фруктових дерев, кущів і ягідників у розмірі 743 крб. 77 коп. Оціночні акти затверджені рішенням виконавчого комітету Галицької міської ради за № 139 від 09.07.1986 року. Пізніше, рішенням виконкому Галицької міськради за № 72 від 16.05.1995 року [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,12 га по [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку та запропоновано йому взамін житлового будинку, що підлягав знесенню, спорудити новий житловий будинок за рахунок та силами Галицького РАПО. Однак, з незрозумілих причин, [PERSON] від запропонованої пропозиції відмовився. Він разом з дружиною продовжував проживати в житловому будинку по [ADDRESS], разом користувалися присадибною ділянкою, яка фактично вже підлягала вилученню. Із заявою про приватизацію цієї земельної ділянки до Галицької міської ради сам [PERSON] при житті не звертався. Після смерті, [PERSON], який помер в листопаді 2008 року, його дружина - [PERSON] прийняла спадщину, в тому числі, й житловий будинок по [ADDRESS] і в кінці 2009 року звернулася до Галицької міської ради з письмовою заявою про надання їй дозволу на передачу присадибної земельної ділянки площею 1492.5 кв. м, на якій знаходиться успадкований нею житловий будинок, у приватну власність шляхом приватизації, на що їй 02.11.2012 року було надано відповідь про те, що міська рада рішенням від 26.10.2012 року відмовила їй в наданні такого дозволу, так як попереднім рішенням Галицької міської ради від 10.08.2009 року їй надано уже дозвіл на виготовлення технічної документації про передачу вказаної земельної ділянки в оренду та надано для цього дозвіл на виготовлення технічної документації. При прийнятті оспорюваних позивачем рішень, сесія Галицької міської ради виходила з того, що після вилучення у [PERSON] присадибної земельної ділянки для громадських потреб (будівництва районного будинку культури), йому, як землекористувачу та члену його сім'ї - дружині [PERSON], Галицькою міською радою, як органом місцевого самоврядування, було забезпечено надання компенсацій та відшкодування вартості належних їм житлового будинку та прибудинкових споруд, а також плодово-ягідних насаджень, які на той час були передбачені діючим законодавством. Зокрема, надано квартиру в будинку державного житлового фонду, відшкодовано вартість житлового будинку та споруд, що підлягали знесенню, вартість плодово-ягідних насаджень, виділено земельну ділянку в іншому місці для спорудження нового житлового будинку. Крім того, рішенням сесії Галицької міської ради від 27.12.1993 року заборонено передавати у власність земельні ділянки, які не підлягають приватизації згідно земельного законодавства України. Враховуючи те, що спорудження будинку культури було призупинено через відсутність фінансування, [PERSON] продовжував користуватися належним йому житловим будинком та присадибною ділянкою, а після його смерті власником будинку в порядку спадкування стала дружина покійного - [PERSON] Після звернення останньої до Галицької міської ради із заявою про приватизацію раніше вилученої присадибної земельної ділянки, сесія Галицької міської ради рішенням 26 жовтня 2012 року відмовила їй в наданні такого дозволу з посиланням на те, що попереднім рішенням Галицької міської ради від 10 серпня 2009 року їй надано уже дозвіл на виготовлення технічної документації про передачу вказаної земельної ділянки в оренду та надано для цього дозвіл на виготовлення технічної документації, а ще одним рішенням сесії за за № 161 від 25 грудня 2009 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] б/н, як правонаступниці покійного чоловіка [PERSON] Вважає, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, в задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши в судовому засіданні доводи позивача та його представника, представника відповідача, свідків, а також перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Галицької міської ради за № 98 від 10 квітня 1986 року (а.с. 38) Галицькому РАПО було виділено земельну ділянку площею 1.37 га під будівництво районного будинку культури на 500 місць по вул. І.Франка в м. Галичі. Пунктом 2 цього рішення зобов'язано Галицьке РАПО до початку будівництва передбачити знос житлових будинків, які належать Галицькому будинкоуправлінню і громадянам м. Галича на праві особистої власності. Відповідно до діючої на той час постанови Ради Міністрів Української РСР від 17.01.1962 року № 61 з послідуючими змінами і доповненнями «Про порядок відшкодування громадянам вартості належних їм жилих будинків, інших будівель та пристроїв, що зносяться у зв'язку з вилученням земельних ділянок для державних або громадських потреб, і забезпечення їх жилою площею» у разі знесення жилих будинків, що перебувають в особистій власності громадян, у зв'язку з вилученням земельних ділянок для державних або громадських потреб, зазначеним громадянам, членам їх сімей, а також іншим громадянам, які постійно проживають у цих будинках, надаються за встановленими нормами квартири в будинках державного або громадського житлового фонду. Квартири повинні бути впорядкованими стосовно до умов даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Крім того, власникам жилих будинків за їх вибором або виплачується вартість будинків, будівель і пристроїв, що зносяться, або надається право використати матеріали від розбирання цих будинків, будівель і пристроїв за своїм розсудом. За бажанням громадян виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів забезпечують їм (замість надання квартир) можливість позачергового вступу в члени житлово-будівельних кооперативів і одержання в них квартир. За бажанням громадян належні їм жилі будинки й будівлі, що підлягають знесенню, можуть бути перенесені і відбудовані на новому місці. У випадках, установлених Радою Міністрів УРСР, для громадян, будинки яких підлягають знесенню, за їх бажанням споруджуються на новому місці жилі будинки, будівлі та пристрої і передаються цим громадянам в особисту власність. При цьому відшкодування вартості жилих будинків, будівель і пристроїв, що зносяться, не провадиться. При знесенні жилих будинків, будівель і пристроїв, що перебувають в особистій власності громадян у зв'язку з вилученням земельних ділянок для державних або громадських потреб їм також виплачується вартість плодово-ягідних насаджень і посівів. Як вбачається з копії рішення виконкому Галицької районної ради за № 139 від 09.07.1986 року (а.с.40) знесенню по [ADDRESS] підлягали чотири будинковолодіння, в тому числі й будинковолодіння, що належало на праві власності чоловікові позивачки - [PERSON] і знаходилось на земельній ділянці площею 1492.5 кв. м. Цим же рішенням були затверджені акти оцінки домоволодінь, які підлягали знесенню. [PERSON] передбачалась компенсація вартості будинковолодіння в сумі 5685 крб. 77 коп., що стверджується копією оціночного акта комісії від 10.06.1986 року (а.с. 41). З копії оціночної відомості (а.с. 42) вартість фруктових дерев та плодово-ягідних насаджень, що знаходились на земельній ділянці [PERSON], визначена в сумі 743 грн. 77 коп. Відповідно до рішення виконкому Галицької міської ради за № 72 від 16.05.1995 року (а.с. 45) у зв'язку із знесенням будинковолодіння [PERSON] йому вирішено надати земельну ділянку площею 0.12 га у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва по вул. Д.Галицького. З копії корінця ордера на жиле приміщення за № 937 від 12.07.1988 року (а.с.75) вбачається, що [PERSON] на сім'ю в складі трьох чоловік було виділено трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] і, як зазначено в ордері - у зв'язку із зносом будинку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що до грудня 2010 року він працював на посаді головного архітектора Галицького району. Згідно генерального плану забудови м. Галича в квітні 1986 року виконавчим комітетом Галицької міської ради було прийнято рішення про виділення Галицькому РАПО земельної ділянки площею 1.37 га під будівництво районного будинку культури на 500 місць по вул. І.Франка в м. Галичі. Знесенню підлягали чотири будинковолодіння, в тому числі й будинковолодіння по [ADDRESS], що належало на праві приватної власності [PERSON] і знаходилось на земельній ділянці площею 1492.5 кв. м. Власникам цих будинковолодінь передбачались відшкодування та компенсації, передбачені діючим на той час законодавством. Спорудження будинку культури було розпочато, але згодом, через відсутність фінансування будівництво припинили. [PERSON] разом з дружиною продовжували користуватися будинком та присадибною ділянкою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав аналогічні пояснення, що й свідок [PERSON] При цьому доповнив, що перебуваючи в 90-х роках на посаді голови Галицької райдержадміністрації, йому було відомо про проблеми, які виникли при виділенні земельної ділянки в м. Галичі для будівництва районного будинку культури. Знесенню підлягали чотири будинковолодіння по [ADDRESS]. Всі процедурні питання, пов'язані із знесенням будинків та вилученням земельних ділянок Галицькою міською радою були дотримані. Йому відомо, що [PERSON] були переведені на рахунок відповідні кошти за знесення будинку, виділено квартиру та земельну ділянку для спорудження нового будинку. Чи отримав [PERSON] виділені йому кошти та земельну ділянку під будівництво житлового будинку йому невідомо. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 травня 2009 року державним нотаріусом Галицької районної державної нотаріальної контори (а.с.14) вбачається, що після смерті [PERSON], який помер в листопаді 2008 року, його дружина - [PERSON] прийняла спадщину, в тому числі, й житловий будинок по [ADDRESS] і в кінці 2009 року звернулася до Галицької міської ради з письмовою заявою про надання їй дозволу на передачу присадибної земельної ділянки площею 1492.5 кв. м, на якій знаходиться успадкований нею житловий будинок, у приватну власність шляхом приватизації. На цю заяву позивачці 02.11.2012 року було надано відповідь про те, що міська рада рішенням від 26.10.2012 року відмовила в наданні такого дозволу, так як попереднім рішенням Галицької міської ради від 10.08.2009 року їй надано уже дозвіл на виготовлення технічної документації про передачу вказаної земельної ділянки в оренду та надано для цього дозвіл на виготовлення технічної документації. Крім того, рішенням сесії міської ради 27.12.1993 року заборонено передавати у власність земельні ділянки, які не підлягають приватизації згідно земельного законодавства України. Також, позивачка 18.11.2009 року звернулася із заявою до міської ради про передачу у власність їй земельної ділянки по вул. Д. Галицького (а.с.27). Рішенням за № 161 сімнадцятої сесії Галицької міської ради від 25.12.2009 року їй надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва жилого будинку в [ADDRESS] б/н, як правонаступниці покійного чоловіка [PERSON] За наведених вище в рішенні обставин доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають. На підставі ст.ст. 118, 121, 152, 155, 158 Земельного кодексу України, ст. ст. 23, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,

Outcome: dismissed