Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку поділу майна подружжя, стягнення 2 373,50 грн. витрат по оплаті судового збору. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що уклала з відповідачем шлюб 03.03.2006 року у Годи-Добровідській сільській раді Коломийського району, Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2. За час шлюбу у подружжя народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На сьогодні позивачка з відповідачем не проживає разом, шлюбні відносини між ними припинено та 22.03.2016 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по справі № 344/16339/15-ц шлюб між сторонами розірвано. Сімейне життя з відповідачем не склалося по причині відсутності взаєморозуміння один одного, кардинально різних поглядів на сім`ю, виховання дитини, зловживання відповідачем алкогольними напоями, його небажання забезпечувати сім`ю та її зберегти. В період шлюбу та до моменту фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин та ведення спільного господарства подружжям була придбана квартира [ADDRESS] . Цю квартиру сторони придбали 06.05.2008 року у [PERSON] за 47 000 дол. США. Для купівлі цієї квартири у подружжя не вистачало грошей, частину з яких вони отримали у кредит у ВАТ «Універсал Банк», де на підставі кредитного договору № 020-2008-1312 нам було надано кошти в сумі 28 000 дол. США. Решта грошей були позичені подружжю матірю позивачки [PERSON] , яка 29.02.2008 [INFO] продала належну їй квартиру [ADDRESS] . Починаючи з того часу як позивачка з відповідачем не проживають разом він перестав оплачувати кредит, і щоб банк не забрав їхнє з донькою єдине житло і не утворювалась заборгованість позивачка самостійно сплачує його, в цьому їй частково допомагає її батько. Також позивачка особисто сплачує всі комунальні платежі за квартиру та проводить поточні ремонти, в серпні 2016 р. провела заміну водопровідних труб. Дана квартира, являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її, [PERSON] , власністю та власністю її колишнього чоловіка - [PERSON] . 22.03.2016 р. Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] щомісячно аліменти в сумі 800 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Станом на березень 2017 року, відповідач не сплачує жодних аліментів. Згідно довідки-розрахунку, виданої ВДВС Івано-Франківського МУЮ 15.03.2017 № 3603: заборгованість згідно виконавчого листа № 344/16339/2015 від 19.05.2016 р. станом на 31.01.2017 р. складає 12 000 грн. На даний час позмвачка проживає разом із дочкою за адресою [ADDRESS] . Дочка знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач ніяким чином не бере участі у вихованні дитини та не допомагає матеріально. На сьогоднішній день сторони не домовились про порядок поділу нерухомого майна, набутого ними під час шлюбу. Вважає, що такі обставини як наявність заборгованості у відповідача по сплаті аліментів на доньку, відсутність у відповідача взагалі інтересу до її подальшої долі, та його незацікавленості щодо нерухомого майна є також істотними обставинами. Тому просить суд, при вирішенні даного спору відступити від рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] . Тому позивачкою повністю сплачено за частку відповідача в спільному майні. Просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку розподілу спільного майна. Просила позов задоволити в повному обсязі. Позивачка, представник позивачки в судовому засіданні 26.10.2018 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просила задоволити. В судове засідання призначене на 23.05.2019 року представник позивачки не зявився, 14.05.2019 року подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі(а.с. 188). Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про день та час судового слухання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 191). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі подружжям було придбано квартиру [ADDRESS] . Так, відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 06.05.2008 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В., зареєстрованого в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 06.05.2008 року.\~ Відповідно до п.1 Договору [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.2 Договору вартість квартири становить 237 350,00 грн., що є еквівалентом 47 000,00 доларів США 00 центів(курс нбу на 06.05.2008 року -5,05 за 1 долар США), з яких Продавець одержала від Покупця 101 000,00 грн., що є еквівалентом 20 000,00 доларів США(курс НБУ на 06.05.2008 року -5,05 грн. за 1 долар США), під час підписання договору, а решта грошей в сумі 136 350,00 грн., що є еквівалентом 27 000,00 доларів США 00 центів,(курс НБУ на 06.05.2008 року- 5,05 грн. за 1 долар США, Покупець зобовязується сплатити продавцю в строк до 07.05.2008 року(а.с.6,7). Згідно витягу Про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18718087 Івано-Франківського ОБТІ від 06.05.2008 року, реєстраційний номер294810, власником двохкімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.8). Отже, спірне майно, а саме: квартира [ADDRESS] загальною площею 44,7 кв.м. придбана під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до копії кредитного договору №020-2008-1312 від 06.05.2008 року укладеного між ВАТ Універсал Банк та [PERSON] , згідно пп.1.1., 1.2., 1.3. позичальник отримав грошові кошти в сумі 28 000.00 доларів США. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 141 400,00 грн. Строк кредитування за договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 01.05.2028 року. Цільове призначення кредиту: на придбання майна, а саме: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-18).\~ Згідно договору іпотеки від 06.05.2008 року укладеного між ВАТ Універсал Банк та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В., в забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору №020-2008-1312 від 06.05.2008 року, іпотекодавець передав в іпотеку наступне нерухоме майно заг. пл. 44,7 кв.м., житловою пл. 30,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.3. договору сторони підтверджують, що іпотекою за цим договором забезпечуються розмір зобовязань, строк і порядок його виконання, який може бути змінено відповідно до умов Основного договору, що обумовлюють основне зобовязання(а.с.9-12). Як вбачається з матеріалів справи, а саме, копій квитанцій позивачка [PERSON] вносила на розрахунковий рахунок ПАТ Універсал банк грошові кошти на погашення кредиту за кредитним договором №020-2008-1312 від 06.05.2008 року [PERSON] у період з січня 2016 року по листопад 2016 року у розмірі 63 880,66 грн. ; у період з 16.02.2017 року по\~\~ 28.12.2017 року у розмірі 88 722,21 грн.; у період з 30.03.2018 року по 24.10.2018 року у розмірі 70 292,24 грн. (а.с.23-33, 96-100, 136-138). Як вбачається з копії рішення Івано-Франківського міського суду від 22.03.2016 року шлюб між сторонами розірвано, доньку [PERSON] [INFO] залишено проживати з позивачкою та стягнуто з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] , [INFO] щомісячно аліменти в сумі 800 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.21, 22). Відповідно до довідки-розрахунку №3603 від 15.03.2017 року виданої ГТУЮ Івано-Франківської області ВДВС Івано-Франківського МУЮ встановлено, що заборгованість згідно виконавчого листа №344/16339/2015 від\~ 19.05.2016 року станом на 31.01.2017 року складає 12 000 грн. : заборгованість за 2015 рік становить - 1600, 00 грн. ; за 2016 рік 9600 грн.; за 2017 рік 9600 грн.; за 2018 рік 800 грн. (а.с.91-93).\~\~ Крім того, позивачка зазначає, що вона сама сплачує кошти за комунальні послуги за вищевказану квартиру, що підтверджується копіями дублікатів квитанцій, відповідач майном не піклується, витрат щодо утримання майна не несе(а.с.36-53,101-116, 139-151). Решта грошей були позичені подружжю матірю позивачки [PERSON] , яка 29.02.2008 [INFO] продала належну їй квартиру [ADDRESS] , ящо підтверджується\~ копією договору купівлі-продажу, відповідно до якого продаж квартири здійснено за 151 500 грн.(а.с.117-122). Даний факт підтвердила і свідок [PERSON] . Питання поділу спільного майна подружжя регулюється наступними нормами чинного законодавства. На підставі ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За змістом ч. 1 та 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом ст. ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною 4 ст.65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У відповідності до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ від 21.12.2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, до складу майна,\~ що підлягає поділу включається загальне майно подружжя,\~ наявне у нього на час розгляду справи,\~ та те, що знаходиться\~ у\~ третіх\~ осіб.\~ При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями,\~ що виникли\~ в інтересах сім`ї. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, вартість квартири [ADDRESS] площею 44,7 кв.м. складає 237 350 грн\~ то 1/2 частки в зазначеному спільному майні кожного з подружжя складає 118 675,00 грн. Враховуючи те, що позивачкою сплачено борги відповідача на загальну суму 222 895 грн., суд приходить до висновку, що вартість зазначеноїх квартири сплачено позивачкою одноосібно. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених\~позовних\~вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до повного задоволення, то з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 60, 63, 65, 68-70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 355, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України,

Outcome: approved