Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, а саме - на 3/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/5 частину будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок належить колгоспному двору, що складався з 5-ти членів: голови - [PERSON], дружини - [PERSON], сина - [PERSON], невістки - [PERSON], внучки - [PERSON] Після смерті баби позивача - [PERSON] її частку успадкували [PERSON] (дідо позивача) та [PERSON] (тато позивача), оскільки на день її смерті були зареєстровані та проживали разом з нею, заповіту остання не складала. Їх частка в майні колгоспного двору після смерті [PERSON] становила по 3/10, однак своїх прав вони не оформили. [INFO] помер [PERSON] За життя останній склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] належну йому частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, однак [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. У зв'язку з цим позивач, яка на момент смерті [PERSON] (діда позивача) була зареєстрована та проживала разом з ним, прийняла спадщину за законом. 09 листопада 2017 року нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належну спадкодавцеві частину житлового будинку. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Ухвалою від 30 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання на 14 лютого 2018 року, а ухвалою від 29 березня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 18 квітня 2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представники відповідача - Настасівської сільської ради в судове засідання не з'явилися, сільський голова звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу за відсутності уповноваженого представника Настасівської сільської ради, проти позовних вимог не заперечив. Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим повторно 11 серпня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Заповіту померла за життя не склала. Після її смерті відкрилася спадщина за законом. Згідно довідки № 787 від 09 червня 2017 року, виданої Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, в [ADDRESS] на день смерті [PERSON], яка померла [INFO], були зареєстровані та проживали разом з нею: чоловік - [PERSON], 1935 р.н., син - [PERSON], невістка - [PERSON], внучка - [PERSON] [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 23 січня 2017 року Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. За життя [PERSON] склав заповіт від 21 лютого 1997 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Настасівської сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області [PERSON], зареєстрований у реєстрі за №29, згідно якого заповів належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], [PERSON]. Згідно заповіту, він підписаний [PERSON] в присутності секретаря виконавчого комітету сільської ради. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом. 07 червня 2017 року [PERSON] подав до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву № 813 про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Як вбачається з довідки № 790 від 09 червня 2017 року, виданої Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, в [ADDRESS] на день смерті [PERSON], який помер [INFO], були зареєстровані та проживали разом з ним: син -[PERSON], невістка - [PERSON], внучка - [PERSON], внучка - [PERSON] 09 листопада 2017 року [PERSON] подала до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву № 1617 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда - [PERSON], яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 09 листопада 2017 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда - [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно вказаної постанови, у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 246/2017 після смерті [PERSON], померлого [INFO] за заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом від 07 червня 2017 року № 813. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Дружина [PERSON] померла раніше. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00018183032 від 09 червня 2017 року, [PERSON] народився 30 березня 1935 року, його батьком вказаний [PERSON]. Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного сану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00018182856 від 09 червня 2017 року, 10 листопада 1953 року між [PERSON], 1935 року народження, та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 17. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER], виданого повторно 09 червня 2017 року Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER], виданого Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, батьками останньої зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, встановлено, що [PERSON] є сином, а [PERSON] - внучкою [PERSON]. Відповідно до довідки № 785 від 09 червня 2017 року, будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] рахується за [PERSON], станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспника, членами двору були: голова двору - [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON], невістка - [PERSON], внучка - [PERSON]. Згідно інформаційної довідки № 646 від 04 липня 2017 року, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації [PERSON], станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. 30 червня 2017 року Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS], згідно якого загальна площа житлового будинку становить 72,3 кв.м. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи те, що станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору були: голова двору - [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON], невістка - [PERSON], внучка - [PERSON], то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по 1/5 будинковолодіння по [ADDRESS]. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO], правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного їй, як члену колгоспного двору, майна - 1/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складала, спадщину після її смерті прийняли чоловік [PERSON] та син [PERSON], оскільки були спадкоємцями першої черги за законом та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 787 від 09 червня 2017 року, виданою Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляли, а тому вони успадкували в рівних долях належну померлій частку житлового будинку - по 1/10. Окрім того, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON], як членам колгоспному двору належало по 1/5 частині житлового будинку по [ADDRESS], та після смерті [PERSON] вони успадкували по 1/10 частини житлового будинку, то кожному з них належало по 3/10 частини вказаного будинковолодіння, однак прав на належне їм майно не зареєстрували. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO], тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами ч.ч. 1, 2 ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що [PERSON], який помер [INFO], за життя склав заповіт, яким заповів належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами (3/10 частини), що знаходиться по [ADDRESS], своєму сину [PERSON], останній відмовився від прийняття спадщини, подавши протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, тому у відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за законом одержали особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Враховуючи те, що спадкоємців перших чотирьох черг спадкування за законом судом не встановлено, тому внучки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за законом п'ятої черги, одержали право на спадкування. Останні спадщину прийняли, оскільки на момент смерті [PERSON] проживали разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 790 від 09 червня 2017 року, виданою Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляли, що також підтверджується постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 09 листопада 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому вони успадкували в рівних долях належну померлому частку житлового будинку - по 3/20 (3/10 : 2 = 3/20). Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування за законом. Разом з тим, враховуючи те, що судом встановлено, що позивач успадкувала 3/20 частини житлового будинку по [ADDRESS] після смерті діда - [PERSON], тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на 3/20 частини вищевказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд.

Outcome: partial