Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, у якій вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1672 га, що розташована в адміністративних межах Березоворудської сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Позивач є спадкоємцем майна померлої першої черги за законом. Вона звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори з метою отримання спадщини, проте отримала відмову, оскільки у встановлений законодавством строк не прийняла спадщину ні шляхом подання заяви про прийняття спадщини, ні шляхом проживання разом з померлою на час її смерті. Крім того, спадщину вже прийняла онука померлої [PERSON] , як спадкоємець майна померлої за заповітом. Зазначає, що строк нею пропущений у зв`язку із хворобою та перебуванням на лікуванні, непрацездатністю, необхідністю встановлення факту родинних відносин із померлою [PERSON] . Вважає, що строк нею пропущений з поважних причин, тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] викладене у позові підтримав, просив заявлені вимоги задовольнити, суду надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Акцентує увагу, що позивач неодноразово зверталася до нотаріуса, проте в усній формі, тому й відповіді нотаріуса були усними. У зв`язку з тим, що у написанні прізвищ позивача та її померлої матері були розбіжності, позивач намагалася встановити факт родинних відносин і прикласти до заяви про прийняття спадщини відповідний документ, який посвідчував би цей факт. Позивач могла і без цього документу подати заяву про прийняття спадщини, в неї на це був час до 02.10.2012. Але позивач перебувала у сестри та не могла оформити спадщину, оскільки тяжко хворіла, що не могла рухатися. Самостійно вона таку заяву не могла написати, запросити нотаріуса додому не було можливості, оскільки у селищі Скороходово немає нотаріуса, приїжджає нотаріус з м. Чутове кільки разів на тиждень і на той час не приїздив. Наявність тяжкої хвороби підтверджується довідкою з лікарні та показаннями свідків. Зазначає, що відповідно до практики Верховного Суду, останній визнає поважною причину пропуску строку тяжкі хвороби спадкоємців. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що у матеріалах справи та спадковій справі відсутні будь-які докази неодноразового звернення позивача до нотаріальної контори. Жодні докази не підтверджують слова свідків, які надавали пояснення про звернення позивача до нотаріуса лише зі слів останньої. Із письмової відмови нотаріуса вбачається, що позивач звернулася до Пирятинської нотаріальної контори лише в липні 2017 року. Рішення про встановлення факту родинних відносин датоване також 2017 роком, що також свідчить про те, що позивач почала цікавитися спадщиною лише у 2017 році. Крім того, відсутність підтвердження родинних відносин не є перешкодою у написанні заяви про прийняття спадщини. Згідно наданої довідки позивач перебувала на амбулаторному лікуванні. Навіть якби перебувала на стаціонарному лікування, її заяву міг би завірити начальник медичної установи. Вказує, що Скороходівська лікарня має стаціонарне відділення. Немає довідки, що позивач відмовилася від госпіталізації. Позивач могла самостійно написати від руки заяву та відправити її самостійно чи за допомогою сестри поштою до нотаріальної контори. Посилання на те, що через стан здоров`я не могла звернутися до нотаріуса не заслуговує на увагу. Оскільки позивач захворіла за тиждень до спливу строку на подачу заяви, перешкод для подачі заяви у період шестимісячного строку позивачу ніхто не чинив. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заперечує проти задоволення позову та просить відмовити у його задоволенні. Допитана в судовому засіданні [PERSON] в якості свідка пояснила, що відповідачі по справі є її невісткою та племінницею. Її померла мати перед смертю проживала разом з невісткою. Померла говорила позивачу, що будинок після її смерті дістанеться невістці, оскільки вона в ньому проживає, а земельну ділянку заповість позивачу. З 2013-2014 років вона почала вирішувати питання щодо різниці у написанні прізвищ її та спадкодавця, зазначила, що це вже було після хвороби (як саме вона вирішували це питання в зазначені роки не вказала). У 2012 році у серпні та жовтні ходила до нотаріуса у м. Полтаві, де їй вказали на різницю у написанні прізвищ та роз`яснили процедуру та строки прийняття спадщини. Але в неї на той час не було підтверджень, що вона є дочкою померлої. З 27.09.2012 по 12.10.2012 хворіла. В той час вона перебувала у сестри у сел. Скороходово, куди часто їздить, їй стало зле, викликали швидку медичну допомогу і їй призначили лікування. Перебувала на амбулаторному лікуванні, оскільки лікарня у сел. Скороходов замала, тому стаціонарного лікування немає. У Пирятинську нотаріальну контору звернулася у 2016 році, де їй знову зазначили про наявну різницю в написанні прізвищ із спадкодавцем та повідомили про те, що спадщина вже прийнята. В нотаріальних конторах і у м. Пирятин і у м. Полтава їй роз`яснювали право подати заяву про прийняття спадщини. У 2017 році на її запит прийшла відповідь про те, що спадщина прийнята. До суду із заявою про встановлення факту родинних відносин звернулася аж у 2016 році, тому що хворіє болить хребет, ноги, серце, тиск. З 2015 року просила у відповідачів хоч половину земельної ділянки, але їй було відмовлено. З дня смерті матері неодноразово розмовляла з сестрою про намір подати до нотаріальної контори заяво на прийняття спадщини. Їй було роз`яснено нотаріусами, що протягом шести місяців потрібно подати заяву. Просить задовольнити позовні вимоги. Свідок [PERSON] рідна сестра позивача, пояснила суду, що позивач збиралася прийняти спадщину. В селищній раді повідомили, що їм потрібно до нотаріуса. У їх селищі нотаріуса немає, а приїздить з м. Чутове кілька разів на тиждень, але в той час цей нотаріус хворів. Часто спілкується із позивачем по телефону, та кожного разу при розмові говорили про спадщину. Позивач знала, що заяву про прийняття спадщини треба подати в шестимісячний строк. Але позивач приїхала до неї та захворіла, їй ставили уколи та вона пила таблетки. Вона не могла рухатися. В стаціонарі лише три палати, і на той час не було місць. Позивач лікувалася у своєї сестри два тижні, після чого поїхала до свого місця проживання у м. Полтаву. Свідок [PERSON] є двоюрідною сестрою позивача. В кінці вересня 2012 року говорила по телефону з позивачем. Остання повідомила, що не може ходити, щось допомагала і зірвали спину. Чи ходила позивач до нотаріуса до вересня 2012 року відповісти не може. Позивач дуже переживала, що не встигне подати заяву до нотаріальної контори. Свідок [PERSON] є сусідкою сестри позивача [PERSON] . Пояснила суду, що позивач часто приїжджає до сестри. У кінці вересня 2012 року позивач приїжджала до сестри та їй стало погано. Свідок заходила до них у квартиру разів 3-5 в гості, в цей час позивач лежала, іноді допомагала [PERSON] довести [PERSON] до туалету. Позивач не виходила з квартири десь тиждень чи два тижні. В цей період позивач переживала, що не встигне оформити спадщину. Позивач їздила у районний центр (м. Чутове) цікавитися за нотаріуса. Лікувалася вдома. У їх селищі зараз нема стаціонару, але на той час був. Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~такі питання:\~1)\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються; 2)\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження; 3)\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин; 4)\~яка правова\~норма підлягає\~застосуванню до\~цих правовідносин; 5)\~чи слід\~позов задовольнити\~або в\~позові відмовити; 6)\~як розподілити\~між сторонами\~судові витрати; 7)\~чи є\~підстави допустити\~негайне виконання\~судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] (а.с. 54-55), що в цілому складається з житлового будинку «А-1» (загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 21,4 кв.м.) (а.с. 77-79), та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1672 га, що розташована в адміністративних межах Березоворудської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с. 90). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.\~1235\~ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. У матеріалах справи наявні копії двох заповітів, датованих 17.09.1999, посвідчених секретарем Березоворудської сільської ради Н.Громенко. За дублікатом заповіту [PERSON] заповіла все належне їй на момент смерті майно онуці [PERSON] (а.с. 40), за оригіналом [PERSON] (а.с. 121). Ні дублікат, ні оригінал заповіту не скасовано. Відповідно до довідки Березоворудської сільської ради Пирятинського району Полтавської області [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] разом з невісткою [PERSON] (а.с. 39). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 21.12.2012 та 10.04.2013 спадщину після смерті [PERSON] у виді житлового будинку та земельної ділянки прийняла [PERSON] (а.с. 85, 99). Згідно зі ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією рішення Київського районного суду м. Полтави (а.с. 5) та спадкоємицею її майна першої черги за законом. Позивач звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті [INFO] [PERSON] , проте отримала відмову, оскільки вона пропустила встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, спадщину прийняла онука померлої [PERSON] , як спадкоємець за заповітом (а.с. 8). Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування » №7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз`яснень, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Підставами пропуску шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори, позивач вказує на хворобу, необхідністю встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем, та непрацездатність [PERSON] на момент смерті [PERSON] , що полягала у досягненні пенсійного віку 61 рік (а.с. 5, 9). Постановою Верховного Суду № 565/1145/17 від 26.06.2019 вказується, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Представник позивача у судовому засіданні звертає увагу на вказану практику Верховного Суду, а саме на перший пункт даного списку тривалу хворобу спадкоємця. Згідно наданої суду довідки № 154, виданої 21.05.2018 Скороходівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини Чутівського району Полтавської області, [PERSON] перебувала на лікуванні в Скороходвскій АЗПСМ Чутівського району з 27 вересня 2012 року по 12 жовтня 2012 року у зв`язку з загостренням остеохондрозу попереково-крижового відділу хребта (а.с. 7). Суд керується Положенням про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженої Наказом МОЗ України 09.04.2008 № 189, відповідно до п. 5.1.12. якої особи, що тривало хворіють це особи, які за останні 12 місяців були непрацездатними з приводу одного захворювання не менше чотирьох випадків із загальною кількістю днів непрацездатності 40 днів і більше або з приводу різних захворювань не менше 6 випадків за останні 12 місяців із загальною кількістю днів непрацездатності понад 60 днів). Відповідно до копії медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] вбачається, що позивач звернулася до лікаря 27.09.2012, того ж дня їй було призначено лікування на дому. Повторні огляди були 02.10.2012 та 12.10.2012 (а.с. 111-112). Відомостей про наявність хвороби до та після вказаного випадку суду не надано. З переліку хвороб, зазначених позивачем, підтверджується наявними доказами остеохондроз, яка ускладнювала її пересування. Проте можливість рухатися була, на стаціонарному лікуванні згідно матеріалів справи позивач не знаходилася, інвалідом позивач не була визнана. Подання заяви про прийняття спадщини не передбачає обов`язкової умови присутності у нотаріуса. Перешкоди самостійно в довільній формі написати заяву про прийняття спадщини та відправити її листом учасниками справи не зазначаються. Крім того, як зазначає сама позивач поруч з нею постійно була сестра, яка постійно доглядала та піклувалася нею. Та відповідно до показів сестри, вона їздила до районного центру за ліками для позивача. Тому у разі ускладнення рухливості позивача лист цілком могла відправити сестра. На підставі викладеного, вищевказана позивачем причина хвороба остеохондроз, на думку суду, не пов`язана з об`єктивними та істотними труднощами для позивача на вчинення дій для подання заяви про прийняття спадщини та не може бути визнана судом поважною для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Між тим,

Outcome: dismissed