Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 02 червня 2014 року з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з кінця червня 2012 року по грудень 2013 року без реєстрації шлюбу вона проживала разом з відповідачем в квартирі за місцем проживання її матері. Вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Після того, як у грудні 2013 року відповідач залишив сім'ю і перейшов проживати по місцю проживання своїх батьків, де і проживає до цього часу, він в матеріальному забезпеченні доньки ніякої участі добровільно не приймає, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Зараз вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 130 грн. на місяць. Виникає потреба також в її матеріальному забезпеченні зі сторони батька, відповідача у справі. Місце роботи відповідача їй невідоме, але зі слів відповідача їй відомо, що він працює, має дохід значно більший встановленого розміру мінімальної заробітної плати. З врахуванням, що інших утриманців відповідач не має, вона просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі - 700 грн. на місяць, таку суму, на її думку, він в змозі виплачувати. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав та в розмірі, зазначених в позовній заяві. При цьому вона не заперечувала, що відповідач надавав їй матеріальну допомогу у вигляді оплати поїздок (транспортні витрати) в лікарню з дитиною в м. Суми за період з жовтня 2013 року по березень 2014 року. Більше ніякої допомоги він не надавав. Вважає, що відповідач може і повинен платити аліменти по 700 грн. на місяць, враховуючи стан здоров'я дитини і те, що донька потребує постійного медичного контролю. Відповідач, підтримавши надані письмові заперечення (а.с.28), позов визнав частково, в межах встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину, посилаючись при цьому на те, що після народження дитини він визнав батьківство і приймав безпосередню участь в забезпеченні дитини, зокрема, оплачував всі поїздки позивачки з дитиною до лікарні в м. Суми, надавав кошти безпосередньо для лікування та перебування в м. Суми; в цьому надавали допомогу і його рідні, які проживають в м. Суми. Ще до цього часу не виплачені борги, які виникли при забезпеченні поїздок позивачки в м. Суми. Зараз він не має постійної роботи. Наявні хронічні захворюванні в певній мірі є перешкодою для працевлаштування. Він має мінливі доходи, в межах 1000-1200 грн. на місяць, проживає з батьками; в сім'ї є молодша сестра, мама не працює, а батько також має тимчасові заробітки. Тому виплачувати аліменти в розмірі 700 грн. на місяць він не має змоги. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON] та [PERSON]. дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Як встановлено з пояснень сторін та свідків у справі [PERSON] та [PERSON] після народження дитини відповідач в певній мірі брав участь в матеріальному забезпеченні дитини, зокрема, що стосується оплати поїздок в м. Суми в лікарню, тому зазначення позивачкою в позові про те, що він ніякої участі в матеріальному забезпеченні доньки не приймав, є безпідставним. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки спір щодо утримання дитини сторони не вирішили в добровільному порядку, це питання підлягає вирішенню за рішенням суду відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, тому звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, яка проживає з нею, є обгрунтованим. Відповідач не має постійного місця роботи (а.с.35), його дохід нерегулярний, мінливий, тому відповідно до положень ст. 184 СК України аліменти з відповідача слід стягнути у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини (а.с.14-20), а також стан здоров'я відповідача (а.с.33, 34). Суд бере до уваги, що відповідач не має постійної роботи, з його слів він має доходи від тимчасових заробітків в межах 1000-1200 грн. на місяць, доказів зворотного чи доказів про доходи в більшому розмірі позивачка не надала. Тому, враховуючи положення ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано доказів, які б підтверджували можливість виплати відповідачем аліментів, виходячи з його доходів, у розмірі 700 грн. Разом з тим, суд не вбачає підстав для визначення розміру аліментів в межах мінімального, передбаченого ст. 182 СК України, враховуючи, що відповідач є працездатним, ним не надано доказів щодо неможливості працевлаштування, в тому числі і за станом здоров'я; він не має інших утриманців. Тому суд вважає, що, враховуючи вищевикладене, розмір аліментів слід визначити в сумі 370 грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст. 180-182, 184, 191Сімейного кодексу України,

Outcome: partial