Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутовою К.О. № 2101 від 10.09.2015 року. В спірній квартири зареєстрований відповідач, колишній власник, [PERSON]. У зв'язку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутовою К.О. № 2101 від 10.09.2015 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 43638884 від 10.09.2015 року, виданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутовою К.О. Згідно із п. 7 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутовою К.О. № 2101 від 10.09.2015 року, відповідач [PERSON] до 13 вересня 2015 року повинен знятися з реєстрації місця проживання та надати квартиру для безперешкодного користування позивачу [PERSON]. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] є колишнім власником спірної квартири та зобов'язався знятися з реєстраційного обліку до 13 вересня 2015 року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved