Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою, в якій просить суд виправити помилки в її свідоцтві про народження. Свою заяву заяник обґрунтовує тим, що для виправлення помилок в свідоцтві про народження вона зверталась до начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиціх Вінницької області. У зв'язку із неможливістю внесення даних змін в свідоцтві про народження їй було запропоновано звернутись до суду, що підтверджується копією висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області від 01.12.2010 року. В заяві також зазначено, що в свідоцтві про народження, виданому 16.06.1953 року Князівською сільською радою Називаєвського району Омської області СРСР помилок всього п'ять, а саме: в прізвищі заявниці літера «л» вставлена між літерами «л» і «е»; рік народження має виправлення з [INFO] на [INFO]; в прізвищі матері вказана одна літера «л», а повинно бути дві літери «л», тобто «[PERSON]» замість «[PERSON]»; в прізвищі батька так само вказана одна літера «л», а повинно бути дві літери «л», тобто «[PERSON]», замість «[PERSON]»; ім'я матері заявниці «[PERSON]», а не «[PERSON]», як вказано в свідоцтві про народження. Метою встановлення факту, що має юридичне значення є отримання заявником нового свідоцтва про народження, яке не буде містити помилок. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала свою заяву з тих же підстав, що наведено в її заяві, що внесено на розгляд до суду. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до п. 12 постанови пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви, оскільки, з огляду на зазначені вище норми, положеннями Цивільного процесуального кодексу України не передбачено такого виду встановлення юридичного факту, як виправлення помилок у правовстановлюючих документах. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed