Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що 25.10.2016 р. Снятинським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб із відповідачем, однак на даний час сторони фактично разом не проживають, оскільки втратили почуття поваги та любові один до одного, відповідач проживає окремо, шлюб носить формальний характер, тому позивачка просить цей шлюб розірвати. Крім того позивачка зазначає, що від даного шлюбу у них є дочка [PERSON] [INFO], яка проживає із нею та перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивачка просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала повністю, позов просила задоволити, розгляд справи просила провести без її участі. Відповідач подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначив, що згідний на розірвання шлюбу, та згідний сплачувати у користь позивачки аліменти на утримання їх дочки у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, розгляд справи просив провести без його участі. Судом, відповідно до представлених документів, встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб, від якого у них є одна неповнолітня дитина. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення за наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони після укладення шлюбу міцної сім'ї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі ч.1 ст.160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітньої дитини немає, тому суд, враховуючи, що їх дочка постійно проживає біля матері та знаходяться на її утриманні, суд вважає, що дочку [PERSON] слід залишити проживати із матір'ю. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд, враховуючи, що позивачка не заявила вимоги щодо прізвища, яке їй присвоїти після розірвання шлюбу, вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, зважаючи на обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, враховуючи обставини справи згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інших обставини, що мають істотне значення, враховуючи згоду відповідача, суд приходить до висновку, що із [PERSON] слід стягувати у користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Із ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 160, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved