Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 23 грудня 2011 року між ними зареєстровано шлюб. В шлюбі дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач не утримував сімю матеріально, зловживав алкоголем, постійно предявляв необґрунтовані претензії, ганьбив та ображав її. Починаючи з листопада 2014 року вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Вирішити спір поза судом не має можливості, оскільки з відповідачем неможливо спілкуватись. Спір про поділ майна на даний час відсутній. Подальше збереження сімї вважає неможливим та недоцільним. До судового розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 45). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 25, 28, 33, 34). Причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Відповідно до ч. 5 ст. 74 України, вважається таким, що про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. ст. 224 226 ЦПК України Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції (актовий запис №583), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). В шлюбі сторони дітей не мають. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають з листопада 2014 року, не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (а. с. 2). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved