Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Заповіту батько за життя не складав та своїм майном не розпоряджався. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька є він. Родинні відносини між ним та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де її батьком значиться [PERSON] . Прізвище « [PERSON] » вона змінила після укладення шлюбу на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . З метою оформлення спадщини вона впродовж шестимісячного терміну звернулась до приватного нотаріуса Кір Р.А. та на підставі її заяви про прийняття спадщини нею була заведена спадкова справа №64323156 (05/2019 - номер у нотаріуса), про що видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Під час оформлення спадщини нотаріус виявив, що на майно [PERSON] накладено заборону. З відомостей з Державного реєстру речових прав нa нерухоме та Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна убачається наявність обтяження: тип - заборона (архівний), реєстраційний номер обтяження: 4353866, зареєстровано 15.01.2007 року за №4353866 реєстратором Самбірською державною нотаріальною конторою. Підставою обтяження значиться повідомлення б/н датоване 01.02 1971 р., об`єкт обтяження: невизначено, склад - ціле в тому числі [ADDRESS] , власник: [PERSON] . Згідно додаткових даних: Архівний номер обтяження 2497974LVOV141, архівна дата 06.12.2000 р., дата виникнення: 01.02.1970 р. №331191-351, внутр. №F0015F272DF1532B7555, коментарій: 7865-146/71. З метою зняття даного обтяження з майна, право на яке входить до спадщини, вона звернулась до Самбірської державної нотаріальної контори з метою з`ясування підстави накладення заборони. Спадкодавцю на момент смерті належав житловий будинок по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок видане 28.05.1982 року взамін договору від 01.02.1971 р. Звернувшись у Самбірське МБТІ, нею було виявлено, що 01 лютого 1971 року між [PERSON] , який мешкав по [ADDRESS] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання. Згідно цього договору [PERSON] передав у власність [PERSON] належний йому на праві особистої власності дерев`яний жилий будинок, жилою площею 15, 17, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено 01 лютого 1971 року Терлецькою І.М. державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори за реєстровим №517. Для забезпечення виконання вказаного договору 01.02.1971 року [PERSON] державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори на підставі ст.54 Закону УРСР «Про державний нотаріат», у зв`язку з посвідченням даного договору довічного утримання була накладена заборона відчуження вказаного в договорі житлового будинку, належного [PERSON] до припинення договору довічного утримання. Вказана заборона зареєстрована в реєстрі заборон: за №7865. За цим договором [PERSON] взяв на себе зобов`язання утримувати Відчужувача шляхом забезпечення його харчуванням на 20 крб, щомісчно з умовою сумісного проживання в даному будинку на правах члена сім`ї. Згідно ст.\~223 ЦК УРСР зобов`язання припиняються смертю особи. [INFO] помер [PERSON] , про що 12.08.1971 року складено актовий запис №117, що підтверджується інформацією наданою Самбірським міським відділом ДРАЦС на адвокатський запит. Отже, зобов`язання щодо його утримання припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п. п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~року за\~№ 296/5 нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення чи розірвання договору довічного утримання (догляду); в інших випадках, передбачених законом. Проте, у даної заборони відсутнє посилання на сам договір довічного утримання,\~що унеможливлює\~зняття заборони нотаріусом. У випадку наявності посилання на вказаний договір довічного утримання від 01.02. 1971 року і, враховуючи його припинення, нотаріус зняв би вказану заборону. Дата накладення заборони 01.02.1971 р. співпадає з датою укладення договору довічного утримання. Вказаний договір довічного утримання посвідчено державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори і у архівному записі про заборону вказано, що підставою накладення заборони є повідомлення Самбірської нотконтори. Самбірська державна нотаріальна контора повідомила, що всі документи за 1971 рік, які були підставою накладення заборони на житловий будинок [ADDRESS] , передані у Львівський державний нотаріальний архів. Згідно аналізу вказаних документів вважає, що можна прийти до висновку, що вказана заборона була накладена на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 01 лютого 1971 року державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори Терлецькою І.М. за реєстровим номером 7865. А тому просить постановити рішення, яким скасувати заборону (архівний запис), зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого 15.01.2007 року за №4353866 реєстратором: Самбірська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення б/н датоване 01.02 1971 р., Самбірська нотконтора, адреса обтяження: [ADDRESS] , власник: [PERSON] . Додаткові дані: архівний номер 2497974LVOV141, архівна дата 06.12.2000 р., дата виникнення: 01.02.1970 р., номер реєстра: 331191-351, внутр. № F0015F272DF1532B7555, коментарій: 7865-146/71. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, подали до суду заяву, в якій позов підтримали повністю, просять його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у їхній відсутності. Представник відповідача Самбірської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій поклались на об`єктивність та повноту розгляду по даній справі та законність прийнятого рішення, просив слухати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається наявність обтяження: тип - заборона (архівний), реєстраційний номер обтяження: 4353866, зареєстровано 15.01.2007 року за №4353866 реєстратором Самбірською державною нотаріальною конторою. Підставою обтяження значиться повідомлення б/н датоване 01.02 1971 р., об`єкт обтяження: невизначено, склад - ціле в тому числі [ADDRESS] , власник: [PERSON] . Згідно додаткових даних: Архівний номер обтяження 2497974LVOV141, архівна дата 06.12.2000 р., дата виникнення: 01.02.1970 р. №331191-351, внутр. №F0015F272DF1532B7555, коментарій: 7865-146/71. Спадкодавцю на момент смерті належав житловий будинок по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок видане 28.05.1982 року взамін договору від 01.02.1971 р. Звернувшись у Самбірське МБТІ Наконечною М.І., було виявлено, що 01 лютого 1971 року між [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання. Згідно цього договору [PERSON] передав у власність [PERSON] належний йому на праві особистої власності дерев`яний жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено 01 лютого 1971 року державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори Терлецькою І.М. за реєстровим №517. Для забезпечення виконання вказаного договору 01.02.1971 року державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори Терлецькою І.М. на підставі ст.54 Закону УРСР «Про державний нотаріат», у зв`язку з посвідченням даного договору довічного утримання була накладена заборона відчуження вказаного в договорі житлового будинку, належного [PERSON] до припинення договору довічного утримання. Вказана заборона зареєстрована в реєстрі заборон: за №7865. За цим договором [PERSON] взяв на себе зобов`язання утримувати відчужувача шляхом забезпечення його харчуванням на 20 крб, щомісячно з умовою сумісного проживання в даному будинку на правах члена сім`ї. Згідно ст.\~223 ЦК УРСР зобов`язання припиняються смертю особи. [INFO] помер [PERSON] , про що 12.08.1971 року складено актовий запис №117, що підтверджується інформацією, наданою Самбірським міським відділом ДРАЦС на адвокатський запит. Отже, зобов`язання щодо його утримання припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені\~ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст.\~8, ст.\~16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до\~ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1\~ст. 319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1\~ст.321 ЦК України\~є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»\~накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5\~нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Таким чином, оскільки реєстрація заборони відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна унеможливлює укладення [PERSON] правочинів щодо належного їй майна, а отже позбавлає позивача права розпоряджатися своїм майном, то створені в такий спосіб перешкоди підлягають усуненню судом шляхом скасування вказаної заборони.

Outcome: approved