Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2000 року. Причинами розірвання шлюбу є те, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, що кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї та у сім`ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя їх із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Просила шлюб розірвати. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 25.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2020 року сторонам по справі було надано два місяці для примирення та провадження у справі зупинено до закінчення визначеного судом строку наданого для примирення. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 21.05.2020 року продовжено наданий ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2020 року сторонам строк для примирення, на строк, встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211, з подальшими змінами, на термін дії карантину на усій території України. Ухвалами Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 31.08.2020 року провадження у даній справі поновлено та продовжено підготовче судове засідання. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 29.09.2020 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак 25.11.2019 року через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала в повому обсязі, просила позов задоволити та справу розглянути у її відсутності. Крім того, 31.08.2020 року через канцелярію суду подала заяву, в якій просила шлюб між нею та відповідачем розірвати та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, що позов не визнає та заперечує щодо його задоволення, однак у вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Просив розгляд справи провести у його відсутності (а.с. 80). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про одруження, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2000 року (а.с. 4). У шлюбі у них дітей немає. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Також, судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, між ними постійно виникають сварки, що кожен раз спричиняє позивачу душевні страждання, наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав, а тому приймаючи до уваги те, що шлюб - це добровільний союз чоловіка і жінки та те, що позивач категорично заперечує проти збереження сім`ї,суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам позивача [PERSON] , що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач не просила відновлювати їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (квитанція № ПН1250530 від 20.11.2019 року (а.с. 1). На підставі ст.ст. 24, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved