Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою. В обґрунтування позову вказує, що між нею та [PERSON] 30 квітня 1993 року було зареєстровано шлюб, від якого у них народилися доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з відповідачем. Також позивач зазначає, що 27. 03.1996 року відповідач від свого імені, від її імені за довіреністю, а також від імені їхньої доньки [PERSON] уклав договір міни, відповідно до якого відповідач, вона та їх донька [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач вказує, що 13 лютого 2003 року відповідач вигнав її з квартири, у звязку з непорозумінням між ними, так як вона викрила його у зраді відносно неї. З того часу та до теперішнього дня вона проживає у квартирі своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. 30 жовтня 2006 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Усі її спроби всі ці роки вселитися до квартири були марними, так як відповідач поміняв замки на дверях і вона не має можливості вселитися до квартири. Позивач зазначає, що вона б ще так довго мучилася та проживала у квартирі батьків, якби жила сама, однак 04 лютого 2015 року у неї народився син - [PERSON], з ким їй немає де жити. На її прохання до відповідача пустити її з дитиною проживати до квартири, такий їй відмовив З огляду на вищенаведене, позивач просить суд позов про усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити та вселити її разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO] у квартиру [ADDRESS], зобовязавши відповідача надати їй всі ключі від цієї квартири, виділити їй із сином кімнату для проживання у цій квартирі, та стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень. 30 січня 2017 року позивач через канцелярію надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила вселити її разом з малолітнім сином у квартиру та зобовязати відповідача надати їй всі ключі від цієї квартири. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, та уточненої заяви про зменшення позовних вимог, просила суд позов задовольнити та стягнути судові витрати з відповідачі солідарно. Також суду пояснила, що неодноразово зверталася до відповідача із вимогою вселитися до квартири разом із сином, проте відповідач їй ключі від квартири не надає та у цю квартиру її не впускає. Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні щодо позову заперечив у повному обсязі та просив суд у задоволені позову відмовити. Зокрема, на питання суду пояснив, що позивач неодноразово зверталася до нього із вимогою надати ключі від квартири та надати можливість вселитися до квартири, однак він відмовив їй цьому, тому що у квартирі знаходиться його побутова техніка та речі, та ним самостійно у цій квартирі було зроблено ремонт. Також, відповідач пояснив, що позивач дійсно є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору міни від 27.02.1996 року, однак він категорично проти її проживання у цій квартирі. Ним було отримано письмові вимоги позивача не чинити перешкоди у користуванні квартирою та надати ключі від квартири, однак ці вимоги були ним проігноровані. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні щодо позову заперечила у повному обсязі та просив суд у задоволені позову відмовити, оскільки вона разом зі своїм чоловіком та дитиною має намір проживати у цій квартирі. Також суду пояснила, що у її мати, позивача у справі, є сумнівний знайомий, який має судимість, а тому вона категорично проти проживання мами у їх спільній квартирі. Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору міни від 27 березня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Тобто, зазначеним договором визначено, що позивач, відповідач та третя особа є співвласниками зазначеної квартири, проте вказаним договором не визначено частки, якими володіють сторони. Згідно реєстраційного посвідчення від 02 квітня 1996 року квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власної приватної власності на підставі договору міни, зареєстрованого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 27 березня 1996 року, реєстровий № 1480, посвідчений в БТІ (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 620372 від 11 лютого 2015 року, виданого Виконавчим комітетом Родинської міської ради м. Красноармійська Донецької області, 04 лютого 2015 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно з повідомленням про вручення, [PERSON] 03 листопада 2016 року, 11 листопада 2016 року отримав від [PERSON] лист-вимогу про вселення її з дитиною до квартири,яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12). Матеріалами справи та сторонами у судових засіданнях підтверджено, що позивач разом з відповідачами є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS]. Проте, відповідач [PERSON] не дозволяє позивачу вселитися до зазначеної квартири з тих підстав, що у цій квартирі знаходяться його речі та побутова техніка. Тобто, відповідач фактично визнав той факт, що позивач є співвласницею квартири, проте чинить їй перешкоди щодо вселення у квартиру. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, суд вважає такими, що не підлягають доказуванню обставини, зазначені позивачем про чинення перешкод у користуванні даною квартирою, які були визнані відповідачами в судовому засіданні. В той же час, таке небажання відповідачів проживати разом із колишньою дружиною та мамою не може бути підставою для обмеження останньої в користуванні власністю. Також суд акцентує увагу на тому, що первісний позов адресовано саме [PERSON], тому що, як зазначають самі сторони, саме він заперечує проти проживання позивача у спільній квартирі та чинить перешкоди. Судом в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було роз`яснено позивачу можливість звернення до суду із завою про збільшення позовних вимог і зазначення такої вимоги «зобов`язати усунути перешкоди в користуванні власністю», проте позивач таким правом не скористалася, відтак суд лише зазначає про ці обставини, які вважає доведеними в мотивувальній частині свого рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З власної ініціативи суд позбавлений можливості збирати докази на підтвердження певних обставин, якими сторони обґрунтовують свої доводи або заперечення. Так, відповідачем не надано суду доказів наявності у позивача у власності іншого житла у власності або на праві користуванні і не доведено, що такі обставини впливають на обмеження у праві проживання в спірній квартирі. Згідно довідки від 16 листопада 2016 року, виданої Родинською міською радою, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON]А.( малолітній син позивача, [INFO]) (а.с. 13). Водночас, згідно довідки від 15 грудня 2016 року, видану Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Пушкіна-18 м. Родинське», [PERSON] з 2003 року за адресою: [ADDRESS], не проживає (а.с. 27), оскільки така згідно довідки № 750 від 16 листопада 2016 року, виданої КП «Родинська житлова управляюча компанія», проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Встановивши вищевказані фактичні обставини справи, проаналізувавши норми права, які регулюють виниклі спірні правовідносини сторін, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача та вселення в спірну квартиру разом із малолітнім сином [PERSON], який також є зареєстрований за вказаною адресою, а також зобовязання відповідача [PERSON] надати позивачу ключі від квартири. Суд не приймає до уваги наданий відповідачем [PERSON] протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку від 02.02.2017 року , згідно якого співвласники багатоквартирного будинку № 18 по вул. Пушкіна, 18 у м. Родинське зборами проголосували проти проживання позивача у квартирі № 53 у будинку № 18 у м. Родинське, оскільки до повноважень ОСББ не входить вирішення питання про право володіння, користування та розпорядження власником належним йому майном. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути і судові витрати, а саме судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved