Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 6 серпня 2011 року перебуває у шлюбі з [PERSON]. В шлюбі, [INFO] року, народився син - [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, починаючи стягнення з дня подання заяви до досягнення нею повноліття та судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що з червня 2014 року вони не проживають разом з відповідачем і з того часу він не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач працює офіційно, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Позивач зазначила, що вона не працює, оскільки доглядає за сином, який часто хворіє. Інших дітей вона не має. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює офіційно, має змогу надавати матеріальну допомогу. Інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved