Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В позові посилається на те, що з відповідачем вона уклала шлюб 08 серпня 2009 року, який був зареєстрований у відділі ДРАЦСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 204. За час спільного проживання з відповідачем у них народилася дитина донька [PERSON], 23 липня 2009 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони втратили повагу одне до одного, між ними відсутнє взаємопорозуміння. Шлюб носить формальний характер, оскільки тривалий час вони разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Просить суд винести рішення, яким шлюб між нею та відповідачем розірвати. В позові позивачка також зазначила, що неповнолітня донька проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні та вихованні, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач ніде працює, інших утриманців немає, є здоровою та працездатною людиною. В добровільному порядку дійти згоди відносно матеріального утримання дитини їм не вдається, у звязку з чим вона\~ змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмір 2000 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. В позовній заяві просила\~ розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що стверджується наявними в матеріалах справи розписками. Про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового\~ задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 2009 року у відділі ДРАЦСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 204, що стверджується оглянутим оригіналом свідоцтва про одруження (а.с. 6). Від спільного подружнього життя у сторін народилася одна дитина донька [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Причиною розірвання шлюбу є протилежність поглядів сторін на шлюб та сімю. Подружжя втратило повагу одне до одного, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Шлюб сторін носить формальний характер, оскільки вони тривалий час разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Неповнолітня донька сторін проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач [PERSON] зобовязання по утриманню дитини належно не виконує, матеріальної допомоги на її утримання позивачці не надає. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка стверджує про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі, його формальність та невиконання прямого призначення шлюбу. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до їх загострення і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своєї дитини, враховуючи матеріальне становище самої дитини,\~ стан здоровя та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подання позову. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial