Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04.02.2014 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування виконкому Івано-Франківської міської ради для подання висновку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Представник органу опіки та піклування виконкому Івано-Франківської міської ради надав висновок щодо не доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Прокурор, що вступив в розгляд даної справи в інтересах дитини, в позові просив відмовити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано 28.04.2010 року (а.с.10). Батьками [PERSON], [INFO] є позивач та відповідач, що посвідчується копією Свідоцтва про народження (а.с.5). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01.10.2010 року було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з останнього в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] по 400 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття ( а.с.11). Рішення набрало законної сили 12.10.2010 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що станом на 01.11.2013 року відповідач не сплачує аліментів, заборгованість по яких становить 14645.10 грн., що підтверджується довідкою ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с.6). А з часу розірвання шлюбу не проявляє цікавість до сина, не брав участі на зборах навчальних закладів. Не погоджуючись з доводами позивача, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідача. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). З висновку органу опіки та піклування виконкому Івано-Франківської міської ради від 24.04.2014 року вбачається, що хлопчик позитивно ставиться до батька, до певного часу батько навідувався до школи, цікавився успіхами сина [PERSON]. На вимогу служби у справах дітей, відповідач надав пояснення, що в подальшому буде приймати активнішу участь щодо виховання та утримання сина, сплатить заборгованість по аліментах. Тому, не доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд погоджується з об'єктивним та обґрунтованим висновком органу опіки та піклування. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав, як вже зазначалось вище є винятковим та крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі наведеного, відповідно до ст. 19, 164 СК України,

Outcome: dismissed