Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначивши, що 01.02.1980 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, однак спільне життя не склалось та більше десяти років подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, сторони втратили один до одного почуття любові та пошани. Неодноразові спроби наладити відносини позитивних результатів не дали. На підставі викладеного просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюбу між нею та відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Відповідач уникає розірванню шлюбу в органах РАЦС. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 18 березня 2020 року цивільну справу було прийнято до провадження та призначено розгляд справи в судове засідання. Сторонам було надіслано копію ухвали суду. В судове засідання позивач не з`явилась, однак, звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, що викладені в позові, також зазначила, що не заперечує проти заочного вирішення справи (а.с.18) Відповідач у судові засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення яких повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч.11 ст. 128 ЦПК України. Заяви від відповідача про розгляд справи за його відсутністю або відзиву суду не надходило, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 20,24). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 17 серпня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 01 лютого 1980 року Ясиновською сільською радою Любашівського району Одеської області, актовий запис № 2 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 01.02.1980 р.) Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »(а.с.3). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням того, що позивач на примирення категорично не згодна, зазначила, що сім`я фактично припинила своє існування, подружжя не веде спільного господарства, не має спільного бюджету, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя на даний час немає. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] » проте, питання про відновлення дошлюбного прізвища перед судом не ставила. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Позивач по справі є інвалідом другої групи безтроково та звільнена від сплати судового збору (а.с. 6). Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Outcome: approved