Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] «П.Г.С-Україна» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 116208,72 грн. та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 133500,00 грн.; повернення трудової книжки та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повязаного із затримкою видачі трудової книжки з вини роботодавця в сумі 211000,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що працювала на посаді генерального директора [PERSON] «П.Г.С-Україна» з 31.12.2009 pоку. 07 березня 2013 року за рішенням Загальних зборів її було відсторонено від виконання трудових обовязків. Крім того, рішенням Загальних зборів учасників [PERSON] «[PERSON] Україна» від 19.04.2013 року її було звільнено із посади генерального директора цього товариства. Однак, вказує, що за час її роботи їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата в загальному розмірі 116208,72 грн.. Зазначає також, що при звільненні, всупереч ст.116 КЗпП України, їй не було виплачено всіх сум, належних їй від підприємства, а тому просить стягнути з відповідача її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 19.04.2013 року до 19.05.2014 року. Зважаючи на те, що розмір її заробітної плати за 2 останні перед звільненням місяці становив 10000,00 грн., а кількість робочих днів, протягом яких не виплачені, передбачені ст.116 КЗпП України суми становить 267 просить стягнути з відповідача на її користь 133 500,00 грн.. Крім того вказує на те, що в супереч нормам чинного трудового законодавства України [PERSON] «П.Г.С.-Україна» не видало копії наказу про звільнення, а також трудової книжки. У зв'язку з чим позивач неодноразово зверталась до відповідача в усній та письмовій формі про видачу копії наказу про звільнення та трудової книжки. Проте незважаючи на законні вимоги позивача, [PERSON] «П.Г.С.-Україна» до цього часу не видано вказаних документів. Внаслідок неправомірних дій відповідача, її позбавлено права на працю та можливості заробляти собі на життя. Просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала та дала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] «[PERSON] Україна» у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення судового засідання від нього не надходило. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується наявними в справі доказами, що позивач працювала на посаді генерального директора [PERSON] «П.Г.С-Україна» з 31.12.2009 pоку до 19.04.2013 року. Рішенням загальних зборів учасників [PERSON] «П.Г.С-Україна» від 19.04.2013 року позивача було звільнено з посади генерального директора [PERSON] «П.Г.С-Україна» з ініціативи учасника товариства. Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Зазначене положення Кодексу також кореспондується із п.4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України; Міністерства соціального захисту населення України від. 29.07.1993 р. №58. Згідно довідки вих. №0403/1 від 04.03.2013 року, виданої [PERSON] «П.Г.С-Україна» станом на 04.03.2013 року заборгованість по виплаті заробітної плати перед [PERSON] становить 116208,72 грн. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається із матеріалів справи вказана сума не була виплачена позивачу при звільненні та протягом усього часу до моменту звернення до суду (19.05.2014 року). Крім того, протягом вказаного періоду їй не було видано наказ про звільнення та трудова книжка. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, частиною 2 цієї статті встановлено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до розяснень, наданих в абз.3 п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України, та п.4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Згідно наявних у матеріалах справи доказів заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням становила 10000,00 грн. за кожен. Кількість робочих днів протягом періоду затримки становить 267, а відтак суд приходить до переконання про вірність роз ранку позивача щодо визначення середнього заробітку за час прострочення належних їй згідно ст.116 КЗпП України виплат. Крім того, кількість робочих днів протягом періоду затримки видачі трудової книжки становить 422, а відтак суд приходить до переконання про вірність розрахунку позивача щодо визначення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, належних їй згідно ст.235 КЗпП України виплат. Згідно наявних у матеріалах справи доказів заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням становила 10 000,00 грн. за кожен. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. На підставі вищевказаного, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог позивача, їх обґрунтованість, а відтак висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у обсязі, пропорційному до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved