Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що її чоловіку [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 грудня 1993 року за № 15-1743, яке видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів, на праві приватної власності належала однокімнатна квартира [ADDRESS]. 20 листопада 2012 року [PERSON] склав заповіт, в якому на випадок своєї смерті заповів своїй дружині [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом буде мати право. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті [PERSON] звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості». Таким чином на теперішній час [PERSON] не має можливості отримати спадкове майно на підставі заповіту та зареєструвати його на своє ім'я, у зв'язку з чим просить суд визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 29,2 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позові. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак від Третьої Одеської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю. Вислухавши пояснення представник позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 03 серпня 1990 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис під № 1037, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. 03 грудня 1993 року [PERSON] отримав від УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів свідоцтва про право власності житло за № 15-1743, яке видане згідно з розпорядження органу приватизації від 03 грудня 1993 року за № 31042, та відповідно до якого [PERSON] на праві приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS]. 20 листопада 2012 року [PERSON] склав заповіт, в якому на випадок своєї смерті заповів своїй дружині [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом буде мати право та який було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 2651. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [INFO] помер [PERSON], про що 25 березня 2013 року зроблено відповідний актовий запис під № 807, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй в оформлені спадщини, оскільки право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] не було зареєстровано в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості». Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, судом встановлено, що у померлого [PERSON] виникли права на квартиру [ADDRESS] під час дії законодавства, яке не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Оскільки права [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та на їх обтяження є дійсними, а [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на це майно, відтак суд вважає за можливим визнати за [PERSON] право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON]. Отже, з урахуванням вищевказаного, оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, які підлягають задоволенню у повному обсязі з підстав, викладених у мотивованій частині цього рішення.

Outcome: approved