Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 30 червня 1995 року [PERSON] , [INFO] , дядько позивача, склав заповіт, яким належну йому частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , заповів [PERSON] . [INFO] помер дядько позивача - [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з права на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 12 грудня 2020 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко Альони Сергіївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 12 грудня 2020 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко Альоною Сергіївною було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 754/02-31, а саме: відмовлено [PERSON] , [INFO] , у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] , оскільки інформація щодо заповіту, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Юлією Михайлівною 30 червня 1995 року за реєстровим № 1-4021, відсутня в Спадковому реєстрі. Позивач просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві спільної часткової власності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у місті Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу за її та позивача [PERSON] відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. На підставі клопотання представника позивача, яке було задоволено судом, до початку підготовчого засідання було витребувано у державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 01.11.2002 Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Рівне Рівненської області, Україна, зареєстрована з 24.10.2008 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 21.09.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, [PERSON] та [PERSON] 21 вересня 2002 року одружились, про що 21.09.2002 складено відповідний актовий запис № 1296. З копії свідоцтва про право на житло, виданого 10.02.1994 Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням (наказом) № 55 від 08.02.1994 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією заповіту, посвідченого 30.06.1995 державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., зареєстровано в реєстрі за № 1-4021, [PERSON] заповів належну йому частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.08.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] помер [INFO] у місті Сєвєродонецьк Луганської області, Україна, про що 28.08.2008 зроблено відповідний актовий запис № 1092. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22.09.2020 приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тимошенко М.М., зареєстровано в реєстрі за № 1422 вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , а саме: 3/4 часток квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Згідно з копією довідки № 787, виданої 28.09.2020 Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації», згідно обліку КП Сєвєродонецьке БТІ станом на 29.12.2012, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за [PERSON] (російською), [PERSON] (російською) на підставі свідоцтва про право на житло, виданого 10.02.1994 Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням № 55 від 08.02.1994. 12 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко Альони Сергіївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 12 грудня 2020 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко Альоною Сергіївною було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 754/02-31, а саме: відмовлено [PERSON] , [INFO] , у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] , оскільки інформація щодо заповіту, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Юлією Михайлівною 30 червня 1995 року за реєстровим № 1-4021, відсутня в Спадковому реєстрі. З копії спадкової справи, наданої завідувачем Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Мостовою Галиною після померлого [INFO] [PERSON] , 24.02.2009 заведена спадкова справа за заявою [PERSON] . Інші спадкоємці, які б бажали прийняти спадщину, до нотаріуса не звертались. Згідно з копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62867429 від 12.12.2020, у Спадковому реєстрі наявна інформація щодо відкритої спадкової справи відносно [PERSON] , померлого [INFO] , а саме: 24.09.2009 Другою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за № у спадковому реєстрі 46454287. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування частки квартири за заповітом, інформація про який відсутня у Спадковому реєстрі. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивач не має можливості отримати інформацію щодо заповіту, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Юлією Михайлівною 30 червня 1995 року за реєстровим № 1-4021 у зв`язку з її відсутністю у Спадковому реєстрі, що позбавляє її можливості прийняти та оформити спадщину. Суд вважає, що в даному випадку право позивача підлягає судовому захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовними вимогами про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом у зв`язку з відсутністю у Спадковому реєстрі інформації щодо заповіту, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Юлією Михайлівною 30 червня 1995 року за реєстровим № 1-4021. Як вбачається з матеріалів справи, позивач має у своєму розпорядженні заповіт, посвідчений 30.06.1995 державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1-4021, згідно з яким [PERSON] заповів належну йому частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . На заповіті є печатка Сєвєродонецької державної нотаріальної контори та підпис державного нотаріуса Перепелиці Ю.М. Вказаний документ не викликає у суду сумнівів у його дійсності і питання його недійсності відповідачем не ставиться. На думку суду, відсутність відомостей про цей заповіт у Спадковому реєстрі не може бути перешкодою для спадкування позивачем частки квартири зазначеної у заповіті, оскільки внесення даних до Спадкового реєстру про заповіти, посвідчені у 1995 році, не належить до обов`язку позивача, а підстави не внесення таких даних не можуть бути йому відомі, а відтак позивач не може бути обмежений у праві на спадкування у зв`язку з такими обставинами. Отже, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved