Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом у якому просила суд усунути перешкоди їй як власнику квартири [ADDRESS] , які створюють [PERSON] та [PERSON] , шляхом їх виселення з зазначеної квартири. Позов вмотивовано тим, що останній не є власниками квартири, на прохання виселитися з неї не реагують, а дозволу на проживання у ній позивач не надавала, тому посилаючись на норми ст.ст.317,391 ЦК України просила позов задовольнити. Представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та третьої особи, а також відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечували. Представник [PERSON] , зазначила, що її довірителька не мешкає у цій квартирі. Відповідач [PERSON] зазначила (а.с.52), що не вселялася у цю квартиру. Представник третьої особи у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] мешкає у квартирі як дружина [PERSON] і надає йому необхідну допомогу. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази з точки зору їх допустимості, достатності, належності та достовірності, суд приходить до наступного. Згідно ст.82ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 23.12.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали та нотаріально посвідчили договір довічного утримання (догляду) (а.с. 23-24), відповідно до умов якого [PERSON] передає у власність, а набувач отримує квартиру [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням (доглядом) довічно на умовах цього Договору. 20.01.2011 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали та нотаріально посвідчили договір про зміну набувача у вищевказаному договорі довічного утримання (догляду), відповідно до умов якого домовились провести заміну набувача з [PERSON] на [PERSON] , а також внести зміни та доповнення до договору довічного утримання (догляду), посвідченого Лангольф Ю.Д., державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори 23 грудня 2010 року за реєстром № 5-1949. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2015 року у справі № 520/724/15-ц відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Державний нотаріус Шостої Одеської державної нотаріальної контори Лангольф Ю.Д. про визнання договору довічного утримання, договору про зміну набувача в договорі довічного утримання недійсними, визнання права власності на квартиру. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 04.11.2015р. скасовано рішення Київського районного суду міста Одеси від 26 червня 2015 року та постановлено нове рішення, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Державний нотаріус Шостої Одеської державної нотаріальної контори Лангольф Ю.Д. про визнання договору довічного утримання, договору про зміну набувача в договорі довічного утримання недійсними, визнання права власності на квартиру. Визнано недійсним договір довічного утримання (догляду), укладений 23.12.2010 року між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем); визнано недійсним договір про зміну набувача у договорі довічного утримання (догляду) від 23.12.2010 року, укладений 20.01.2011 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , нотаріально посвідченого Лангольф Ю.Д., державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори 23 грудня 2010 року за реєстром № 5-1949; визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Після ухвалення 04.11.2015р. апеляційним судом Одеської області зазначеного рішення, [PERSON] 30.12.2015р. подарував цю квартиру [PERSON] , яка зареєструвалася у ній. 08.06.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Одеської області від 4 листопада 2015 року скасовано, рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2015 року залишено в силі. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 14.08.2017р. у справі №520/7751/16 витребувано у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] та визнано договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 30.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Нестеренко О.Л., реєстровий номер № 799, - недійсним з дня його укладання. Рішення набрало законної сили. Прохання сторони позивача до відповідачів залишити зазначену квартири, залишилося без уваги. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває у квартирі, а відповідач [PERSON] зареєстрована у квартирі, без згоди власника квартири, чим чинять перешкоди позивачу у реалізації прав, передбачених ст.317 ЦК України. При таких обставинах, враховуючи, що договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 30.12.2015 року між Павленком та [PERSON] , визнано судом недійсним з дня його укладання, позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушене право позивача захисту. До доводів відповідача [PERSON] що вона не вселялася у квартиру суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються показаннями представник третьої особи у судовому засіданні. На підставі ч.1ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по 384,20 грн. з кожної.

Outcome: approved