Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів виконавчий комітет Вінницької міської ради, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності на житло, договору купівлі-продажу, договору дарування, посилаючись на те, що 12.12.1996 року, на підставі ордеру №281, [PERSON] в гуртожитку №23 по вул. Гонти у м. Вінниця надано житлову кімнату №6, що підтверджується особовим рахунком №009895 ЖЕК №15. З моменту поселення у вказаній кімнаті гуртожитку позивач разом з іншими мешканцями кімнат гуртожитку безперешкодно користувалася такими місцями загального користування як коридор та лоджія, які знаходяться в 1-й секції на першому поверсі гуртожитку. Однак, сусіди позивачки [PERSON] - [PERSON] з к. №7 та [PERSON] з к. №3, самовільно перепланувавши коридор та лоджію гуртожитку, з 2006 року перешкоджають позивачу користуватися вказаними місцями загального користування, в зв'язку з чим остання неодноразово зверталася до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суду зі скаргами на дії [PERSON] та [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23.12.2008 року №3147 гуртожиток по вул. Гонти, буд. 23 визнаний житловим будинком для малосімейних. 10.06.2010 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення №1242, яким затверджено акт приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованих кімнат гуртожитку №№3, 6, 7 (секція № 1) по вул. Гонти, 23 територіальної громади м. Вінниці в особі Вінницької міської ради (квартиронаймачі [PERSON], [PERSON]О.) та надано доручення комунальному підприємству «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» підготувати документи для оформлення права власності, в тому числі і на місця загального користування (коридор та лоджію). Вважаючи вказане рішення органу місцевого самоврядування протиправним, позивач звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування вказаного рішення. 20.10.2014 року, під час ознайомлення з матеріалами інвентарної справи №102038, що була витребувана судом у адміністративній справі, [PERSON] стало відомо, що на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради за №1242 від 10.06.2010 року, виконавчий комітет Вінницької міської ради прийняв рішення №1541 від 29.07.2010 року (щодо [PERSON]О.) та №1679 від 12.08.2010 року (щодо [PERSON]І.), якими місця загального користування - коридор та лоджія, які знаходяться в 1-й секції на першому поверсі будинку №23 по вул. Гонти у м. Вінниця незаконно передано у приватну власність [PERSON] та [PERSON], про що видано відіповідні свідоцтва про право власності на житло, шо порушує права позивача на використання вказаних місць загального користування, передбачені ст. 382 ЦК України. 18.12.2014 року, за наслідками розгляду адміністративної справи, Постановою Вінницького міського суду Вінницької області, яка набрала законної сили 25.02.2015 року на підставі Ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду, позов [PERSON] задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано п. 1.6. рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.06.2010 року за №1242 «Про затвердження актів приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», п. 4.1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.07.2010 року за №1541 та 3.5 рішення рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.08.2010 року №1679. якими гр. [PERSON] та [PERSON] передано у приватну власність місця загального користування будинку №23 по вул. Гонти у м. Вінниці на підставі яких видані відповідні свідоцтва про право власності на житло. На підставі вищевикладеного позивач просить: визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Вінницької міської ради від 12.08.2010 року на імя [PERSON], згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.08.2010 року за № 1679; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Вінницької міської ради 29.07.2010 року на імя [PERSON], згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.07.2010 року за № 1541; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22.02.2011 року укладений між Андріяш оленою Олегівною та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON]; визнати недійсним договір дарування частки-секції квартири від 11.01.2012 року укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] а також стягнути на користь позивачки судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідачів [PERSON], позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Представник виконавчого комітеу Вінницької міської ради також позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. 12.12.1996 року, на підставі ордеру №281, [PERSON] в гуртожитку №23 по вул. Гонти у м. Вінниця надано житлову кімнату №6, що підтверджується особовим рахунком №009895 ЖЕК №15 (а.с.4). Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23.12.2008 року №3147 гуртожиток по вул. Гонти, буд. 23 визнаний житловим будинком для малосімейних. 10.06.2010 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення №1242, яким затверджено акт приймальної комісії про прийняття в експлуатацію реконструйованих кімнат гуртожитку №№3, 6, 7 (секція № 1) по вул. Гонти, 23 територіальної громади м. Вінниці в особі Вінницької міської ради (квартиронаймачі [PERSON], [PERSON]О.) та надано доручення комунальному підприємству «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» підготувати документи для оформлення права власності, в тому числі і на місця загального користування (коридор та лоджію). На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради за №1242 від 10.06.2010 року, виконавчий комітет Вінницької міської ради прийняв рішення №1541 від 29.07.2010 року (щодо [PERSON]О.) та №1679 від 12.08.2010 року (щодо [PERSON]І.), якими місця загального користування - коридор та лоджія, які знаходяться в 1-й секції на першому поверсі будинку №23 по вул. Гонти у м. Вінниця передано у приватну власність [PERSON] та [PERSON], про що видано відіповідні свідоцтва про право власності на житло (а.с. 107-108). 18.12.2014 року Постановою Вінницького міського суду Вінницької області, яка набрала законної сили 25.02.2015 року на підставі Ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду, позов [PERSON] задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано п. 1.6. рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.06.2010 року за №1242 «Про затвердження актів приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», п. 4.1 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.07.2010 року за №1541 та 3.5 рішення рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.08.2010 року №1679. якими гр. [PERSON] та [PERSON] передано у приватну власність місця загального користування будинку №23 по вул. Гонти у м. Вінниці на підставі яких видані відповідні свідоцтва про право власності на житло (а.с. 10-11). Відповідно до договору купівлі-продажу від 02 лютого 2011 року [PERSON] продала [PERSON] квартиру під №3, яка складає 7/20 часток секції під №1, і знаходиться в житловому будинку під №23, розташованому по вул. Гонти в м. Вінниці (а.с.6-7). З договору дарування частки секції квартири від 11 січня 2012 року, вбачається, що [PERSON] подарував 31/100 частку секції №1 квартири за №7, що знаходиться у будинку №23, розташованому по вул. Гонти у м. Вінниці Іщенко [PERSON] (а.с.8-9) Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування), тобто в приватну власність місця загального користування передаватися не можуть. За ст. 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до положень 369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, допоміжні приміщення окремо приватизації не підлягають. Відповідно до рішення Конституційного суду України № 4 від 02 березня 2004 року власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Згідно зі ст. 382 ЦК України власникам квартир у багатоквартирному будинку належать на праві сумісної власності приміщення загального користування, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Положення ст. 388 ЦК України визначають, що у випадку якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. У відповідності до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Окрім того, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: виконавчий комітет Вінницької міської ради та служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання недійсними свідоцтв про право власності на житло, договору купівлі-продажу, договору дарування. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає, що в зв'язку із задоволенням позову понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved