Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В позовній заяві зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від 24 лютого 2010 року по 29 вересня 2016 року. За час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її поновму утриманні, потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач по справі [PERSON] в добровільному порядку не надає допомоги на утримання сина, а тому вона змушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів з відповідача. З часу розірвання шлюбу, відповідач не турбується життям їхнього сина, не бере участі у вихованні, не піклується ним. Відовідач, ні матеріально, ні морально не підтримує їхнього сина. За весь час відповідач купив сину одну куртку і одну пару зимніх чобіт і за останній рік лише три рази навідувався до сина. Відповідач працює водієм маршрутного таксі, кожного дня перевозить людей, його заробіток є постійним, але він їй не відомий. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач та який перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітньою донькою та сама веде догляд за нею, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, який не має постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер. А тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі по 1200 гривень щомісячно. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Outcome: partial