Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно від дня пред»явлення позову і до 31.01.2019 року. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO]. Зараз вони з відповідачем проживають окремо, шлюб між ними розірваний. [PERSON] проживає разом з нею, навчається на ІІІ курсі групи М-З-1 денного відділення Роменського коледжу державного вищого навчального закладу «Київський національний університет імені [PERSON]» з 01 вересня 2015 році на бюджетній основі. Термін навчання до 31.01.2019 року. Сину потрібні кошти на проїзд в громадському транспорті на зайняття, для забезпечення навчального процесу необхідно купувати приладдя, канцтовари, оргтехніку, йому необхідно одягатися, харчуватися, лікуватися. На утримання сина необхідно щонайменше 2000 грн. щомісячно. Кошти потрібні на взуття і одяг, на навчання та харчування. Сама вона не має змоги забезпечувати потреби дитини. Вона являється інвалідом першої групи по зору. Працевлаштуватися син не може, так як навчається на денній формі навчання. Оскільки син продовжує навчання і у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги, а її доходів недостатньо для створення необхідних умов для проживання та навчання сина, вона змушена звернутися до суду із даною заявою. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій проти позову не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач і відповідач перебували в шлюбі, який розірвано 14 листопада 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І БП № 048783 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], у його свідоцтві про народження батьком вказаний відповідач (а. с. 5). Відповідно до довідки від 09.01.2018 року [PERSON] навчається у Роменському коледжі державного вищого навчального закладу «Київський національний університет імені [PERSON]» першого атестаційного рівня на денній формі навчання, на бюджетній основі, 3 курс, згідно наказу від 11.08.2015 року з 01.09.2015 року. Термін закінчення навчального закладу - 31.01.2019 року (а.с.3). Згідно довідки про склад сім»ї від 05.01.2018 року № 01-35/292 [PERSON] проживає за адресою: [INFO], за цією ж адресою зареєстрований [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Позивачка являється інвалідом 1 групи по зору (а. с. 4), на даний час працює прибиральницею гуртожитку УТОС та отримує 0, 2 мінімальної заробітної плати, про що позивачка повідомила в позовній заяві та проти даних обставин не заперечував відповідач. Відповідач працює в ПАТ «Роменський хлібокомбінат», має стабільну заробітну плату (а. с. 17). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні. На підставі викладеного, з урахуванням прожиткового мінімуму на працездатну особу, вимог розумності та справедливості, обов'язку надання допомоги повнолітньому сину як матір'ю, так і батьком, суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь позивачки аліменти на період навчання сина [PERSON] у розмірі 1/ 4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення ним навчання 31.01.2019 року, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved