Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 18 листопада 2015 року з позовними вимогами про стягнення аліментів, вказавши, що з 26 серпня 2006 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. Сімейне життя не складається, проживають разом, але чоловік не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча офіційно працює, свій постійний дохід витрачає на задоволення своїх потреб, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та витрати по отриманню правової допомоги. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.24). Відповідач [PERSON] в суд не з'явився, про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомив.( а.с. 25) Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 серпня 2006 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис № 456 (а.с.9 - копія свідоцтва про одруження). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 10,11 - копія свідоцтв про народження). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на утримання дитини визначається судом (ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач наполягає на задоволенні вимог, відповідач належним чином повідомлений про дату слухання справи в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову не надав, тому суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в розмірі 1\\3 частини від доходу відповідача відповідно до положень ст. 182 СК України. Згідно з п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до вимог ст..1 Закону України «Про граничний розмір компенсації на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року з наступними змінами та доповненнями, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У підтвердження розміру витрат на правову допомогу позивачем надано квитанції, розрахунок та договір про надання правової допомоги (а.с.16,17,18). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved