Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що вона проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований колишній чоловік позивача відповідач [PERSON] , який не проживає в зазначеній квартирі з 1998 року. У добровільному порядку з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знімається. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву не надав. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона з 1965 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Сторони цієї справи є або були її сусідами з квартири [ADDRESS] . З 1997 року відповідач не живе у квартирі [ADDRESS] . Їй невідомо про те, щоб відповідач колись намагався повернутися до квартири. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є сином сторін. Він з народження проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не проживає з ним та його матір`ю приблизно з 1996 року, де він зараз йому невідомо, вони не спілкуються. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача та позивач не заперечували проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до копії ордеру на житлове приміщення № 184, виданого 29.03.1986 року на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської Ради народних депутатів від 18.03.1986 № 145, квартира [ADDRESS] видана квартиронаймачу [PERSON] (відповідач по справі). Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.03.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 05.03.1998, про що зроблено відповідний актовий запис № 131. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - [PERSON] . Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 20.08.2021 року № 16379, виданої 20.08.2021 року Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] з 05.05.1987, син позивача [PERSON] з 30.08.1987 та колишній чоловік позивача [PERSON] з 22.04.1986. Згідно листа начальника УЖКГ Сєвєродонецької міської ВЦА від 07.09.2021 вищевказана квартира є неприватизованою. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71 ЖК України громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою,\~ що втратила право\~ користування\~ жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, перевищувати шість місяців. Тимчасова відсутність наймодавця, членів його родини не потребує згоди з боку інших членів родини. Суд має право визнати громадянина втратившим право на житло, якщо доведено, що він не користується цим житловим приміщенням більше шести місяців. У постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року по справі № 200/17337/17 викладено висновок про те, що особа, яка на законних підставах вселилися в жиле приміщення як член сім`ї наймача та зареєстрована у ньому, набула рівного права із наймачем на користування цим приміщенням, несе тягар його утримання, має право на звернення до суду за захистом своїх прав, зокрема і з позовом про визнання іншої особи (в тому числі й наймача) такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Враховуючи те, що згідно показань свідків відповідач щонайменше з 1997 року не проживає без поважних причин в спірній квартирі, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.2226095662.1 від 11.09.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. Разом з тим, позивач в судовому засіданні вказала, що просить не стягувати судові витрати з відповідача, а тому суд вважає розумним не стягувати судові витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved