Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб, в якому вона перебуває з відповідачем. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2006 року. Ще до реєстрацію шлюбу у них з відповідачем народилася дитина - [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони проживали однією сім'єю до літа 2011 року, після чого їхнє спільне життя було фактично припинено. Спільне життя не склалося через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, вживає наркотичні засоби, матеріально не забезпечує родину, через що між ними постійно виникали конфлікти, суперечності та свари. Відповідач перестав її поважати, припинив приділяти їй увагу як дружині, а навпаки почав застосовувати фізичну силу, свідком чого періодико ставав їхній син. Відповідач перестав допомагати у вихованні сина, усунувся від вирішення усіх найважливіших питань у сім'ї. Вона робила усе можливе для збереження сім'ї, але відповідач не бажав приймати участі у покращенні фінансового стану родини, перестав узгоджувати свої дії із нею. У зв'язку з цим вони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Вона неодноразово намагалася примиритися із відповідачем, але з цього нічого не вийшло. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали пред'явлений позов та просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити, а шлюб розірвати. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на викладені у заяві обставини. Зазначила, що заходи щодо примирення із відповідачем не призвели до покращення їхніх стосунків. У судове засідання 11.02.2016 року надала заяву, якою сповістила про можливість розгляду й вирішення справи за її відсутності, просила позов задовольнити, а шлюб із відповідачем розірвати. Зазначила, що наданий судом строк для примирення із відповідачем не призвів до такого примирення, та їхня із відповідачем сім'я розпалася. Відповідач в судовому засіданні (до постановлення судом ухвали від 27.10.2015 року про надання строку для примирення) вказав, що не бажає розривати шлюб із позивачкою, оскільки сподівається на налагодження сімейних відносин, але у судове засідання ані 27.01.2016 року, ані 11.02.2016 року не з'явився, повідомлявся про день, місце та час судового розгляду у встановленому Законом порядку, про поважність причин своєї неявки суд не сповістив, свого представника до суду не направив, письмових заперечень проти позовних вимог не надіслав. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 11.02.2016 року не здійснювалось. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 грудня 2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 1167. Під час шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, свари та конфлікти. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим подальше примирення поміж ними неможливе. Спір про поділ майна між сторонами, на час розгляду даної цивільної справи, між сторонами відсутній, також як і відсутній спір щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, яка проживає із позивачкою. Наданий судом сторонам строк на примирення - три місяці, не призвів до налагодження сімейних відносин між позивачкою та відповідачем та [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу із [PERSON] Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved