Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 30.07.2000 [PERSON] та [PERSON] одружились, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 7. Даний шлюб було зареєстровано Великоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області, що стверджується свідоцтвом про одруження від 30.07.2000, серії [NUMBER] . Від цього шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Донька [PERSON] на теперішній час повнолітня. Подружні відносини між ними належним чином не склалися, так як вони не зуміли зберегти нормальні сімейні відносини, будучи людьми з різними характерами, поглядами на життя та виховання дітей. Протягом останнього часу у них не має спільного сімейного бюджету, разом не ведуть домашнього господарства, а шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинились. З часу припинення шлюбно-сімейних відносин, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , хоча згідно ст. 180 СК України зобов`язаний це робити. [PERSON] має офіційні доходи в формі отримуваної заробітної плати, оскільки працює електромонтером в Любешівській філії ПрАТ «Волиньобленерго». Розмір його щомісячного доходу становить приблизно 8000.00 гривень, відтак вважає, що його дохід є достатнім для забезпечення матеріальних потреб їхніх неповнолітніх дітей та складається з регулярних грошових витрат, отримуваних у формі заробітної плати. Крім того зазначає, що відповідач нещодавно придбав автомобіль, що також вказує на достатність його доходів для забезпечення матеріальних потреб їхніх дітей. [PERSON] не працює, має лише нерегулярні доходи від сезонних робіт протягом декількох місяців на рік, а відтак самостійно не може забезпечити дітей всім необхідним. Донька [PERSON] досягла повноліття, однак на теперішній час вона навчається на денній формі навчання в Східноєвропейському національному університеті ім. Лесі Українки, в зв`язку з цим вона надалі потребує матеріальної допомоги на її утримання. [PERSON] проживає з позивачем, що стверджується відповідною відміткою в її паспорті громадянина України та довідкою про склад сім`ї, отримує стипендію в розмірі 1660.00 гривень, якої не вистачає щоб покрити всі матеріальні потреби пов`язані з побутом та навчанням, інших доходів та джерел свого утримання вона не має, а відтак ні позивач ні донька самостійно не можемо забезпечити її необхідним розміром утримання для забезпечення її потреб. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/7 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення двадцяти трьох років, за умови продовження донькою навчання. Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 03.11.2020 позовну заяву залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунені. Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 10.11.2020 прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві. Додатково пояснила, що їх шлюб з відповідачем на теперішній час розірвано. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/7 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення двадцяти трьох років, за умови продовження донькою навчання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні та в письмовому відзиві позовні вимоги визнав частково. Підтвердив, що позивач разом із їхніми дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали з ним в будинку його батьків до 05.12.2020. Вказує на, те що він здійснював догляд та по можливості забезпечував їхніх спільних дітей всім необхідним для належного їх гармонійного розвитку та життя, допомагає в побуті та навчанні, займається веденням домашнього господарства, в якому позивач не брала участі, оскільки вважала, що має можливість придбати все необхідне за власні кошти. Звертає увагу суду на те, що позивач періодично виїжджає на сезонні роботи терміном від 3 до 5 місяців, В останнє вона була відсутня з травня по вересень 2020 року, відповідно діти перебували на повному утриманні відповідача. З 06.12.2020 вони проживають окремо, оскільки позивач придбала нерухомість в с. Велика Глуша. Відповідно, для забезпечення належних умов для розвитку дітей [PERSON] добровільно було передано [PERSON] всі меблі та побутова техніка, а також продукти харчування, відповідно які були придбанні з його заробітної плати, у зв`язку з тим, що [PERSON] не працевлаштована. Гроші, які вона отримала за кордоном витратила на власні потреби. Окрім того, позивач не надає жодного доказу, що неповнолітні діти не отримують всі належні умови для розвитку, також не надає жодної квитанції, розрахункового документу, який би підтверджував, що вона витрачає грошові кошти на неповнолітніх дітей в розмірі 3000-4000 гривень в місяць. Щодо повнолітньої дочки [PERSON] , вона дійсно навчається, отримує стипендію в розмірі 1600 гривень. З 15.10.2020 по даний час перебуває в с. Велика Глуша, оскільки відповідно до наказу Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки від 13.10.2020 № 255-з та наказу Волинського національного університету імені Лесі Українки «Про особливості роботи навчального закладу в умовах карантину на період з 01 грудня по 31 грудня 2020 року перейшла на дистанційну форму навчання, тому додаткових витрат не потребує. Матеріальну допомогу відповідач надає, нещодавно особисто дочці була надана матеріальна допомога в розмірі 2000 гривень на руки, а також позивачем не додано доказів щодо місячних витрат на проживання та оплати поїздок на навчання. Зазначає, що на сьогоднішній день він не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів. Крім того, йому потрібно облаштувати будинок побутовою технікою першої необхідності, у зв`язку з тим, що меблі і побутова техніка, яка нажита за час їхнього спільного проживання, віддав після переїзду позивачу, для облаштування та утримання дітей. Окрім того, він має намір матеріально допомагати своїм дітям особисто, оскільки відповідач не заперечує та не проти щоб їхні діти проживали із ним. На даний час [PERSON] працює, має можливість сплачувати аліменти, однак вважає, що позивач зависила розмір аліментів. Також додав виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого про стан свого здоров`я, який є незадовільним. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив позов задовольнити частково, а саме: на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) та на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання - в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів у частці заробітку (доходу), частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвитку дитину. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (статтями 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних факторів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не є меншим 23 років; продовження навчання ними; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] є неповнолітніми, [PERSON] є повнолітньою, навчається на 3 курсі факультету біології та лісового господарства денної форми навчання за державним замовленням освітнього ступеня «бакалавр» Волинського національного університету імені Лесі Українки, термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022. Відповідач в добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] працює, має постійний, стабільний дохід, хворіє та потребує коштів на лікування. Позивач не має постійного місця роботи, однак працює на сезонних заробітках. [PERSON] щомісячно отримує стипендію в розмірі 1660 гривень. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 23.05.2012, серії [NUMBER] від 04.03.2005 та серії [NUMBER] від 01.11.2000, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.07.2000, довідки про доходи [PERSON] , виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № 2320/236 від 18.04.2014, наказу № 255-з щодо тимчасового переходу на дистанційну форму навчання від 13.10.2020, наказу № 350-з про особливості роботи університету в умовах карантину на період з 01 грудня по 31 грудня 2020 року від 30.11.2020, довідки № 492 від 03.12.2020 . Крім того, в поданій до суду позовній заяві та в судовому засіданні позивачем [PERSON] відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України не обґрунтовано та не доведено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] потребують матеріальну допомогу в розмірі Ѕ частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та що їх повнолітня дочка [PERSON] потребує від відповідача матеріальну допомогу в розмірі, а саме: 1/7 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку щомісячно, як і не наведено та не представлено суду належних доказів у підтвердження того, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частки та на повнолітню дитину в розмірі 1/7 частки щомісячно. Вказана обставина заперечується відповідачем, однак він зазначив, що погоджується та має можливість сплачувати на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки та на повнолітню в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обов`язків батьків в утриманні дітей, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття та на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, на час навчання доньки. Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дітей. Оскільки позивач згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави зазначений розмір судового збору.

Outcome: partial