Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 12.04.2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилося четверо дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, постійно безпричинно скандалив, наносив побої. Відповідач неодноразово обіцяв змінити поведінку, однак обіцянки не виконав, у зв'язку з чим в грудні 2016 року після чергової сварки вона викликала працівників поліції та пішла з дітьми проживати до своєї матері в с. Ісаків Тлумацького району Івано-Франківської області. Протягом останнього року вони разом не проживають, не спілкуються, двічі на рік відповідач приїздив до дітей. Примирення між ними є недоцільним. Спільно нажитим майном поділяться в добровільному порядку. А тому, просить шлюб розірвати, місцем проживання дітей визначити її місце проживання, залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання на судовий розгляд не з'явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Також подала письмову заяву, в якій просила понесені нею судові витрати покласти на її рахунок. Відповідач [PERSON] в судове засідання на судовий розгляд не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення та просив справу розглянути у його відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 12.04.2003 року зареєстрували шлюб у с. Ісаків Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). У шлюбі у них народилось четверо дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], що підтверджується їх копіями свідоцтв про народження (а.с. 5-8).Подружнє життя у сторін не склалося, між ними постійно виникають сварки та скандали, сторони разом не проживають та не спілкуються, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просила місцем проживання дітей визначити її місце проживання, а відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд, вважає, що місцем проживання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері - [PERSON] (позивач). Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що неповнолітній [PERSON], [INFO],виповнилось 15 років, вона має право визначити своє місце проживання з матір'ю або з батьком самостійно. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, враховуючи письмову заяву позивача, суд вважає, що понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (квитанція № 0.0.947521300.1 від 23.01.2018 року, а.с. 1) та на професійну правничу допомогу в сумі 1000,0 грн. (квитанція № 007265 від 23.01.2018 року та витягу з договору про надання правової допомоги від 23.01.2018 року, а.с. 10, 11) слід покласти на її рахунок. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved