Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що відповідач є батьком її дочки [PERSON], [INFO], яку він не бачив з народження, та до теперішнього часу з нею не спілкувався і участі у її вихованні та утриманні не приймає. Позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Балтського районного суду Одеської області від 15.10.2013р. було розірвано, дочка проживає біля позивача та знаходиться на її утриманні і вихованні. Також, починаючи з 30.01.2012р., за рішенням цього ж суду з відповідача на користь позивача на утримання дочки було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), які він не сплачує, в наслідок чого станом на 01.10.2017р. за ним виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 28579,54грн.. Наведене свідчить про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, у зв'язку з чим позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Представники Органу опіки та піклування Савранської селищної ради і Служби у справах дітей Савранської РДА в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача невідоме. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги приписи ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України та згоду позивача та його представника на ухвалення заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, думку представників Органу опіки та піклування Савранської селищної ради та Служби у справах дітей Савранської РДА, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Також в силу ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначено у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.4). Також встановлено, що відповідач з народження [PERSON] її вихованням та розвитком не займається, дитину не утримує, аліменти, що стягнути за рішенням суду, не сплачує, внаслідок чого станом на 01.10.2017р. за ним виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 28579,54грн. (а.с.47), з народження з дитиною не спілкується і взагалі її життям не цікавиться (а.с.50, 51, 52, 53, 54). Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо утримання і виховання своєї малолітньої дочки [PERSON]. Його вина полягає у тому, що він, в порушення вимог ст.ст.150, 180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо утримання, виховання та розвитку дочки, не піклується про неї, не спілкується з нею, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи, не забезпечує їй необхідного медичного догляду, а тому суд дійшов висновку, що виходячи з інтересів дитини [PERSON] слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved