Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2020 року. В спірній квартири зареєстровані відповідач [PERSON] , яка є колишнім власником квартири та відповідач [PERSON] , який є сином колишнього власника. Позивач не бажає сплачувати комунальні послуги за осіб, які у квартирі давно не проживають та не є її родичами. У зв`язку із викладеним позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування її квартирою. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання відповідачі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Належно оформлених заяв або клопотань від відповідачів до суду не надходило. Суд не приймає до уваги копії заяв, які надійшли на електронну адресу суду від імені відповідачів про розгляд справи без їх участі, адже по-перше, ці заяви не містять електронного або оригінального власноручного підпису відповідачів, а по-друге, суду невідомо чи є електронна адреса, з якої надійшли ці заяви, електронною адресою саме відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 26.02.2020, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В., та копією Витягу з Державного речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 201950535. Відповідно до пункту 15 вищевказаного договору сторони домовились, що всі зареєстровані особи зобов`язуються знятися з реєстрації місця проживання до 02.03.2020. Згідно із копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 24.02.2020 № 4118, виданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого 11.03.2013, [PERSON] , [INFO] , отримала паспорт громадянина Російської Федерації 11.03.2013 року. З копії Форми № 3 Свідоцтва 203 про реєстрацію за місцем перебування вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за місцем перебування за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд також враховує правову позицію, яка викладена в постанові Верховного Суду України по справі № 6-158цс14 та яка зводиться до того, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] втратила право власності на квартиру [ADDRESS] , а також враховуючи те, що другий відповідач [PERSON] є її сином та не є членом сім`ї нового власника квартири (позивача), то суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.1639216259.1 від 05.03.2020 року про сплату судового збору у сумі 1681,60 грн. Разом з тим, позивач у письмовій заяві просила не стягувати судовий збір з відповідачів, у зв`язку із чим суд не вважає за необхідне стягувати судовий збір з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved