Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. Позивач є наймачем кімнати, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У спірній кімнаті відповідач зареєстрований, але не мешкає більше десяти років без поважних причин. Комунальні платежі він не сплачує та особистих речей у кімнаті немає. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Позивач додатково пояснила, що відповідач є її сином. Він не живе з нею вже більше 10 років, їй невідомо де її син зараз. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її кумом (вони разом хрестили дитину). Крім того, сестра відповідача (донька позивача) є її подругою, вони регулярно спілкуються. Вона знає позивача та її сина вже близько 15 років. Син позивача проживав з позивачем по [ADDRESS] , однак щонайменше з 2013 року він з позивачем не проживає, адже він поїхав до Москви і у нього там своя сім`я. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона працювала разом з позивачем з 80-х років 20 сторіччя до початку 21 сторіччя. Син позивача, [PERSON] , приблизно 10 років тому проживав разом з матір`ю по [ADDRESS] , однак ще до 2014 року він припинив проживання з матір`ю. Позивач казала, що її син десь в Росії. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією ордеру на житлову площу у гуртожитку № 212 , виданого 02.10.1996 ВАТ «Укрхіменерго», [PERSON] надане право на зайняття з сім`єю з трьох осіб житлової площі у гуртожинку по [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 07.10.2020 № 15845, виданої 07.10.2020 Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - заявник, [PERSON] , [INFO] , - син. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. Отже, тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, перевищувати строк у шість місяців та відбуватися без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищенаведені показання свідків, судом встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає понад шість місяців без поважних причин, у зв`язку із чим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування кімнатою, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.0.1898563837.1 від 09.11.2020 про сплату судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved