Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] Данііла Олеговича про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, б. 11, кв. 354. У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстровані відповідачі, які є родичами позивача. Відповідачі в зазначеній квартирі не проживають з 2009 року. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач звернулась з цим позовом до суду і просить визнати відповідачів [PERSON], неповнолітнього [PERSON] Данііла Олеговича такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, б. 11, кв. 354. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині визнання неповнолітнього [PERSON] Данііла Олеговича, [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встанолвено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним\~ (нею)\~ для\~ особистого проживання і проживання членів\~ їх\~ сімей\~ і\~ мають\~ право розпоряджатися цією власністю\~ на\~ свій\~ розсуд:\~ продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, б. 11, кв. 354, належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-4326 від 16.12.1997 року, право власності зареєстроване від 27.12.1997 року за № 232 Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації». З копії довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 26990 від 08.06.2018 року, виданою Відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку вбачається, що до складу сімї/зареєстрованих за адресою: [INFO], б. 11, кв. 354, входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] Данііл Олегович, [INFO].\~ Згідно з актом про встановлення факту проживання (не проживання) № 283 від 13.12.2018 року, затвердженого КП «Житлосервіс «Світанок», за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, б. 11, кв. 354, фактично проживає [PERSON]. Окрім зазначеної особи, за вказаною вище адресою ніхто не мешкає станом на 13.12.2018 року. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі беруть участь в оплаті витрат на комунальні послуги, з вимогами про вселення до спірного житлового будинку відповідачі не зверталися та будь-якої спеціальної домовленості між сторонами щодо тривалості проживання не було, а також відсутні докази того, що існували будь-які перешкоди у проживанні відповідачів в спірному житловому приміщенні. В судовому засіданні встанолвено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] Данііл Олегович є громадянами [PERSON] Федерації та проживають за адресою: [INFO]. зазначена обставина підтверджується даними паспорту громадянина РФ [PERSON] №64 18 968569, копією свідоцтва про народження\~ [PERSON] серії 1-ЕД №067833, копіями свідоцтв про реєстрацію за місцем перебування від 27.07.20178 року №6770 та №6771. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON] Данііл Олегович за місцем реєстрації не проживають без поважних причин, а також те що вони мають інше постійне місце проживання на території іншої держави, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем [PERSON], яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього [PERSON] Данііла Олеговича, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Стосовно висновку Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області про заперечення проти позбавлення неповнолітньої дитини права користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Слід відзначити, що вищевказаний висновок Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області взагалі жодним чином необґрунтований. З наданого висновку неможливо встановити, які фактичні обставини були встановлені уповноваженими особами під час складання висновку, які дали підстави визнати позбавлення неповнолітньої особи права користування житловим приміщенням недоцільним. Загальне посилання на захист житлових прав дитини не є належним обґрунтуванням висновку. Крім того, ні Конституція України, ні Конвенція про права дитини, ні Цивільний кодекс України (зокрема, статті 405, 406 вказаного Кодексу), ні Сімейний кодекс України, ні Житловий кодекс УРСР, ні Закон України «Про охорону дитинства», ні Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» не встановлюють особливостей позбавлення дитини права користування житлом, яке вона набула як член сімї власника житла. Вказане право за своєю правовою природою є правом користування чужим майном (сервітутом) і позбавлення цього права відбувається в порядку статей 405, 406 ЦК незалежно від віку особи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі\~ 704, 80 грн.

Outcome: approved