Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на нього обовязків, а саме заборонити [PERSON] [INFO] наближатись на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи за адресою м. Рівне пр.-т Миру [ADDRESS] строком на 6 місяців та заборонити [PERSON] [INFO] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців. В обґрунтування заяви вказала, що вона проживає в квартирі за адресою [ADDRESS], що належить її на праві власності. Вказує, що у 2014 році вона розлучилася із своїм чоловіком [PERSON], однак ще з 2012 року вони разом не проживають. У 2012 році у них народилась спільна дитина. Після цього вона проживала весь час окремо від нього з дитиною. На даний час [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає. З 2013 року її колишній чоловік веде себе агресивно стосовно неї та дитини. У 2013 році він вночі, близько 4.00 годин прийшов до неї додому та вимагав, щоб вона відчинила йому двері, хоча на той час разом не жили та майже не спілкувались. На ці дії вона викликала працівників міліції, які приїхавши за викликом вмовили її не писати заяву на нього, бо ми на той час були одружені. Неодноразово вона зверталась до його дільничного міліціонера, телефон якого у неї був, з проханнями щоб він провів профілактичну роботу, однак це не допомагало.Зазначає, що її брат неодноразово заступався за неї та був свідком насильницьких дій. Одного разу, коли вона перебувала на вулиці разом з дитиною біля свого будинку, [PERSON] підїхав на велосипеді до нашого будинку почав погрожувати її, виражатися нецензурною лайкою, ображати у присутності нашої спільної дитини, якій на той час було лише 3 рочки. Вів він себе агресивно і вона боялася за своє життя та життя дитини. Вказує, що неодноразово [PERSON] перебував у підїзді нашого будинку ввечері. Зазначає, що декілька разів [PERSON] приходив до неї додому, намагався вибити двері, як її так і сусідам. Після чого вона звернулась до поліції з цього приводу. Після приїзду працівників поліції він продовжував вести себе агресивно по відношенню до неї та дитини, ображав її лайливими словами, погрожував її позбавленням життя. Перед новим 2019 роком він знову прийшов до неї додому і намагався зайти в квартиру. Вона зателефонувала своєму братові [PERSON] та попросила його прийти до неї, бо дуже злякалась за своє життя. В цей же час вона викликала працівників поліції, оскільки він вів себе агресивно, погрожував мені розправою. Крім того вказує,що від дій [PERSON] можна очікувати будь чого, оскільки він вживає наркотичні препарати та перебуває на обліку в наркодиспансері. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримала, з підстав викладених у заяві Заінтересована особа та його представник заперечили проти задоволення [PERSON] додатково пояснив, він не вчиняв насильство, і дійсно коли приходив до сина то [PERSON] викликала працівників поліції, однак були наданні пояснення з цього приводу. Зазначив, що він не вчиняв насильства та погроз стосовно заявниці. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в сімейних відносинах, однак Рішенням Рівненського міського суду від 21 лютого 2014 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] Нікіту Сергійовича01 грудня [INFO]. Розділом\~IV\~глави\~13 ЦПК України\~визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч.1,\~ст. 1 цього Закону\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2\~ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно\~ст. 350-6 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч.6 ст.\~81, ч.1 ст.\~89 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підтвердження своїх вимог заявниця посилалась на запит про надання інформації згідно якого вбачається, що 07.01.2017 року та 24.02.2018 року до Рівненського відділу поліції надійшло її звернення, однак дані звернення суд не приймає до уваги, оскільки заінтересовану особу за даними зверненнями до відповідальності притягнуто не було. Крім того, згідно листа №59/200/01-2019 від 18.01.2019 року вбачається, що з [PERSON] працівниками поліції проведено профілактичну бесіду та розяснено про відповідальність за порушення чинного законодавства. Однак , суд також звертає увагу, що заінтересовану особу за даним зверненням [PERSON] до відповідальності жодного разу не притягнено. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що відсутні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про не обґрунтованість заяви та відмови у видачі обмежувального припису відносно. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed