Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], в якому просить розірвати договір довічного утримання від 26 вересня 2006 року укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О.М., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2-3538, визнати за позивачем право власності на жилий будинок з надвірними побудовами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а також зняти заборону відчуження даної нерухомості, накладену державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О.М. 26.09.2006 року, зареєстровану в реєстрі заборон за № 185/2006 рік. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на те, що 26 вересня 2006 року між нею та її донькою [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О.M., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2-3538. Згідно умов даного договору позивач передала у власність [PERSON] належний їй на праві приватної власності жилий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,0723 га, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, взамін чого її донька зобов'язалася надавати їй довічне матеріальне забезпечення, яке полягало у вигляді забезпечення житлом шляхом збереження права безоплатного по життєвого проживання у відчужуваному жилому будинку та користування земельною ділянкою; забезпечення щоденним харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям, лікарськими засобами; забезпечення догляду та надання необхідної допомоги; надання побутових послуг; поховання у випадку смерті. Цього ж дня було накладено заборону на відчуження зазначеного у договорі жилого будинку та земельної ділянки. [INFO] дочка позивачки [PERSON] померла, після смерті якої єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, є її син - відповідач по справі [PERSON] Позивач зазначає, що відповідач спочатку не знав про існування договору довічного утримання і вважав, що єдиним спадковим майном після смерті матері є частина жилої квартири, і тому відповідно його умови не виконував. Але й після того, як онук позивачки дізнався про існування спірного договору, все рівно не виконує його умови, мотивуючи це наявністю власної родини, зайнятістю на роботі та відсутністю вільного часу та матеріальної можливості їх виконувати. За таких обставин, позивачка звернулася з даним позовом до суду для захисту своїх порушених справ та інтересів. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Суду надано копію договору довічного утримання від 26 вересня 2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О.M., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2-3538, згідно умов якого [PERSON] передала у власність [PERSON] належний їй на праві приватної власності жилий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,0723 га, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, взамін чого її донька зобов'язалася надавати їй довічне матеріальне забезпечення, яке полягало у вигляді забезпечення житлом шляхом збереження права безоплатного по життєвого проживання у відчужуваному жилому будинку та користування земельною ділянкою; забезпечення щоденним харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям, лікарськими засобами; забезпечення догляду та надання необхідної допомоги; надання побутових послуг; поховання у випадку смерті (а.с.7). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.05.2008 року, житловий будинок розташований по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 26.09.2006 року (а.с.9). Суду надано копію державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №078642, згідно якого [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0723 га надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована по [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до ст.ст. 744, 745 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду виключно на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач подав заяву, якою визнав позов у повному обсязі, а, відповідно, визнав і обставини, в ньому зазначені, а тому позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню - договір довічного утримання має бути розірваний та за позивачем повинно бути визнано право власності на нерухоме майно, яке є предметом вищезазначеного договору. Однак, щодо вимоги про зняття заборони, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки не вбачається порушеного права позивача в цій частині позовних вимог, бо сам договір містить відповідне зазначення «… накладається заборона відчуженого в Договорі будинку та земельної ділянки до припинення чи розірвання договору довічного утримання» (а.с.7-об). Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с.1) На підставі викладеного,

Outcome: partial