Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про зняття арешту з майна. Свій позов обґрунтовує тим, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] . Вказує, що її дід та баба - [PERSON] та [PERSON] заповіли їй належні їм частки у вказаній квартирі. [INFO] померла її бабуся, після чого вона звернулася до Першої нотаріальної контори Волинської області стосовно оформлення спадкових прав, однак у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки з`ясовано, що на вказану квартиру накладений арешт згідно постанови ДВС у м. Луцьку від 27.06.2006 року. Вважає, що оскільки вона як власник майна не є боржником у будь-якому виконавчому провадженні, жодних вимог до неї як до власника обтяженого майна не пред`явлено, то належне їй майно безпідставно перебуває під обтяженням, чим порушуються її майнові права щодо розпорядження власністю. При цьому, відносно інших співвласників майна в автоматизованій системі виконавчих проваджень також відсутня інформація щодо відкритих виконавчих проваджень та наявність обтяжень. У зв`язку з чим, просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. При цьому, в судовому засіданні від 24.03.2021 року не зміг пояснити, на якій підставі був накладений арешт на квартиру. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.12.2001 року співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Згідно заповітів від 22.06.2016 року та 16.02.2017 року - [PERSON] та [PERSON] належні їм частки у квартирі [ADDRESS] заповіли [PERSON] (а.с. 11, 12). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2019 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10). Судом також з`ясовано, що постановою державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори від 16.11.2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки на квартиру [ADDRESS] накладено арешт (а.с. 6). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідує, що на підставі постанови ДВС у м. Луцьку від 27.06.2006 року накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що суду не представлено доказів, що позивач та інші співвласники квартири є боржниками у будь-якому виконавчому провадженні та враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна не інакше як за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved