Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, обґрунтовуючи заяву тим, що 24 вересня 2000 року уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 66. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки подружнє життя сторін не склалося, 14 грудня 2012 року рішенням Маневицького районного суду шлюб було розірвано. На даний час дочка [PERSON] є студенткою першого курсу денного відділення факультету журналістики Львівського Національного університету імені Івана Франка та буде навчатися до 30 червня 2023 року. Дочка повністю перебуває на утриманні матері, а кошти потрібні для навчання, купівлі одягу та продуктів харчування, тому просила стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ј з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею 23 років або до припинення навчання. В дане судове засідання позивач не з`явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступних висновків. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 24 вересня 2000 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 66. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки подружнє життя сторін не склалося, 14 грудня 2012 року рішенням Маневицького районного суду шлюб було розірвано (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 березня 2002 року [PERSON] народилася [INFO] . Її батьком є [PERSON] (а.с. 6). Із виконавчого листа № 0311/7276/2012 від 15 листопада 2012 року вбачається, що з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу), але не менші 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2012 року та до їх повноліття (а.с. 7). Відповідно до довідки Львівського Національного університету імені Івана Франка № 314 від 2 березня 2020 року [PERSON] є студенткою першого курсу денного відділення факультету журналістики. Дата закінчення навчання - 30 червня 2023 року (а.с. 8). За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що [PERSON] проживає з матір`ю та фактично перебуває на її утриманні. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. З врахуванням викладеного, суд вважає, що [PERSON] у зв`язку з її навчанням потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а її батько [PERSON] спроможний таку допомогу надавати. Також, враховуючи те, що [PERSON] є повнолітньою, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби дочки в матеріальній допомозі батьків. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, суд приходить до висновку, що про стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] у зв`язку з продовженням навчання в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12 березня 2020 року до досягнення нею 23 років. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 840 гривень 80 копійок судового збору. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved