Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Луківської сільської ради, [PERSON] , в якому просить: встановити факт родинних відносин, визначивши, що вона є рідною онукою [PERSON] , 1921 року народження, яка померла [INFO] , та [PERSON] , 1920 року народження, який помер [INFO] ; визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивувала тим, що від народження постійно проживала разом зі своїми батьками у житловому господарстві по [ADDRESS] . Вони жили з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] (по батьковій лінії), яким фактично належало житлове господарство. Право власності на вищезгаданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстроване не було. Дане житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 56,6 кв.м, житловою площею 43,2 кв.м., літньої кухні, комори, стайні, стодоли, чотирьох сараїв, вбиральні, колонки питної, огорожі та вимощення. Будівництво житлового будинку здійснено у 1958 році, господарські будівлі будувалися протягом 1965-1989 років. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0.25 га. Ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 84900 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. [PERSON] помер [INFO] . На час смерті дідуся [PERSON] разом з ним у житловому господарстві по [ADDRESS] проживали: його дружина, бабуся позивачки - [PERSON] , позивачка та її дочка [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка вона не отримала. На час смерті [PERSON] разом з нею у житловому господарстві по [ADDRESS] проживали: позивачка та її дочка [PERSON] . Як дідусь, так і бабуся при житті висловили бажання про те, щоб позивачка успадкувала житлове господарство, однак заповітне розпорядження з цього приводу не зробили. Їхнім спадкоємцем першої черги за законом був би батько позивачки [PERSON] , однак він раптово помер внаслідок серцевого нападу 21 червня 1992 року. Згідно вимог ч.2 ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час смерті спадкодавця [PERSON] , онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем: вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті дідуся та бабусі за правом представлення. За її заявою після смерті [PERSON] була зведена спадкова справа № 282, позивачка 29 березня 2001 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну дідові земельну частку (пай). За заявою позивачки після смерті [PERSON] була зведена спадкова справа № 281, позивачка 29 березня 2001 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну бабці земельну частку (пай). Проте, державний нотаріус відмовила позивачці у видачі документів на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів на це майно у спадкодавця. Технічним паспортом на житловий будинок доводиться, що будівництво житлового будинку здійснено у 1958 році, господарські будівлі будувалися протягом 1965-1989 років. Право власності на це майно не зареєстроване. Позивачка є рідною онукою спадкодавця [PERSON] . Однак, у документах, якими доводяться родинні відносини між ними, існують розбіжності в написанні прізвища, виправити які поза судовим шляхом неможливо. Так, згідно свідоцтва про народження позивачка [PERSON] , її батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 26.04.1995 року позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Батько позивачки згідно свідоцтва про народження [PERSON] , його батьки: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтва про смерть баби і діда, які виписувалися на підставі їхніх паспортів, були виписані на прізвище « [PERSON] ». З довідки Луківської сільської ради № 334 від 03.10.2019, яка видана на підставі погосподаської книги, теж вбачається, що батько і мати позивачки мають прізвище « [PERSON] », а дід та баба - « [PERSON] ». У зв`язку з розбіжностями в написанні прізвищ батьків позивачки, діда та баби, які давно померли, позивачка змушена звернутися до суду. Встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем має для позивачки юридичне значення, так як є необхідним для оформлення свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Представник Луківської сільської ради в судове засідання не з`явився. Луківська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, заслухавши вступне слово позивачки, пояснення свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 1975 р. Луківською сільською радою Городенківського району, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 8 від 25 квітня 1975 р. в книзі реєстрації актів про народження. Позивачка при укладенні шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис № 5 від 26 квітня 1995 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого виконкомом Луківської сільської ради. Копією повторного свідоцтва про народження батька позивачки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 1964 р. Городенківським р/б ЗАГС стверджується, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 12 від 21 червня 1946 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. [PERSON] помер [INFO] у віці 77 років в с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 2 від 14 січня 1998 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 березня 2001 р. відділом РАГС Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 березня 2001 р. державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 339, вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його внучка - позивачка [PERSON] , жителька с. Лука Городенківського району. [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років в с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 11 від 22 травня 1998 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 березня 2001 р. відділом РАГС Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 березня 2001 р. державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 338, підтверджується, що спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] , є її внучка - позивачка [PERSON] , жителька с. Лука Городенківського району. Приймаючи до уваги те, що прізвище [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , в різних документах записано як «[PERSON]» (в свідоцтві про народження батька позивачки), так і « [PERSON] » (в свідоцтві про їх смерть, свідоцтвах про право на спадщину за законом), а також співзвучність прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] », ідентичність імені та по батькові спадкодавців, тому суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між позивачкою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 1921 року народження, яка померла [INFO] , як онукою та бабою, а також [PERSON] , 1920 року народження, який помер [INFO] , як онукою та дідом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , житель с. Корнів суду пояснив, що позивачка [PERSON] є рідною сестрою його дружини. На той час, як він одружувався з [PERSON] , її батько вже помер. Батьки його покійного тестя, відповідно дід і баба його дружини: [PERSON] і [PERSON] , були живі, жили в с. Лука; з ними разом жила сестра дружини - позивачка [PERSON] . Про те, що [PERSON] помер [INFO] , свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 червня 1992 р. Луківською сільською радою, запис за № 9 від 22 червня 1992 р. в книзі реєстрації актів про смерть. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На день смерті ( [INFO] ) [PERSON] , 1946 р.н., проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] ; разом з ним проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] , 1975 р.н., дружина [PERSON] , 1949 р.н., батько [PERSON] , 1920 р.н., мати [PERSON] , 1921 р.н, що стверджується довідкою № 335, виданою 03.10.2019 виконкомом Луківської сільської ради. Про те, що [PERSON] , 1946 року народження, та [PERSON] , 1949 року народження, були подружжям, свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Луківською сільською радою Городенкіського району, запис за № 2 від 30 січня 1969 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли в рiвних частках його спадкоємці першої черги за законом, які проживали з померлим на день його смерті: батьки [PERSON] , [PERSON] та його дочка - позивачка [PERSON] , та дружина померлого - відповідачка [PERSON] , якій 11 липня 2012 р. державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1088, на грошові кошти з процентами в ВАТ Державний ощадний банк України ТВБВ № 6342/027 філія Городенківського району Івано-Франківської області, що належали померлому на підставі довідки № 885 від 09.04.2008 (спадкова справа № 345/2001). Дідусь позивачки [PERSON] помер [INFO] Баба позивачки [PERSON] померла [INFO] . Внаслідок їх смерті відкрилася спадщина. Про те, що на день смерті кожного з них позивачка [PERSON] , 1975 року народження, була зареєстрована та проживала разом з ними в [ADDRESS] , свідчать видані виконкомом Луківської сільської ради довідки: № 323 від 03.10.2019, № 365 від 28.10.2019. Ч.2 ст. 529 ЦК УРСР визначає, що онуки i правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час вiдкриття спадщини немає в живих того з їх батькiв, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порiвну в тiй частцi, яка належала б при спадкоємствi за законом їх померлому родителю. Оскільки на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] не було в живих їх сина, одночасно батька позивачки, [PERSON] , тому позивачка [PERSON] , прийняла спадщину за правом представлення. Копією спадкової справи № 272/2001, наданою суду державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори стверджується, що 29 березня 2001 р. спадкоємцю померлого [PERSON] внучці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 34:45 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 339. Копія спадкової справи № 273/2001 Городенківської районної державної нотаріальної контори підтверджує, що 29 березня 2001 р. спадкоємцю померлої [PERSON] внучці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 34:45 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яке зареєстроване в реєстрі за № 338. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2126/02-31 від 25 жовтня 2019 р. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 9124 від 09.10.2019 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 10.10.2019, вбачається, що житловий будинок збудований в 1958 р., господарські будівлі та споруди - збудовані в 1965, 1974, 1981, 1985, 1988, 1989 роках. Їх ринкова вартість станом на 25.10.2019 становить 84900 грн., що стверджується звітом про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». За даним житловим будинком рахується земельна ділянка площею 0,6000 га, а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,3500 га, що стверджується довідкою № 322, виданою 03.10.2019 виконкомом Луківської сільської ради. Довідка виконкому Луківської сільської ради № 334 від 03.10.2019 свідчить, що житловий будинок в [ADDRESS] , зареєстрований у виконкомі місцевої ради; станом на 15.04.1991 в даному господарстві були зареєстровані: [PERSON] ,1975 р.н., [PERSON] , 1946 р.н., [PERSON] , 1949 р.н., [PERSON] , 1920 р.н., [PERSON] , 1921 р.н. Із довідок виконкому Луківської сільської ради № 13 від 08.01.2020 та № 298 від 01.10.2019 випливає, що житловий будинок в [ADDRESS] , не є колгоспним двором; рік побудови житлового будинку - 1958. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] фактично успадкувала вищезгаданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Ч.3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 525, 526, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved