Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яку мотивувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2000р. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з грудня 2014р. Позивач посилається на те , що спільне життя з відповідачем не склалося з причини розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного. Подальше спільне життя та збереження сім'ї суперечить її інтересам, спору стосовно розподілу майна та місця проживання дитини не має. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає і в добровільному порядку надавати відмовляється. Тому, позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду і просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. У зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивач [PERSON] в поданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 11.10.2017р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.112 СК України , суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.ст. 180 , 182 , 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до повнолітнього віку , аліменти стягуються в частковому відношенні до заробітку. Розмір аліментів , стягуваних на утримання неповнолітньої дитини, визначається з урахуванням матеріального та родинного стану платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи видно , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2000р. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO], яка мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з грудня 2014р. Позивач посилається на те , що спільне життя з відповідачем не склалося з причини розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного. Подальше спільне життя та збереження сім'ї суперечить її інтересам, спору стосовно розподілу майна та місця проживання дитини не має. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Сторони не бажають збереження сім'ї , оскільки подальше їх сумісне життя неможливе у зв'язку з психологічною несумісністю , тобто збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Таким чином , матеріалами справи підтверджено , що сім'я фактично розпалася , сторони примиритися не бажають і подальше сумісне життя і збереження шлюбу заперечує інтересам сторін, згоду про місце мешкання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу між сторонами знайдено, у зв'язку з чим позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з урахуванням змін внесених Законом № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017 до положень СК України, враховуючи вік, стан здоров'я та матеріальне забезпечення дитини, з урахуванням матеріального та родинного стану відповідача, суд вважає необхідним стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 640грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved