Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.09.2014 року помер її чоловік, [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, а саме: 1/2 частина квартири [ADDRESS] та 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями майна померлого є вона, як дружина спадкодавця, та їхні діти [PERSON] та [PERSON], які відмовилися від прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк та не претендують на прийняття спадщини після смерті [PERSON] 1/4 частина квартири [ADDRESS], належить померлому [PERSON] на підставі свідоцтвом про право власності на житло, а квартиру [ADDRESS] вона набула під час перебування в шлюбі з [PERSON], тому вона є спільним майном подружжя, і відповідно спадкуванню підлягає 1/2 її частина, а на іншу 1/2 частину вона має право, як на частку у спільному сумісному майні подружжя. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], як на частку в спільному майні подружжя, та на 1/4 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка, [PERSON], який помер 07.09.2014 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про визнання заявленого позову та розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 162194, актовий запис № 147, виданим Відділом ДРАЦС РС Ківерцівського РУЮ Волинської області, [PERSON] помер 07.09.2014 року /а.с.8/. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Луцької міської ради Волинської області 05.04.2007 року, [PERSON] належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] /а.с.9/. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дружина померлого позивач [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем та звернення до Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про заведення спадкової справи і видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39399574 від 20.01.2015 року /а.с.10/. Факт перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії VI-УР №243883, виданого Райбюро ЗАГС Ківерцівського району Волинської області 28.08.1971 року /а.с.7/. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. В силу ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] Як вбачається з повідомлення Ківерцівської Державної нотаріальної контори № 1853/01-16 від 06.12.2017 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50172756 від 06.12.2017 року, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 15 за 2015 рік. Дружина спадкодавця [PERSON], в межах шестимісячного строку звернулася із заявою про прийняття спадщини, а діти [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини після смерті батька. Разом з тим, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори від 24.11.2017 року № 1786/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким, чином вимогу позивача про визнання права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка, [PERSON], який помер 07.09.2014 року, слід задовольнити. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], як на частку в спільному майні подружжя, то дана вимога до задоволення не підлягає, оскільки згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.12.2005 року, вищевказана квартира хоча й була набута у період шлюбу [PERSON] та [PERSON], однак остання його набула в порядку спадкування, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, квартира належить на праві особистої приватної власності [PERSON] і не є спільним майном подружжя.

Outcome: partial