Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Радехівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «В.Д.С. Агро», ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ», третьої особи [PERSON] про припинення договору поруки. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 березня 2013 року між нею, ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» та ТзОВ «В.Д.С. АГРО» укладено договір поруки №РХ029031.9640.003. У відповідності до цього договору вона поручилася перед ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» за виконання ТзОВ «В.Д.С. АГРО» зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т. ч. збільшуючими основне зобов'язання). З п.2 зазначеного договору поруки вбачається, що згідно кредитного договору [PERSON] встановив Позичальнику непоновлювану Кредитну лінію в сумі 1 400 000.00 грн. зі строком погашення до 27 березня 2016 року, щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20.00 відсотків річних, сплатою одноразової комісії у розмірі 1.00 відсотка від суми 266 666,71 грн. та сплатою щомісячної комісії в розмірі 0.00 відсотка від суми кредитного договору (основне зобов'язання). Також, у відповідності до п. 11 договору поруки, при його укладенні, вона детально ознайомилася з умовами надання кредиту ТзОВ «В.Д.С. АГРО» і чітко усвідомила те, скільки коштів прийдеться виплатити банку у разі невиконання кредитного договору ТзОВ «В.Д.С. АГРО». 14 серпня 2014 року між нею, ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» та ТзОВ «В.Д.С. АГРО» укладено додаткову угоду №1 до договору поруки № РХ029031.9640.003 від 28 березня 2013 року. Як їй пояснили представники Відповідачів, причиною укладення такої стало те, що вони вирішили змінити процентну ставку за користування кредитом, а також встановили комісію за внесення змін до умов кредитного договору. У відповідності до цієї додаткової угоди №1 внесено зміни у п. 1 та п.2 договору поруки. Зокрема, з моменту підписання додаткової угоди №1, п.1 договору поруки від 28 березня 2013 року виглядав наступним чином: «Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року, додатковою угодою №1 від 14 серпня 2014 року до Кредитного договору № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшуючими основне зобов'язання)». З моменту підписання додаткової угоди №1, п.2 договору поруки від 28 березня 2013 року виглядав наступним чином: «Згідно кредитного договору [PERSON] встановив Позичальнику непоновлювану Кредитну лінію в сумі 1 400 000.00 грн. зі строком погашення до 27 березня 2016 року, щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20.50 відсотків річних, сплатою одноразової комісії у розмірі 1.00 відсотка від суми 266 666.71 грн. та сплатою щомісячної комісії в розмірі 0.00 відсотка від суми кредитного договору (основне зобов'язання). У випадку зміни умов кредитування Позичальник сплачує Банку одноразову комісію за внесення змін до умов кредитного договору та/або за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1000 гривень 00 коп. Сплата комісії здійснюється Позичальником у день зміни умов кредитування та/або закінчення дії кредитного договору.» Тобто, у порівнянні з первинним варіантом, у п.2 договору поруки збільшено на 0,5 відсотка процентну ставку за користування кредитом та передбачено комісію за внесення змін до умов кредитного договору та/або за обслуговування кредитної заборгованості. Зі змістом самої додаткової угоди №1 до кредитного договору її Відповідачі знайомити відмовилися та послались на те, що зміст підписаної нею додаткової угоди № 1 до договору поруки не містить вказівки на те, що вона ознайомлена з додатковою угодою №1 до кредитного договору, а тому її і не слід знайомитися з такою. В цей же час, Відповідачі її запевнили, що будь-яких інших змін ніж ті, які зазначені у додатковій угоді №1 до договору поруки, у кредитний договір ніхто не вносив і її інтереси жодним чином не порушені. 21 жовтня 2014 року між нею, ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» та ТзОВ «В.Д.С. АГРО» укладено додаткову угоду №2 до договору поруки № РХ029031.9640.003 від 28 березня 2013 року. Як їй пояснили представники Відповідачів, причиною укладення такої стало те, що вони домовилися про зменшення комісії за внесення змін до умов кредитного договору. У відповідності до цієї додаткової угоди №1 внесено зміни у п.1 та п.2 договору поруки. Зокрема, з моменту підписання додаткової угоди №2, п.1 договору поруки від 28 березня 2013 року виглядав наступним чином: «Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року, додатковою угодою №1 від 14 серпня 2014 року до Кредитного договору № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року, додатковою угодою №2 від 21 жовтня 2014 року до Кредитного договору № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшуючими основне зобов'язання)». Таким чином вона зрозуміла, що в порівнянні з попереднім варіантом, до п.1 договору поруки включено згадку про додаткову угоду №2 до кредитного договору. З моменту підписання додаткової угоди №2, п.2 договору поруки від 28 березня 2013 року виглядав наступним чином: «Згідно кредитного договору [PERSON] встановив Позичальнику непоновлювану Кредитну лінію в сумі 1 400 000.00 грн. зі строком погашення до 27 березня 2016 року, щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20.50 відсотків річних, сплатою одноразової комісії у розмірі 1.00 відсотка від суми 266 666,71 грн. та сплатою щомісячної комісії в розмірі 0.00 відсотка від суми кредитного договору (основне зобов'язання). У випадку зміни умов кредитування Позичальник сплачує Банку одноразову комісію за внесення змін до умов кредитного договору та/або за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 300 гривень 00 коп. Сплата комісії здійснюється Позичальником у день зміни умов кредитування та/або закінчення дії кредитного договору.» Відповідачі їй пояснили, що у порівнянні з попереднім варіантом, у п.2 договору поруки дійсно було зменшено комісію за внесення змін до умов кредитного договору та/або за обслуговування кредитної заборгованості. Як і у попередньому випадку, зі змістом самої додаткової угоди №2 до кредитного договору її Відповідачі знайомити відмовилися та знову послались на те, що зміст підписаної нею додаткової угоди № 2 до договору поруки не містить вказівки на те, що вона ознайомлена з додатковою угодою №2 до кредитного договору, а тому її не слід знайомитися з такою. В цей же час, Відповідачі знову її запевнили, що будь-яких інших змін ніж ті, які зазначені у додатковій угоді №2 до договору поруки, у кредитний договір ніхто не вносив і її інтереси жодним чином не порушені. В кінці січня 2016 року їй з Залізничного районного суду м.Львова надійшла копія позову ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» до ТзОВ «В.Д.С. АЕРО». [PERSON] та до неї, [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаними вище кредитним договором, а також додатки до позову, серед яких були і додаткові угоди до кредитного договору № 1 та № 2. Ознайомившись зі змістом кредитного договору № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року, додатковою угодою №1 від 14 серпня 2014 року до Кредитного договору № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року, додатковою угодою №2 від 21 жовтня 2014 року до Кредитного договору № MKLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року, співставивши їх з підписаним нею договором поруки та додатковими угодами до нього № 1 та № 2. вважає, що укладений нею договір поруки № РХ029031.9640.003 від 28 березня 2013 року, а також додаткові угоди до нього № 1 від 14 серпня 2014 року та №2 від 21 жовтня 2014 року мають бути припинені, оскільки внаслідок укладення додаткових угод, до кредитного договору було внесено наступні, не погоджені з нею зміни, внаслідок яких збільшився обсяг її відповідальності. Зокрема, у п.6.2 кредитного договору № MKLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року, у редакції від 28 березня 2013 року, вказувалося, що за порушення строків погашення кредиту [PERSON] нараховує Позичальнику відсотки у розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п. 1.1.3 цього Договору, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. На той момент у п. 1.1.3 Договору встановлювалася процентна ставка у розмірі 20 відсотків. Таким чином, у момент укладення договору поруки вона знала, що за порушення строків погашення кредиту нараховується штраф у розмірі 40 відсотків від суми простроченої заборгованості. Ознайомившись з додатковою угодою № 1 від 14 серпня 2014 року до кредитного договору, вона побачила, що п.6.2 Договору викладено у наступному вигляді: «За порушення строків погашення кредиту [PERSON] нараховує Позичальнику відсотки у розмірі 41 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення». Таким чином, 14 серпня 2014 року було збільшено на 1 відсоток штраф за порушення строків погашення кредиту. При цьому, така зміна відбулася як без її відома (оскільки, їй було відмовлено у ознайомленні з додатковою угодою до кредитного договору), так і без її згоди (оскільки додаткова угода № 1 від 14 серпня 2014 року до договору поруки не містить жодних даних про збільшення обсягу відповідальності за прострочення кредиту). Виходячи з наведеного, відбулося збільшення обсягу її, як поручителя, відповідальності за договором кредиту без її на те згоди. [PERSON] цього, п.2.7 кредитного договору, який наявний у всіх редакціях цього договору, вказує, що розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. П.2.8 кредитного договору, який також наявний у всіх редакціях кредитного договору, вказує, що відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту. Таким чином, чим більшою є непогашена частина кредиту, тим більша сума нараховується у якості відсотків за користування цими коштами. П.2.5 кредитного договору, у редакції від 28 березня 2013 року, встановлювався графік погашення кредиту, а також визначалася щомісячна сума погашення кредиту і щомісячне сальдо по кредиту з урахуванням сум, що мали вноситися щомісячно. Згідно цього пункту, станом на 21 серпня 2014 року сальдо по кредиту повинно було становити 760 000 грн. Однак, додатковою угодою №1 від 14 серпня 2014 року до кредитного договору внесено зміни у графік погашення кредиту і відповідно до цих змін станом на 21 серпня 2014 року сальдо по кредиту повинно було становити 1 000 000 грн. Таким чином, без її згоди та без її відома відбулося збільшення обсягу її, як поручителя, відповідальності за договором кредиту, оскільки станом на 21 серпня 2014 року відсотки за кредитом нараховувалися не з суми 760 000 гри., а з суми 1 000 000 грн. (відсотками обкладалися зайвих 240 000 грн.). При цьому, аналогічне збільшене нарахування суми виплат за відсотками, у відповідності до додаткової угоди №1 до кредитного договору, мало тривати до грудня 2014 року включно. Аналогічне порушення її прав як поручителя відбулося і внаслідок укладення додаткової угоди №2 від 21 жовтня 2014 року до кредитного договору, якою був змінений графік погашення кредиту. Так, у відповідності до нового графіку, станом на 21 жовтня 2014 року сальдо по кредиту мало становити 984 396 грн. В цей же час, згідно графіку погашення кредиту у редакції від 28 березня 2013 року, сальдо по кредиту на 21 жовтня 2014 року мало становити 680 000 грн., а згідно графіку у редакції від 14 серпня 2014 року 800 000 грн. При цьому, графік від 21 жовтня 2014 року вже навіть не передбачав зрівняння сальдо по кредиту з попередніми графіками. Згідно цього графіку навіть на етапі близькому до повного погашення кредиту сума з якої вираховувалися відсотки була більшою за суму встановлену у попередніх графіках. Таким чином, укладення додаткових угод до кредитного договору призвело до збільшення обсягу її відповідальності як поручителя без її згоди. Зокрема, збільшився розмір щомісячного платежу та сума залишку несплаченої кредитної заборгованості позичальника у порівнянні з графіком, визначеним до укладення додаткових угод, а також збільшився розмір нарахованої пені за порушення виконаний кредитного зобов'язання. [PERSON] того, збільшилася сума відсотків, які нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом. Тому просить визнати припиненим договір поруки №РХ029031.9640.003 від 28 березня 2013 року, укладений між нею - [PERSON], ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «В.Д.С. Агро», а також додаткові угоди до нього №1 від 14 серпня 2014 року та №2 від 21 жовтня 2014 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі й дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] з обмеженою відповідальністю «В.Д.С. Агро», у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що відповідач ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» змінивши умови кредитного договору не повідомив про це позивачку. Однак вказав, що це не вина [PERSON] з обмеженою відповідальністю «В.Д.С. Агро», оскільки про зміни в кредитному договорі позивачку мав повідомити відповідач ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ», а не [PERSON] з обмеженою відповідальністю «В.Д.С. Агро». Представника відповідача ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ», в судове засідання не з»явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив,однак надіслав на адресу суду письмове заперечення в якому просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. В обгрунтування заперечення вказує на те, що жодних доказів неознайомлення Позивача зі змістом додаткових угод до Кредитного договору суду не надано, а є лише її припущеннями. Тобто, посилання Позивача про його необізнаність з додатковими угодами до Кредитного договору є необгрунтованими та недоведеними, оскільки Позивач не був позбавлений можливості звернутись до Банку з письмовим запитом щодо надання таких додаткових угод до підписання додаткових угод до Договору поруки або взагалі відмовитись від їх підписання. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з»явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «В.Д.С. Агро», дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 березня 2013 року між позивачкою [PERSON], ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» та ТзОВ «В.Д.С. АГРО» укладено договір поруки №РХ029031.9640.003. У відповідності до цього договору [PERSON] поручилася перед ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» за виконання ТзОВ «В.Д.С. АГРО» зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т. ч. збільшуючими основне зобов'язання). З п.2 зазначеного договору поруки вбачається, що згідно кредитного договору [PERSON] встановив Позичальнику непоновлювану Кредитну лінію в сумі 1 400 000.00 грн. зі строком погашення до 27 березня 2016 року, щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20.00 відсотків річних, сплатою одноразової комісії у розмірі 1.00 відсотка від суми 266 666,71 грн. та сплатою щомісячної комісії в розмірі 0.00 відсотка від суми кредитного договору (основне зобов'язання). 14 серпня 2014 року між позивачкою, ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» та ТзОВ «В.Д.С. АГРО» укладено додаткову угоду №1 до договору поруки № РХ029031.9640.003 від 28 березня 2013 року. У відповідності до цієї додаткової угоди №1 внесено зміни у п. 1 та п.2 договору поруки. Зокрема, з моменту підписання додаткової угоди №1, п.1 договору поруки від 28 березня 2013 року виглядав наступним чином:«Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року, додатковою угодою №1 від 14 серпня 2014 року до Кредитного договору № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшуючими основне зобов'язання)». З моменту підписання додаткової угоди №1, п.2 договору поруки від 28 березня 2013 року виглядав наступним чином: «Згідно кредитного договору [PERSON] встановив Позичальнику непоновлювану Кредитну лінію в сумі 1 400 000.00 грн. зі строком погашення до 27 березня 2016 року, щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20.50 відсотків річних, сплатою одноразової комісії у розмірі 1.00 відсотка від суми 266 666.71 грн. та сплатою щомісячної комісії в розмірі 0.00 відсотка від суми кредитного договору (основне зобов'язання). У випадку зміни умов кредитування Позичальник сплачує Банку одноразову комісію за внесення змін до умов кредитного договору та/або за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1000 гривень 00 коп. Сплата комісії здійснюється Позичальником у день зміни умов кредитування та/або закінчення дії кредитного договору.» Тобто, у порівнянні з первинним варіантом, у п.2 договору поруки збільшено на 0,5 відсотка процентну ставку за користування кредитом та передбачено комісію за внесення змін до умов кредитного договору та/або за обслуговування кредитної заборгованості. 21 жовтня 2014 року між позивачкою [PERSON], ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» та ТзОВ «В.Д.С. АГРО» укладено додаткову угоду №2 до договору поруки № РХ029031.9640.003 від 28 березня 2013 року. Як їй пояснили представники Відповідачів, причиною укладення такої стало те, що вони домовилися про зменшення комісії за внесення змін до умов кредитного договору. У відповідності до цієї додаткової угоди №1 внесено зміни у п.1 та п.2 договору поруки. Зокрема, з моменту підписання додаткової угоди №2, п.1 договору поруки від 28 березня 2013 року виглядав наступним чином: «Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року, додатковою угодою №1 від 14 серпня 2014 року до Кредитного договору № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року, додатковою угодою №2 від 21 жовтня 2014 року до Кредитного договору № МКLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року та будь-якими додатковими угодами до нього (в т.ч. збільшуючими основне зобов'язання)». З моменту підписання додаткової угоди №2, п.2 договору поруки від 28 березня 2013 року виглядав наступним чином: «Згідно кредитного договору [PERSON] встановив Позичальнику непоновлювану Кредитну лінію в сумі 1 400 000.00 грн. зі строком погашення до 27 березня 2016 року, щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20.50 відсотків річних, сплатою одноразової комісії у розмірі 1.00 відсотка від суми 266 666,71 грн. та сплатою щомісячної комісії в розмірі 0.00 відсотка від суми кредитного договору (основне зобов'язання). У випадку зміни умов кредитування Позичальник сплачує Банку одноразову комісію за внесення змін до умов кредитного договору та/або за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 300 гривень 00 коп. Сплата комісії здійснюється Позичальником у день зміни умов кредитування та/або закінчення дії кредитного договору.» В кінці січня 2016 року позивачці із Залізничного районного суду м.Львова надійшла копія позову ПАТ «[PERSON] РОЗВИТКУ» до ТзОВ «В.Д.С. АЕРО», [PERSON] та до неї, про стягнення заборгованості за вказаними вище кредитним договором, а також додатки до позову, серед яких були і додаткові угоди до кредитного договору № 1 та № 2, внаслідок яких до кредитного договору було внесено не погоджені з позивачкою зміни, які збільшили обсяг її відповідальності. Зокрема, у п.6.2 кредитного договору № MKLNU2.5653.011 від 28 березня 2013 року, у редакції від 28 березня 2013 року, вказувалося, що за порушення строків погашення кредиту [PERSON] нараховує Позичальнику відсотки у розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п. 1.1.3 цього Договору, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. На той момент у п. 1.1.3 Договору встановлювалася процентна ставка у розмірі 20 відсотків. П.6.2 Договору було викладено у наступному вигляді: «За порушення строків погашення кредиту [PERSON] нараховує Позичальнику відсотки у розмірі 41 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення». Таким чином, 14 серпня 2014 року було збільшено на 1 відсоток штраф за порушення строків погашення кредиту. Тобто, відбулося збільшення обсягу [PERSON], як поручителя, відповідальності за договором кредиту без її на те згоди. [PERSON] цього, п.2.7 кредитного договору, який наявний у всіх редакціях цього договору, вказує, що розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. П.2.8 кредитного договору, який також наявний у всіх редакціях кредитного договору, вказує, що відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту. П.2.5 кредитного договору, у редакції від 28 березня 2013 року, встановлювався графік погашення кредиту, а також визначалася щомісячна сума погашення кредиту і щомісячне сальдо по кредиту з урахуванням сум, що мали вноситися щомісячно. Згідно цього пункту, станом на 21 серпня 2014 року сальдо по кредиту повинно було становити 760 000 грн. Однак, додатковою угодою №1 від 14 серпня 2014 року до кредитного договору внесено зміни у графік погашення кредиту і відповідно до цих змін станом на 21 серпня 2014 року сальдо по кредиту повинно було становити 1 000 000 грн. Таким чином, без згоди позивачки та без її відома відбулося збільшення обсягу її, як поручителя, відповідальності за договором кредиту, оскільки станом на 21 серпня 2014 року відсотки за кредитом нараховувалися не з суми 760 000 гри., а з суми 1 000 000 грн. (відсотками обкладалися зайвих 240 000 грн.). При цьому, аналогічне збільшене нарахування суми виплат за відсотками, у відповідності до додаткової угоди №1 до кредитного договору, мало тривати до грудня 2014 року включно. Аналогічне порушення її прав як поручителя відбулося і внаслідок укладення додаткової угоди №2 від 21 жовтня 2014 року до кредитного договору, якою був змінений графік погашення кредиту. Так, у відповідності до нового графіку, станом на 21 жовтня 2014 року сальдо по кредиту мало становити 984 396 грн. В цей же час, згідно графіку погашення кредиту у редакції від 28 березня 2013 року, сальдо по кредиту на 21 жовтня 2014 року мало становити 680 000 грн., а згідно графіку у редакції від 14 серпня 2014 року 800 000 грн. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Ч.1 ст. 559 ЦК України вказує, що порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як вбачається із матеріалів справи, із змістом самих додаткових угод №1 та №2 до кредитного договору позивачка ознайомлена не була. Даний факт також не був спростований відповідачами по справі. Таким чином, узагальнюючи вищенаведене, суд робить висновки про те, що укладення додаткових угод до кредитного договору призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя позивачки [PERSON] без її згоди. Зокрема, збільшився розмір щомісячного платежу та сума залишку несплаченої кредитної заборгованості позичальника у порівнянні з графіком, визначеним до укладення додаткових угод, а також збільшився розмір нарахованої пені за порушення виконаний кредитного зобов'язання. [PERSON] того, збільшилася сума відсотків, які нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом. Питання судових витрат вирішити відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved