Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюб між сторонами розірвано з червня 2021 року та вони разом не проживають, донька проживає разом з позивачем, однак відповідач не бере участі у вихованні доньки, фінансово не допомагає. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 1 листопада 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. 4 листопада до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 8 грудня 2021 року відкрито провадження у справі № 753/21776/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи на 28 грудня 2021 року. У судове засідання з`явилися позивач та відповідач, позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, відповідач не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано 4 липня 2018 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1222. За час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як зазначає позивач, донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач їм фінансово не допомагає. Домовленостей щодо розміру аліментів на час подання позову між сторонами не досягнуто. Згідно з статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з позовною заявою позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти заявленого позивачем розміру аліментів. Беручи до уваги викладене, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування не надано, працює неофіційно, дані про інших утриманців у суду відсутні, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі у заявленому позивачем розмірі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати згідно з ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved