Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, про визнання власності на спадкове майно. У позові вказувала, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], загальною вартістю 126499,00 грн. Вона спадкоємець першої черги після смерті чоловіка, своєчасно прийняла спадщину, оскільки на момент його смерті проживала разом з ним. Однак державний нотаріус Мицкан Ж.І. відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, у зв'язку з тим, що не було надано належним чином оформлених документів, що посвічують право власності [PERSON] на дане майно. Крім неї інших спадкоємців немає. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], який раніше належав її чоловікові [PERSON] У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи її представник [PERSON] надав суду заяву, у якій просив справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача - Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області у підготовче засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без участі їх представника, позов визнають. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному об'ємі з таких підстав. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 07.08.2006 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок 1865 року побудови з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], загальною вартістю 126499,00 грн., що підтверджується копією технічного паспорту [NUMBER], виготовленого станом на 19.03.2018 року КП «Вижницьке РБТІ» та довідкою Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №417 від 20.04.2018 року. Позивач [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією її паспорта серія [NUMBER], виданого 06.01.1999 року Вижницьким РВ УМВС України в Чернівецькій області. З 08.03.1992 року [PERSON], [INFO] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 08.03.1992 року, виданого Банилівською сільською радою Вижницького району. [PERSON] спадкоємець за законом першої черги, вчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки постійно проживала з ним у спадковому будинку на момент його смерті, що підтверджується довідкою Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №327 від 28.03.2018 року 29.03.2018 року [PERSON] звернулася у Вижницьку державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], де того ж дня було заведено спадкову справу №40/2018, що підтверджується її копією. Інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з житлового будинку №46 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS], [PERSON] державним нотаріусом відмовлено у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №177/02-31 від 29.03.2018 року, винесеною державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Мицкан Ж.І. Відмова видати свідоцтво про право на спадщину стала підставою для звернення [PERSON] з даним позовом до суду. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до п.1 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про визнання права власності на спадкове майно слід керуватись саме його положеннями. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З урахуванням зазначених вимог закону та наведених вище досліджених судом доказів, Суд дійшов до висновку, що: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належав [PERSON], позивач, як спадкоємець за законом першої черги прийняла вказану спадщину, спору відносно спадкового майна немає, а тому її позов про визнання права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.16, 328 ЦК України,

Outcome: approved