Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину та додаткових витрат на навчання, мотивуючи тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 10 лютого 1998 року розірвали. Від шлюбу в них народилася одна дитина - дочка, [PERSON] [INFO], яка наразі є повнолітньою та являється студенткою Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету в м. Вінниця, де навчається за спеціальністю економіка підприємництва із денною формою навчання за умовами договору № Е605 Епд від 18 серпня 2014 року на платній основі навчання, у зв'язку з чим, потребує додаткових витрат на її навчання та матеріальної допомоги. Відповідач являється молодою особою, працездатний, тому вважає, що він має можливість надавати їй таку допомогу. В зв'язку з чим просила винести рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь, щомісячно, аліменти на утримання повнолітньої дитини на період її навчання в розмірі ? частки від всіх видів заробітку, щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, та додаткові витрати на навчання дитини в розмірі 3780 гривні, як половину суми за навчання. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує стягнення з нього аліментів на утримання їхньої повнолітньої дочки на період її навчання у вищому навчальному закладі. Суму додаткових витрат в якості половини суми оплати за навчання сплачувати не може, оскільки наразі сам не має достатньо коштів так як на його утримані знаходяться ще троє дітей він другого шлюбу. Просить у задоволенні вимоги про стягнення додаткових витрат відмовити. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка наразі являється повнолітньою, що стверджується свідоцтвом про народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, позивачкою заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], на період її навчання у вищому навчальному закладі та додаткових витрат на навчання. Відповідно до договору № 605 Епд від 18 серпня 2014 року Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торгово-економічного університету, дочка сторін, [PERSON] є студенткою цього навчального закладу, денної форми навчання, і вартість її навчання відповідно до договору становить 7560 грн щорічно. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітньої дочки. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання повнолітньої дитини сторони між собою не досягли. Згідно довідки Виконачого комітету Немирівської міської ради № 2372 від 24.12.2014 року позивачка зареєстрована в [ADDRESS], на її утримані знаходиться дочка [PERSON] [INFO]. Дочка сторін, [PERSON], навчаючись у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище дочки сторін, а саме те, що не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, має інших утриманців однак в змозі надавати посильну допомогу дочці [PERSON], та крім цього, виходячи із принципу розумності й справедливості, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання у вищому навчальному закладі, слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON], аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON], до закінчення нею навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до 23 річного віку, в розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходів), щомісячно. Разом з цим, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В даному випадку позивачка пред'явила позов про стягнення аліментів з підстав передбачених ст. 199 СК України. В той же час, із ст. 201 СК України слідує, що до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітньої дочки не застосовуються положення ст. 185 СК України. Тобто чинне сімейне законодавство не передбачає можливості стягнення додаткових витрат на утримання дитини, аліменти на яку стягуються в порядку передбаченому ст. 199 СК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення додаткових витрат на оплату навчання дитини не підлягає задоволенню. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 13 січня 2015 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial