Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 53/100 частки земельної ділянки, який в подальшому було уточнено (а.с. 201-203), посилаючись на те, що з 26.01.1974 року вона перебувала із відповідачем у шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON] 25.05.1993 року відповідачем було отримано дозвіл на проведення будівництва № 5 та розпочато будівництво житлового будинку. 20.07.1994 року ним була приватизована земельна ділянка та в подальшому було отримано Державний акт на право приватної власності на землю від 30.06.1998 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 29.05.2007 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. На час розірвання шлюбних відносин житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] являвся спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 31.05.2013 року, яке набрало законної сили 11.06.2013 року, було визнано за нею право власності на 53/100 частки будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відповідно до 2-го варіанту (доля другого співвласника) експертного висновку за №1815/1816/1817 від 09.02.2010 року Вінницького КНДІСЕ, до складу якого входить: сходова клітина 1-1, площею 4,2 кв.м; лоджія 1-7, площею 5 кв.м; кімната 1-8, площею 26 кв.м; ванна 1-9, площею 4,3 кв.м; туалет 1-10, площею 1,4 кв.м; кімната 1- 11, площею 15,9 кв.м; гардероб 1-12, площею 3,6 кв.м; тамбур 1-13, площею 3 кв.м; кімната 1-14, площею 16 кв.м; підвал III, площею 11,2 кв.м; підвал IV, площею 24,8 кв.м; у загальному користуванні знаходиться 1/2 частка ґанку (що складає 52/100 частки по житловому будинку); 1/2 частка сарая-гаража-літньої кухні «Б»; 1/2 частка погреба «п/Б». 28.06.2013 року на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.05.2013 року за нею було проведено державну реєстрацію права власності на 53/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. 53/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами позивача розміщено на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд загальною площею 0,1482 га, право власності на яку оформлено на [PERSON] згідно державного акта на право приватної власності на землю. [PERSON] набув право власності на вказану земельну ділянку, перебуваючи на той час у шлюбі з позивачем. Таким чином, при переході до неї на права власності на 53/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] до неї також переходить і право власності на 53/100 частки земельної ділянки, що становить 0,0785 га. В зв'язку з викладеними вище обставинами [PERSON] звернулась з даним позовом до суду та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель площею 0,0785 га, яка розташована по [ADDRESS], у межах згідно з планом, визначеного за варіантом 2 додатку 2 висновку судової земельно-технічної експертизи проведеної ТОВ «Подільський центр судових експертиз» №106 від 29.09.2014 року, оскільки цей варіант являється найбільш оптимальним, виготовлений з дотриманням норм та правил у сфері землеустрою, надає можливість сторонам безперешкодного проходу та проїзду з вул. Центральної та [ADDRESS], здійснювати нормальне обслуговування ними житлового будинку, господарських будівель і споруд, не порушує їх законних прав та інтересів на землю, визначених пропорційно до розміру часток права власності у спільному майні будинку та споруд. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів та розподіл земельної ділянки, мотивуючи позовні вимоги тим, що під час перебування у шлюбі із [PERSON] у 1993 року ним було отримано земельну ділянку, площею 0,1482 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в 1994 році дану земельну ділянку приватизовано, а в 1998 році він отримав державний акт на вказану земельну ділянку. Будівельні роботи по зведенню споруд виконував самотужки, при допомозі друзів та батьків, про що зазначено у рішенні суду. Договору про створення спільної сумісної власності між ним і [PERSON], що змінив би за їхньою згодою правові відносини на вищевказану земельну ділянку, відсутній, а тому правових підстав змінити даний режим у судовому порядку в суду немає.53/100 частка по будівлях склалась технічно, а до розподілу земельної ділянки за таким співвідношенням не правомірно при тому, що земельна ділянка площею 0,1482 га належить йому - [PERSON] Згідно розподілу по судовій будівельно-технічній експертизі № 1815/1816/1817 від 09.02.2010 року його 1/2 частка ганка технічно перейшла в користування [PERSON], в такому разі [PERSON] повинна компенсувати йому кошти в сумі 763,00 грн. В зв'язку з викладеними вище обставинами [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до суду та просить розподіл земельної ділянки площею 0,1482 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить йому на праві власності, виконати згідно відкорегованої план-схеми, виконаної судовою будівельно-технічною експертизою за № 1815/1816/1817 від 09.02.2010 року, лише за його згоди. Стягнути з [PERSON] додатково відступ від частки в будинковолодінні в розмірі 5568,00 грн., а також за вже виконані будівельно-ремонтні роботи в розмірі 2685,00 грн., вартість 1/2 частки ганку в сумі 763,00 грн., не стягувати з нього судових витрат. Ухвалою суду від 05.03.2014 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та розподіл земельної ділянкиприйнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 53/100 частки земельної ділянкита об'єднано їх в одне провадження. 21.01.2015 року [PERSON] подав до суду доповнення до зустрічної позовної заяви, в яких просить стягнути з [PERSON] шляхом виплати йому додатково до суми, вказаної в зустрічній позовній заяві від 12.12.2013 року, для ізольованого використання виділеними дольовими частками в будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] за виконані будівельно-ремонтні роботи суму коштів в розмірі 1643 грн. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі за обставин, викладених в уточненій позовній заяві. [PERSON] пояснила, що у будинку спочатку було два входи, але [PERSON] свій вхід замурував, а через деякий час зробив інший. ЇЇ син за свої кошти також проводив будівельні роботи у будинку. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку за варіантом 2 додатку 2 висновку судової земельно-технічної експертизи від 29.09.2014 року. Її представник [PERSON] також пояснив, що за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули право власності на житловий будинок та земельну ділянку та після розірвання шлюбу рішенням суду було визначено частку житлового будинку та виділено її в натурі. Вважає, що варіант 2 додатку 2 судової земельно-технічної експертизи від 29.09.2014 року є більш оптимальним, оскільки згідно даного варіанту є окремі входи та виходи до будинку. Щодо задоволення зустрічного позову [PERSON] [PERSON] та її представник заперечували, просили суд відмовити в його задоволені з тих підстав, що [PERSON] не надав суду жодних доказів того, що ремонтні роботи проводились саме ним, експертизу на яку посилається він, не можна брати до уваги, оскільки вона стосується саме житлового будинку. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні первісного позову [PERSON] просив відмовити. Крім того, просив висновок експерта не брати до уваги, так як, на його думку, експертиза проведена з грубим порушенням чинного законодавства. Зазначив, що не заперечує, щоб за [PERSON] було визнано право власності на частину земельної ділянки, але лише в тому варіанті, який пропонує він. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює головним спеціалістом відділу кадастру Управління Держземагенства у Вінницькому районі, суду показала, що для отримання витягу з Державного земельного кадастру подається заява. Витяг отримують громадяни не пізніше 14 днів з дня подачі такої заяви. Особисто вона ніякого відношення до витягу з технічної документації не має, вона формувала витяг з електронного документа, а інформацію у електронний документ вносить виконавець. Вона лише присвоює кадастровий номер земельній ділянці, який мають право отримати замовник та виконавець. Заключивши договір з інститутом землеустрою, він, як виконавець робіт, має право на отримання кадастрового номеру. Вся інформація формується автоматично на диску, який формує виконавець робіт. Витяг з державного земельного кадастру не є правовстановлюючим документом. Чи приходив [PERSON] за витягом, сказати точно не може, оскільки пройшло багато часу. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду, яка працює інженером-землевпорядником ДП «Вінницький НДП інститут землеустрою», показала, що начальник відділу надав їй документи для роботи і вона виготовляла технічну документацію на земельну ділянку. Вона на місцевість не виїжджала, оскільки робить лише технічну документацію, а на місцевість виїжджає зйомщик та обміряє. Їй надали копію паспорта, ідентифікаційний номер, державний акт на земельну ділянку та відомості про адресу, на підставі яких вона виготовила технічну документацію. Вона не має права на отримання витягу з державного земельного кадастру, а лише власник має право на отримання даного витягу. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що свідчить копія рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 29.05.2007 року (а.с.15). [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1482, яка розташована на території Якушинецької сільської ради, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30.06.1998 року (а.с. 7). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 31.05.2013 року за [PERSON] визнано право власності на 53/100 частки будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відповідно до 2-го варіанту (доля другого співвласника) експертного висновку за №1815/1816/1817 від 09.02.2010 року Вінницького КНДІСЕ, до складу якого входить: сходова клітина 1-1, площею 4,2 кв.м; лоджія 1-7, площею 5 кв.м; кімната 1-8, площею 26 кв.м; ванна 1-9, площею 4,3 кв.м; туалет 1-10, площею 1,4 кв.м; кімната 1- 11, площею 15,9 кв.м; гардероб 1-12, площею 3,6 кв.м; тамбур 1-13, площею 3 кв.м; кімната 1-14, площею 16 кв.м; підвал III, площею 11,2 кв.м; підвал IV, площею 24,8 кв.м; у загальному користуванні знаходиться 1/2 частка ґанку (що складає 52/100 частки по житловому будинку); 1/2 частка сарая-гаража-літньої кухні «Б»; 1/2 частка погріба «п/Б» (а.с.10). Дане рішення набуло законної сили 11.06.2013 року. Як вбачається із копії рішення Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 17.07.2013 року № 144 «Про перейменування поштової адреси житлового будинку», у зв'язку із упорядкуванням адреси житлового будинку, що належить [PERSON] та [PERSON], змінено поштову адресу з територія Якушеницької сільської ради вул. Барське шосе, 3-й км на адресу [ADDRESS] (а.с.182). На підставі зазначеного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.05.2013 року [PERSON] зареєструвала право власності на 53/100 частки будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.11). Таким чином, [PERSON] є власником 53/100 частки будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.02.2011 року позовом [PERSON] було задоволено частково та виділено [PERSON] на праві приватної власності 48/100 частки житлового будинку б/н, що розташований в с. Березино, Вінницького району Вінницької області 3-й км Барського шосе, що за 2- варіантом (доля 1-го співвласника) експертного висновку за № 1815/1816/1817 від 09.02.2010 року Київського науково - дослідного інституту судових експертиз (Вінницьке відділення) складається з кімнати - 1-2 площею -19,1 кв.м, ванни - 1-3 площею 5,5 кв.м, туалету - 1-4 площею 1,9 кв.м, кімнати - 1-5 площею 13,6 кв.м, кімнати - 1-6 площею 25, 7 кв.м, підвалу - І площею 5,6 кв.м, підвалу - II площею 11,3 кв.м, підвалу - V площею 19,2 кв.м, у тому числі вхід у підвал, у загальне користування надати ґанок (1/2 частина) виділити 1/2 частку погрібу «п/Б», та 1/2 частку сараю-гаражу-літньої кухні під літерою «Б». Також рішенням суду визначено, що для ізольованого користування виділеними дольовими частинами співвласникам необхідно провести наступні ремонтно-будівельні роботи: - при необхідності улаштувати дверний проріз для входу у приміщення 1-6; улаштувати проріз у приміщенні 1-1 для входу у підвал; закласти дверний проріз між приміщеннями півалу І та підвалу II; улаштувати проріз для входу у приміщення погрібу «п/Б» із приміщення гаражу; улаштувати перегородку у приміщенні погрібу «п/Б»; співвласникам виконати ремонтно-будівельні роботи по улаштуванню інженерних електропостачання та опалення. [PERSON] компенсувати шляхом виплати [PERSON] відступ від частки в будинковолодінні в розмірі 14 147 грн. 00 коп. В решті позовних вимог відмовлено. В задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання будинковолодіння спільною сумісною власністю, виділ в натурі по 1/4 частці будинковолодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою - відмовлено (а.с.105-107). Вказане рішення, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11.04.2011 року залишено без змін (а.с.108, 109). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України. Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 ЗК України. За нормою статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянки виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду. Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до частини четвертої статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11.02.2015 року № 6-2цс15 яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Тому суд вважає, що спірна земельна ділянка з моменту отримання і реєстрації державного акту є об'єктом права власності і предметом поділу між співвласниками, тому [PERSON] вірно обрано спосіб захисту її права на отримання у власність відповідної частини земельної ділянки, застосувавши до правовідносин сторін норму частини четвертої статті 120 ЗК України. Визначаючись щодо варіантів розподілу земельної ділянки площею 0,1482 га, домоволодіння [ADDRESS] суд вважає, що обставинам даної справи, принципам законності та справедливості відповідатиме варіант № 2 (додаток 2) висновку судової земельно-технічної експертизи № 106 від 29.09.2014 року, оскільки він надає можливість [PERSON] та [PERSON] безперешкодного проходу та проїзду з вулиць Центральної та [ADDRESS], здійснювати нормальне обслуговування сторонами житлового будинку, господарських будівель та споруд, не порушує законних прав та інтересів сторін на землю, визначених пропорційно до розміру часток права власності у спільному майні будинку та споруд. 13.01.2015 року [PERSON] подав заперечення на висновок № 106, складений 29.09.2014 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, так як, на думку [PERSON], при проведенні експертизи не були дотримані вимоги діючого законодавства та нормативних актів згідно земельного законодавства. Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 08.01.1998 № 53/5, строк проведення експертизи встановлюється залежно від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу). Строк проведення експертизи починається з робочого дня, наступного за днем надходження матеріалів до експертної установи, і закінчується у день складання висновку експерта (повідомлення про неможливість надання висновку). Якщо закінчення встановленого строку проведення експертизи припадає на неробочий день, то днем закінчення строку вважається наступний за ним робочий день. У строк проведення експертизи не включається строк виконання клопотань експерта, усунення недоліків, допущених органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами встановленими статтею 212 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що висновок експерта № 106 є належним, допустимим та остовірним доказом. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Щодо зустрічного позову [PERSON] суд приходить до такого висновку. Частиною третьої статті 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Розглянувши зустрічні позовні вимоги [PERSON], судом встановлено, що ним, як позивачем за зустрічним позовом, не доведено, що його права, свободи чи інтереси були порушені. Показами свідків, які були допитані судом за клопотанням [PERSON], також не встановлено порушення прав [PERSON] Розрахунки щодо коштів, витрачених на виконані ремонтно-будівельні роботи, та компенсації різниці за відступ від частки в будинковолодінні, зроблені [PERSON], нічим не підтверджені, а також не доведено необхідності у здійсненні таких робіт. тому суд дійшов висновку, що зустрічний позов є необґрунтованим, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення права [PERSON], тому позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним [PERSON] відповідно до квитанції № к2/R/33 від 27.08.2013 року сплачено судовий збір в розмірі 229,41 грн. (а.с. 1), а також відповідно до квитанції № k2/M/38 від 22.04.2014 року сплачено судові витрати за проведення судової експертизи у розмірі 3100,00 грн. (а.с.а.с.220), тому зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved