Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Новодружеська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що вона наказом № 296-к від 11.06.2015 р. була прийнята на роботу у ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Новодружеська» учнем машиніста конвеєра. Наказом № 776-к від 18.10.2016 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. На день звільнення відповідач повинен був виплатити заборгованість із заробітної плати, але виплату не здійснив. Відповідно дол. ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Сума середнього заробітку, яку відповідач повинен сплатити на її користь за час затримки розрахунку складає 11\~427,15 грн. На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11\~427,15 грн. та судовий збір в розмірі 551,20 грн. У судовому засідання позивач [PERSON] не була присутня, уточнену заяву підтримала, просила справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача у судовому засідання не був присутнім, позов визнав частково в сумі 9\~374,07 грн. без урахування обовязкових утримань, про що надав заперечення проти позову, просив справу розглядати у відсутність представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з трудовою книжкою, серії БТ-ІІ від 0368900, заповненою 19 серпня 1991 року, на підставі наказу № 296-к від 11.06.2015 року, [PERSON] прийнята учнем машиніста конвеєру поверхні у ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Новодружеська». 01.07.2015 р. наказом № 338-к від 30.06.2015 р. переведена гірником шахтної поверхні. 18 жовтня 2016 р. звільнена за ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу № 776к від 18.10.2016 р. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 11.06.2015 року до 18.10.2016 року. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З довідки № 230 від 21.11.2016 р. виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта Новодружеська» вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] з урахуванням обовязкових податків складає 108,83 грн. Згідно розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] станом на 02.02.2017 р., наданого ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахта Новодружеська», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 02.02.2017 р. становить 11\~644,81 грн. у т.ч. обовязкові утримання в сумі 2\~270,74 грн.; до сплати належить 9\~374,07 грн. (11\~644,81 грн. 2\~270,74 грн.). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні встановлено, що середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 18.10.2016 року по 02.02.2017 року [PERSON] становить 11\~644,81 грн. в т.ч. з обовязковими відрахуваннями, без урахування обовязкових утримань середній заробіток становить 9\~374,07 грн., що не заперечується представником відповідача у письмових запереченнях. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 18.10.2016 року по 02.02.2017 року становить 11\~644,81 грн. в т.ч. з обовязковими відрахуваннями. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11\~427,15 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню у межах заявлених позивачем вимог. Представником відповідача не надано доказів відсутності вини відповідача в несвоєчасній виплаті позивачу всіх належних йому сум при звільненні з роботи, що є обовязком відповідача відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Новодружеська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved