Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначає, що 01.11.2015 року уклала з [PERSON] договір позики, за яким відповідачка отримала позику в сумі 13500 грн. На підтвердження укладення договору позику [PERSON] дала розписку, в якій зобовязалася до 25.12.2015 року повернути грошові кошти. Станом на 02.03.2016 року відповідачка позики не повернула. Тому просить стягнути заборгованість в розмірі 13500 грн, 216,85 грн інфляційних втрат , 74 грн 3 % річних від простроченої суми, 545,17 грн відсотків за користування коштами, а всього разом 14336,02 грн. Крім того, просить стягнути понесені судові витрати. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] повторно не з'явилися. Представник позивачки [PERSON] подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, проти заочного розгляду заперечень не подав, просив позов задоволити. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи через оголошення у пресі, в судове засідання повторно не зявилася і не повідомила суд про причини своєї неявки. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідачки [PERSON], проти чого позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З розписки від 01.11.2015 року вбачається, що відповідачка [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 13500 грн, які зобовязалася повернути до 25.12.2015 року. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка [PERSON] належним чином умови договору не виконала, не повернула позивачці суму позики в розмірі 13 500 грн. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно розрахунку наданого позивачкою проценти за договором позики становлять 545,17 грн, а саме: 13500 грн (сума заборгованості ) х 67 дні (з 26.12.2015 р. по 02.03.2016 р.) х 22 % (облікова ставка НБУ) /100% / 365 днів = 545,17 грн; Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки до цього часу відповідачка [PERSON] не виконала належним чином свої зобовязання перед позивачкою, на підставі ст. 625 ЦК України позивачка має право вимагати від відповідачки сплатити інфляційні втрати за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку, проведеного позивачкою, три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 26.12.2015 р. по 02.03.2016 р. становлять 74 грн ( 13500 грн х 3% річних х 67 днів/ 365 днів = 74 грн. Інфляційні втрати становлять 216,85 грн ( 13500 грн х 100,7% індекс інфляції за грудень 2015 року:100% х 100,9 % індекс інфляції за січень 2016 року:100%). Правильність проведеного позивачем розрахунку процентів, 3% річних та інфляційних втрат судом перевірена та жодного сумніву не викликає. Оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому з [PERSON] слід стягнути суму заборгованості за договором позики в розмірі 13 500 грн, проценти в розмірі 545,17 грн, інфляційні втрати в розмірі 216,85 грн та 3 % річних в розмірі 74 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати, повязані із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки, в сумі 100 грн підлягають до стягнення з відповідачки [PERSON]

Outcome: approved