Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що їм з відповідачем на праві спільної часткової власності, по ? кожному, належить житловий будинок, розташований в м. Буринь, по вулиці Пирогова,1Б. Між ними фактично склався порядок користування цим нерухомим майном, однак відповідач ігнорує її прохання укласти відповідний договір про виділ частки у натурі із нерухомого майна. Відповідним рішенням виконкому Буринської міської ради затверджено висновки щодо технічної можливості виділу в натурі їхніх часток та присвоєно кожній з частин нерухомого майна свою поштову адресу. Просила провести розподіл в натурі житлового будинку та надвірних будівель і споруд відповідно до висновку БТІ. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини викладені в заяві. Відповідач в задоволенні позову не заперечував, погодився з порядком поділу будинку та господарських споруд запропонованому позивачкою. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Буринського районного суду від 09.12.2015 року, що набрало законної сили та зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за позивачкою, в порядку спадкування за законом, визнано право власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованому по вулиці Пирогова,1Б в м. Буринь, Сумської області (а.с.5-14). Власником іншої ? частини цього домоволодіння є відповідач [PERSON], який набув право власності на нього за договором дарування частини будинку від 09.11.2009 року , посвідченому приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Сумської області і зареєстрованому в реєстрі за №1910 (а.с.14). 15.01.2010 року даний договір був зареєстрований в комунальному підприємстві «Буринське бюро технічної інвентаризації» (а.с.15). Кожній із сторін, відповідно до частин будинку, за місцем його розташування, на праві приватної власності належать земельні ділянки для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд, а також для ведення особистого селянського господарства, що вбачається із свідоцтв про право на спадщину, договору дарування земельної ділянки з додатками(а.с.12,13,16-18). Тобто, сторони є співвласниками у праві спільної часткової власності, між ними встановився порядок користування відповідними частинами домоволодіння, які за своїми технічними показниками мають окремі виходи та підїзди, є ізольовані, ці частини фактично відповідають розрахунку ідеальної частки, проведеної ТОВ «Буринське БТІ» і частка кожного з них може бути виділена в натурі. (а.с.29) При цьому рішенням виконавчого комітету Буринської міської ради від 21.09.2015 року №82 затверджено висновок ТОВ «Буринське БТІ» щодо технічної можливості виділу в натурі часток в нерухомому майні та присвоєно поштові адреси в м. Буринь: ? частині житлового будинку, що належить [PERSON] вул. Пирогова,1Б/1, а [PERSON] - вул. Пирогова,1Б/2 (а.с.26). Згідно ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.3 цієї статті). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, суд приходить до висновку обґрунтованість вимог позивачки та про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Outcome: approved