Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 19.06.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого, зазначила, що вона з серпня 1998 року перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах без укладення шлюбу, від яких в них народилося п'ятеро дітей: [PERSON], 1999 року народження, [PERSON], 2000 року народження, [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 2007 року народження. На теперішній час сторони разом не проживають. Діти проживають разом з нею та потребують коштів на утримання, які відповідач на теперішній час добровільно не надає, сама позивач самостійно не може утримувати дітей. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, клопотала про їх задоволення (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним особисто повістки. В зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах без укладення шлюбу з серпня 1998 року. Сторони мають п'ятеро малолітніх дітей, батьком яких є відповідач [PERSON], а саме доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 5-13). Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка Недайводської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №184 від 14.05.2014 року (а.с.45). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дітей, про що зазначила позивач, відповідач жодних доказів на підтвердження протилежного не надав. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дітей сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах утримання дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved