Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, мотивуючи тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 6 квітня 2006 року. Від шлюбу в них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], і син [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач відповідно до рішення суду від 4 березня 2014 року зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. З вересня 2014 року син [PERSON] являється студентом Тячівського професійного ліцею з професії слюсар з ремонту автомобілів із денною формою навчання, у зв'язку з чим, потребує на його навчання матеріальної допомоги. В зв'язку з чим просила винести рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь, щомісячно, аліменти на утримання повнолітньої дитини на період її навчання в розмірі 500 гривень щомісячно до закінчення дитиною навчання, тобто до 30 червня 2015 року. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина з метою проходження ним навчання, у розмірі заявленому позивачкою. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області 6 квітня 2006 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбі зроблено відповідний актовий запис за №59. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], який наразі являється повнолітнім, та син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, позивачкою заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], на період його навчання у вищому навчальному закладі. Відповідно до довідки Тячівського професійного ліцею Закарпатської області від 5 листопада 2014 року № 174, син сторін, Роман є студентом цього навчального закладу, денної форми навчання. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітнього сина. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Згідно довідки Костилівської сільської ради № 2252 від 2 грудня 2014 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] на утриманні позивачки знаходиться повнолітній син [PERSON], [INFO]. Сім'я малозабезпечена, коштів із заробітної плати не вистачає на утримання та навчання дитини. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище сина сторін, а саме те, що не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, протилежне ним не доведено, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, Романа до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі, в розмірі, в якому просить позивачка, тобто 500 грн. щомісячно. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 4 грудня 2014 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved