Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхівцевської міської ради про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 березня 1995 року на підставі договору купівлі-продажу вона придбала у власність житловий будинок площею 31,7 кв.м., розташований по [ADDRESS], який посвідчено нотаріусом Верхньодніпровської державної контори. 6 травня 2010 року у зв'язку з втратою оригінала вищезазначеного договору купівлі-продажу на підставі її звернення Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою було видано дублікат договору купівлі-продажу. Позивач зазначає, що у зв'язку з сімейними обставинами була змушена виїхати до Російської Федерації, де мешкала до 2013 року. Після повернення вирішила продати будинок, проте не знайшла дублікат договору купівлі-продажу. У зв'язку з цим 1 жовтня 2013 року знов звернулася до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори для отримання дублікату договору купівлі-продажу та отримала відмову, оскільки повторно видати дублікат не можливо. У зв'язку з цим позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. В судовому засідання представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на положення ст. 392 Цивільного кодексу України, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, Верхньодніпровського районного управління юстиції, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», в судовому засідання пояснила, що в матеріалах інвентарної справи є оригінал договору купівлі-продажу будинку від 1995 року, інших відомостей про перехід права власності у БТІ не має. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 25 березня 1995 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбала жилий будинок по [ADDRESS]. Договір посвідчено державним нотаріусом та зареєстровано в БТІ (а.с.29-31). Відповідно до п. 18 Додатку № 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація будинків. Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Отже судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. В той же час відповідно до частини шостої статті 3 Закону«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Отже, у випадку продажу будинку право власності [PERSON] має бути зареєстровано у відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до п. п. 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 703 від 22 червня 2011 року для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком, зокрема укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат. Судом встановлено, що оригінал договору купівлі-продажу будинку позивачем втрачено. У зв'язку з чим [PERSON] 6 травня 2010 року вже отримувала у Верхньодніпровській державній нотаріальній конторі дублікат зазначеного договору, що підтверджується листом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 1 жовтня 2013 року. У видачі дубліката договору купівлі-продажу повторно [PERSON] було відмовлено у відповідності до п.п.1.1. п. 1 Глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/2 від 22 лютого 2012 року (а.с.8). Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] у встановленому законом порядку, оригінал договору купівлі-продажу будинку, який є правовстановлюючим документом власником було втрачено, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 грудня 2013 року за будь-ким право власності та інші речові права на дане нерухоме майно не зареєстровано (а.с.24), суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON], а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved