Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи тим, що 22.01.1995 року померла [PERSON] (тітка позивача), що підтверджується записом в свідоцтві про смерть від 24.01.1995 року. [PERSON] була одинокою, а тому за усною домовленістю, [PERSON] здійснювала за нею догляд, за що померла залишила їй своє майно. 12.11.1992 року на користь позивача було складено заповіт лише на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Нова-Миколаївка, Немирівського району Вінницької області. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно статті 537 ЦК Української РСР спадкоємство частини майна, що залишилась не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. Окрім житлового будинку з надвірними будівлями після смерті спадкодавця спадщина відкрилася на належну [PERSON] земельну ділянку (пай) площею 0,7416 га та 2,5056 га, на території [PERSON] сільської ради Немирівського району, що перебувала в користуванні позивача, оскільки вона є єдиним спадкоємцем за заповітом та законом після спадкодавця, яка заміжня не була та дітей немала. Згідно довідки [PERSON] сільської ради єдиним спадкоємцем за заповітом являється [PERSON], яка за власний рахунок провела похорони, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради № 22 від 31.01.1995 року, оскільки інших спадкоємців за заповітом та законом немає вона фактично вступила в управління, та володіння зазначеним майном. Оскільки вела з спадкодавцем спільне господарство. Земельна ділянка (пай) була передана [PERSON], як члену КСП згідно сертифікату ВН 0183978, що підтверджується: записами в технічній документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв) на території [PERSON] сільської ради Немирівського району Вінницької області, книга 2 інв. № 04-00027; актом розподілу земельних часток (паїв) із земель спільної сумісної власності між власниками земельних сертифікатів, а також додатком № 2, яким було затверджено список померлих власників земельних часток (паїв) на які будуть виготовленні державні акти на право власності, на земельні ділянки після посвідчення спадкоємцями цивільно-правових угод. [PERSON] у цьому списку під № 57 та 58. Ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначає, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. П. 17»Перехдних положень» ЗК 2011 р. ( 2768-14), зазначає, що сертифікати на право володіння земельною часткою (паєм), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при предявленні ними вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. У звязку із тим, що виготовляти державні акти, на право власності на земельну ділянку почали після смерті спадкодавця тобто після 22.01.1995 року та у звязку із втратою сертифікату здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку спадкодавець не зміг. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до Немирівської державної нотаріальної контори, однак нотаріальна контора відмовляючись надати письмову відмову, пояснила в усній формі, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку пай видати не може у звязку із втратою сертифікату та відсутністю державного акту на землю. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Обєкт спадкування земельна ділянка має майновий характер, а тому приймаючи спадщину вона приймає права і обовязки спадкодавця. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на неї. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В звязку з цим позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку. В судове засідання представник позивача [PERSON], не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі позов визнає повністю, не заперечує щоб за [PERSON], визнати право власності на земельну ділянку. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як позовні вимоги визнаються представником відповідача, а також підтверджуються копією паспорта [PERSON], копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією заповіту, копією технічної документації інв. № 04-00027, копією довідки [PERSON] сільської ради № 22 від 31.01.1995 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved