Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради, в якому просить суд встановити факт її проживання однією сімєю більше пяти років з [PERSON], який помер 13.01.2017, а також визнати за нею право власності на квартиру, загальною площею 34,9 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 13.01.2017. Позов обґрунтувала тим, що [PERSON], який помер 13.01.2017, на праві приватної власності належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] у вигляді зазначеної квартири вона прийняла, як спадкоємець четвертої черги і особа, яка проживала із спадкодавцем однією сімєю упродовж більше ніж пять років, яка подала відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. 26 листопада 1996 року помер чоловік позивача [PERSON] Через деякий час після смерті позивача, з 1998 року вона почала проживати однією сімєю з [PERSON] Проживали вони у належній [PERSON] квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. З 2005 року позивач зареєстрована у вказаній квартирі. Отже з 1998 року по 13.01.2017 позивач проживала із [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, підтримували шлюбні відносини. На момент смерті [PERSON] у квартирі разом із ним була зареєстрована лише позивач. Позивач вступила в управління спадковою квартирою після смерті [PERSON], продовжуючи проживати в ній та сплачувати комунальні платежі за вказаною адресою. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] окрім позивача немає, із заявою про прийняття спадщини після його смерті окрім позивача ніхто не звертався. При зверненні до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю документального підтвердження факту проживання однією сімєю більше пяти років із спадкодавцем та позивачеві рекомендовано звернутись до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позов просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв до суду не надала, про причини неявки не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло С-610 від 13.03.1998 (а.с. 7,8-9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 598639 [PERSON] помер 26 листопада 1996 року (а.с. 12). Згідно відмітки у паспорті громадянина України місце проживання [PERSON] з 12.11.2004 зареєстровано за адресою: [INFO] (а.с. 3- 5). [PERSON] помер 13.01.2017, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ № 740885 (а.с. 24). Відповідно довідки за підписом голови ОСББ «Співдружність-104» [PERSON] від 30.05.2017, на день смерті [PERSON], померлого 13.01.2017, у квартирі [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно листа Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради № 2843 від 31.07.2017, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] з 26.01.1981 по теперішній час (а.с. 11). Позивач [PERSON] фактично управляє та користується [ADDRESS], що підтверджується квитанцією про сплату поточних комунальних платежів (а.с. 13). Позивач звернулася до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на яку отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, відповідно до якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 13.01.2017, у звязку з неможливістю встановити факт проживання однією сімєю більше пяти років до дня відкриття спадщини спадкоємця і спадкодавця (а.с. 6). Згідно інформації зі спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлого 13.01.2017, із заявою про прийняття спадщини після його смерті окрім позивача [PERSON] ніхто не звертався (а.с. 38-54). Як встановлено з письмових пояснень [PERSON] та [PERSON], останні підтвердили факт того, що [PERSON] постійно проживала однією сімєю з [PERSON] більше пяти років, а саме з 2004 року по час його смерті. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та разом вирішували побутові проблеми.(а.с. 58, 60). Розглядаючи позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сімєю, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Тобто в четверту чергу спадкоємців за законом складають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, ніж п'яти років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. Ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Юридичний факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем протягом п'яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Як розяснив Пленум Верховного [PERSON] України у Постанові від 30 травня 2008 року N 7 „Про судову практику у справах про спадкування п. 21 - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Так, факт постійного проживання позивача з спадкодавцем [PERSON] протягом пяти років однією сімєю до часу відкриття спадщини встановлено судом на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи. Отже позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сімєю більше пяти років [PERSON], померлого 13.01.2017 з позивачем підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на квартиру, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно Відповідно до пункту 4.14. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до пункту 4.15. вищевказаного Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього манна. Відповідно до пункту 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, державний нотаріус [PERSON], повідомив про неможливість видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до п. 5. ч. 1 ст. 19 Закону України Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України від 11.02.2010 року №1878-VI державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] проживала однією сімєю з померлим [PERSON] не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, та відповідно є спадкоємцем 4 черги. Інших спадкоємців попередніх черг у померлого не має. На момент відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], після його смерті продовжує проживати у вказаній квартирі, сплачувати нараховані суми комунальних платежів, тому вважається, що вона фактично прийняла спадщину у вигляді зазначеної квартири. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і в частині визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved