Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 36824.92 грн., моральної шкоди 1000грн., стягнення судових витрат. В подальшому 19.05.2015р., враховуючи часткове відшкодування за позовними вимогами, позивач просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 23122.56грн., завданої внаслідок ДТП в В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.11.2014р. по вул.Деповській в м.Івано-Франківську [PERSON] керуючи ТЗ «БМВ 520» д.н.з.[NUMBER] виїхав на зустрічну смугу, в результаті чого ждопустив зіткнення з ТЗ Хюндай Туксон д.н.з.[NUMBER], що належить позивачу. Даний факт порушення в стані алкогольного спяніння Правила дорожнього руху відповідачем, встановлено постановою судді Івано-Франківського міського суду від 22.12.2014р. (а.с.36-37). Відповідно до Звіту №27/2 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 03.03.2015 року вартість збитків складає суму 73122.56 грн. (а.с.38-63). Позивачу відшкодовано моторно-транспортним бюро 50000 грн. Отже, різниця між відшкодованою сумою та сумою збитку становить 23122.56грн., яку слід стягнути з відповідача. За статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. За вимогами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Що стосується стягнення моральної шкоди, то за змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як зазначено п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За п.5 цієї ж постанови суд, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем вказано на заподіяння страждань внаслідок ДТП та неможливістю користуватися певний час власним автомобілем, відмова в добровільному відшкодуванні,однак обґрунтування визначеного нею розміру моральної шкоди в сумі 5000грн., на думку суду слід задовольнити частково та стягнути з відповідача 1000грн. Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру позовних вимог. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. На підставі ст.ст. 22,23, 1166, 1192 ЦК України,

Outcome: partial