Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 30 серпня 1992 року у виконкомі Кунисівської сільської Ради Городенківського району Івано-Франківської області уклала шлюб з відповідачем, про що зроблено запис за №5. Від шлюбу народилися діти, які на даний час досягли повноліття. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами на протязі останніх років погіршились сімейні стосунки та в зв»язку з матеріальними труднощами позивачу доводилось виїзджати на роботу за кордон, що також вплинуло на підтримання сімейних стосунків між ними. В 2005 році позивачем було подано позов про розірвання шлюбу, однак позов було відкликано для спроби примирення. Примирення не досягли, сторони сімейні стосунки фактично припинили та спільного господарства не ведуть, на даний час позивач має намір створити іншу сім»ю. Спору про спільне майно немає. За наведених обставин просить шлюб розірвати, прізвище на дошлюбне не змінювати. Позивач в судове засідання не зявилася, суду подала нотаріально засвідчену заяву, за змістом якої просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, прізвище отримане у шлюбі не змінювати. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, що підтверджується конвертами, що повернулися у звязку із закінченням терміну зберігання, які містяться в матеріалах справи. Причину неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-НМ №262626 від 30 серпня 1992 року (а.с. 8) сторони уклали шлюб 30 серпня 1992 року у виконкомі Кунисівської сільської Ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що зроблено запис за №5. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище Ступар. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved