Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Маріямпільської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області і просить суд визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті брата [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] року помер її брат, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: за адресою: [ADDRESS]. За життя померлий [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів їй. Після смерті брата прийняла спадщину, в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Однак, перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину в Галицькій нотаріальній конторі є відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на даний житловий будинок. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали повністю, просила задовольнти такий. Представник відповідача Маріямпільської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області Шевчук О.С. в судовому засіданні позов визнала частково, зазначила, що що до складу сім'ї на момент смерті [PERSON] входила його дочка - [PERSON], [INFO]. З 27.05.2014 р. по даний час [PERSON] перебуває в Погонянському психоневрологічному інтернаті на повному державному утриманні та визнана інвалідом в установленому законом порядку. Дослідивши здобуті докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина. За життя померлий залишив заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. Заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с. 5). Позивач прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Виходячи зі змісту положень частин першої, другої, третьої статті 202 Кодексу заповіт за своєю правовою природою є одностороннім правочином - дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина шоста статті 203 Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Положенням частини першої статті 1241 дано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду України від 11.02.2014 р. N 1-рп/2014, згідно з яким в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. Як встановлено судом та визнавалося всіма учасниками справи, дочка спадкодавця [PERSON] у встановленому законом порядку визнана особою з інвалідністю. Згідно довідки Погонянського психоневрологічного інтернату № 81/01-18 від 15.02.2018 р. [PERSON] поступила в Погонянський психоневрологічний інтернат 27.05.2014 р., Наказ № 147 від 27.05.2014 р. (по путівці Головного управління праці тв соціального захисту населення Івано-Франківської ОДА № 918 від 19.05.2014 р.) на повне державне утримання та по даний час проживає в інтернаті. Оскільки дочка спадкодавця [PERSON] є особою з інвалідністю, в силу норм ст. 1241 ЦК України вона після смерті батька [PERSON] спадкує незалежно від заповіту половину частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом. При розрахунку обов'язкової частки у спадщині слід виходити з того, що розмір усієї спадщини береться за одиницю, а частка спадкоємця за законом визначається шляхом поділу усієї спадщини на кількість спадкоємців, які закликаються до спадкування, тобто тих, на користь яких відкрилася спадщина: [PERSON] та [PERSON] Таким чином, належна [PERSON] обов'язкова частка в даному випадку становить 1/4 спадкового майна. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, визнавши за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті брата [PERSON] право власності на 3/4 частини нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial