Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому було уточнено. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником 1 \\ 6 частки домоволодіння № 92 по вулиці Батуринський у м. Кривий Ріг. Правовстановлюючим документом на домоволодіння є Свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.08.2010 року, що посвідчене Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-692. Крім неї співвласниками домоволодіння є наступні особи: -[PERSON] у розмірі 1 \\ 6 частки на підставі дублікату Договору купівлі-продажу, посвідченого 08.07.1982 року Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі № 2-1960; -[PERSON] у розмірі 2 \\ 3 частки на підставі Свідоцтва на право на спадщину за законом, що видане Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою 15.08.1998 року за реєстром № 1-2981. Співвласник домоволодіння № 92 по вулиці Батуринський у м. Кривий Ріг [PERSON] помер 01.01.1996 року, спадщину після нього прийняла громадянка [PERSON], яка до цього часу спадщину не отримала і частка померлого у праві власності до цього часу є відкритою. Співвласник домоволодіння № 92 по вулиці Батуринський у м. Кривому Розі [PERSON] померла 02.09.1998 року. 1 / 6 частку домоволодіння № 92 по вулиці Батуринський у м. Кривий Ріг, яка належить позивачу на праві власності, вона отримала у спадщину після смерті її матері [PERSON], яка померла 27.08.2000 року. Домоволодіння є цільним єдиним об'єктом нерухомого майна, номера квартир у домоволодіння не визначалися. 12.08.2016 року з довідки № 524 відділу реєстрації місця мешкання фізичних осіб Довгинцівської районної у місті ради позивачу стало відомим, що у домоволодінні зареєстровані як у місці свого постійного мешкання відповідачі по справі. Раніше цей факт позивачу не був відомим. Відповідачі приблизно у 2007 році без згоди позивача заселилися до житлового будинку № 92 по вулиці Батуринській у м. Кривому Розі, остання домагалася від них звільнення житлового приміщення і у 2013 відповідачі звільнили житлове приміщення, переїхавши мешкати за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Планова, будинок 28, де мешкають до цього часу, будучи зареєстрованими як у місці свого постійного мешкання у [INFO]. Відповідачі передали домоволодіння у користування іншим фізичним особам, які і здійснюють фактичне користування домоволодінням. Реєстрація відповідачів у домоволодінні відбулася у наступні терміни: -[PERSON], [INFO], зареєструвалася у домоволодінні 25.09.2007 року. На цю дату усі співвласники домоволодіння були померлими ([PERSON] помер 01.01.1996 року, [PERSON] померла 02.09.1998 року, [PERSON] померла 27.08.2000 року) і не було в живих фізичних осіб співвласників, які б могли надати свою письмову згоду на реєстрацію у домоволодінні відповідачки [PERSON]; -[PERSON], [INFO], зареєструвалася у домоволодінні 29.05.2008 року. На цю дату усі співвласники домоволодіння були померлими ([PERSON] помер 01.01.1996 року, [PERSON] померла 02.09.1998 року, [PERSON] померла 27.08.2000 року ) і не було в живих фізичних осіб співвласників, які б могли надати свою письмову згоду на реєстрацію у домоволодінні відповідачки [PERSON]; -[PERSON],\~[INFO],\~зареєструвалася у\~домоволодінні 12.11.2010\~року.\~На цю\~дату два\~співвласника домоволодіння\~були померлими\~([PERSON]\~помер 01.01.1996\~року,\~[PERSON] померла\~02.09.1998\~року),\~а позивачка\~[PERSON] (свідоцтво\~про право\~на спадщину\~отримане 17.08.2010\~року після\~смерті [PERSON],\~яка померла\~27.08.2000\~року)\~не надавала\~своєї згоди\~на реєстрацію\~у домоволодінні\~відповідачки [PERSON]; -[PERSON], [INFO], зареєструвався у домоволодінні 02.12.2012 року. На цю дату два співвласника домоволодіння були померлими ([PERSON] помер 01.01.1996 року, [PERSON] померла 02.09.1998 року), а позивачка [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину отримане 17.08.2010 року після смерті [PERSON], яка померла 27.08.2000 року) не надавала своєї згоди на реєстрацію у домоволодінні відповідача [PERSON] Правовий режим об'єкту нерухомого майна, який є житловим приміщенням і перебуває у спільній частковій власності декількох фізичних осіб, полягає у тому, що заселення до домоволодіння фізичних осіб та реєстрація у домоволодіння фізичних осіб повинна відбуватися за взаємною згодою усіх власників, оскільки співвласники здійснюють спільне користування та володіння таким нерухомим майном. Оскільки житловий\~будинок перебуває\~у спільній\~частковій власності\~трьох фізичних\~осіб,\~то для\~вселення до\~житлового будинку\~необхідна взаємна\~згоди всіх\~трьох власників.На звернення позивача до відділу реєстрації місця мешкання фізичних осіб Довгинцівської районної у місті ради з інформаційним записом про те, хто із власників надавав свою письмову згоду на реєстрацію у домоволодінні відповідачів, вона отримала письмову відповідь від 31.01.2017 року, у якій зазначене, що реєструючий орган не може підтвердити факт надання письмової згоди власників домоволодіння на реєстрацію відповідачів у будинку № 92 по вулиці Батуринській у м. Кривому Розі. Позивач вважає, що відповідачі без дотримання законних підстав заселилися та зареєструвалися у домоволодінні без її згоди, чим порушили її права власника і створили їй перешкоди у користуванні власністю, оскільки вона бажає заселитися до домоволодіння разом з членами своєї родини та мешкати у ньому. Реєстрація у домоволодінні відповідачів чинить позивачу перешкоди у здійснені права користування, оскільки перешкоджає оформленню на домоволодіння житлової субсидії, оскільки при розрахунку субсидії відповідачів враховують осіб, які зареєстровані у домоволодінні. На відповідачів нараховуються експлуатаційні витрати по домоволодінню (вивіз сміття), участі у погашенні яких відповідачі не приймають, що веде до заборгованості, яка лягає на позивача як на власника житлового будинку. Борг з оплати комунальних платежів, який виник за фактом реєстрації у домоволодінні відповідачів вже перебільшив суму у розмірі 7\~000 гривень. Водопостачання у домоволодіння припинене у зв'язку із заборгованістю з 31.05.2016 року. Враховуючи вищевказане позивач просить суд припинити сервітут (право користування чужим майном) домоволодінням № 92 по вулиці Батуринській у місті Кривому Розі Дніпропетровської області для наступних фізичних осіб: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON],\~14.08.1989\~народження - визнавши вищевказаних\~осіб особами,\~які втратили право на користування домоволодінням № 92 по вулиці Батуринській у місті Кривому Розі Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав відповідно до підстав, викладених у первісному та уточненому позовах. В подальшому адвокат [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував відповідно до наданого раніше відзиву. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що на її реєстрацію у домоволодінні дала згоду баба [PERSON], яка була родичкою померлої власниці, але чи отримала вона дане домоволодіння у спадок, відповідач не знає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, підтримавши представника [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, підтримавши представника [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог позивача не заперечувала, при винесені рішення покладається на розсуд суду. В подальшому звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог позивача не заперечувала, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Також у своїй заяві зауважила, що відповідачами порушено порядок реєстрації за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Батуринська, 92, так як на момент реєстрації всі співвласники були померлими. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою відповідачів з 2007 року. у 2009-2010 роках відповідачі виїхали з будинку по вул. Батуринська, 92 на вул. Планову, 28. [PERSON] виїхали у 2013 році. На даний час там живе Дрангой. Домоволодіння фактично поділено на двох господарів, два окремих входи, комунальні витрати розподілені. Ремонт зараз робить Дрангой. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона мешкає по вул. Батуринська, 94 з 2015 року. У домоволодінні по вул. Батуринській, 92 мешкають люди, яких вона знає лише за зовнішністю, як їх звати вона не знає, особи ромської національності. Відповідачі проживають з 2015 року по вул. Плановій, 28. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він мешкає по вул. Плановій, 30. По вул. Плановій, 28 [PERSON] мешкає приблизно з 2010-2012 років. Свідок знає, що по вул. Батуринській, 92 у [PERSON] є будинок. Де проживають інші відповідачі, він не знає. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає [INFO]. У домоволодінні по вул. Батуринській, 92 мешкають [PERSON], [PERSON] та їх діти біля трьох років, до цього там проживали відповідачі. Відповідачі зараз мешкають по вул. Плановій. Будинок по вул. Батуринській, 92 поділений на дві частини. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] вона знає, відповідач мешкала по вул. Батуринській, 92. Зараз [PERSON] мешкає по вул. Плановій, приблизно 2-3 роки. Відповідачі протягом 20 років мешкали у будинку по вул. Батуринській, 92. Родичка свідка передала [PERSON] документи на даний будинок, потім [PERSON] віддала їй домову книгу та технічний паспорт на будинок. У судове засідання 27.02.2019 року сторони по справі не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України\~«Про внесення\~змін до\~Господарського процесуального\~кодексу України,\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~Кодексу адміністративного\~судочинства України\~та інших\~законодавчих актів»\~№ 2147-VIII\~від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій реакції. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних Положень\~ЦПК України у новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Вислухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 5, 6 статті 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 1 \\ 6 частки домоволодіння № 92 по вулиці Батуринський у м. Кривий Ріг. Правовстановлюючим документом на домоволодіння є свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.08.2010 року, що посвідчене Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-692. Спадщина отримана позивачем після смерті її матері [PERSON], яка померла 27.08.2000 року, яка, в свою чергу, отримала 1/ 6 частину вищевказаного домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] (а.с. 5, 7-9, 11, 12, 13 копія інформаційної довідки, копія технічного паспорту, копії свідоцтв про право на спадщину за законом, копія витягу). Крім [PERSON] співвласниками домоволодіння є наступні особи: -[PERSON], яка після смерті [PERSON], який помер 01.01.1996 року, прийняла у спадщину 1 / 6 частину домоволодіння, але спадщину не отримала і її частка у праві власності до цього часу є відкритою. [PERSON] належала 1 \\ 3 частка на підставі дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого 08.07.1982 року Четвертою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі № 1407 (а.с. 11, 14, 38 копія свідоцтва про право на спадщину, копія довідки-характеристики, лист-відповідь державного нотаріуса); -[PERSON]/[PERSON], 2 \\ 3 частки, на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, виданого Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою 15.07.1998 року, реєстр № 1-2981 (а.с. 42 лист-відповідь БТІ). Співвласник домоволодіння № 92 по вулиці Батуринський у м. Кривому Розі [PERSON] померла 02.09.1998 року (а.с. 44, 45 копія запису акта про смерть, копія повного витягу з державного реєстру). На даний час у вищевказаному домоволодінні зареєстровані відповідачі по справі. [PERSON] зареєстрована з 25.09.2007 року, [PERSON] зареєстрована з 29.05.2008 року, [PERSON] зареєстрована з 12.11.2010 року, [PERSON] зареєстрований з 02.12.2012 року (а.с. 4, 84 копія довідки, копія листу-відповіді). Відповідно до даної довідки відповідачі були зареєстровані у будинку в той час, коли всі співвласники були померлими. Позивач, яка прийняла спадщину 17.08.2010 року (а.с. 12), згоди на реєстрацію відповідачів не давала. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Частиною 1 ст.\~317\~ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Відтак, вищезазначені статті передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а як вбачається з матеріалів справи відповідачі не є членами сімї позивача. Згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова ВСУ від 15 травня 2017 р. у справі № 6-2931цс16) право відповідачів на користування чужим майном (спірним домоволодінням) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~406\~ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ніколи не були членами сімї позивача або членами сімї інших співвласників домоволодіння № 92 по вул. Батуринській у м. Кривому Розі, враховуючи той факт, що відповідачі зареєструвалися за вищевказаною адресою без згоди жодного з співвласників та протягом останніх декілька років без поважних причин не мешкають за вказаною адресою та навіть передали у користування дане домоволодіння стороннім людям, суд вважає, що вони втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України. Тому позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають повному задовленню. У відповідності до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved