Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія технічного паспорту на будинок від 16 червня 2010 року. Згідно довідки № 2497 від 26.06.2019 р. виданої Дергачівською місцевою радою Харківської області та виписки з будинкової книги в домоволодінні зареєстровані: [PERSON] , власник будинку, [INFO] ; [PERSON] , чоловік, [INFO] ; [PERSON] , син, [INFO] . Відповідач по справі - [PERSON] її рідний син, який зареєстрований з 2010 року. З моменту реєстрації в домоволодінні він не проживає, особистих речей в будинку не має, кореспонденція та листи на його ім`я по вказаній адресі не надходять, жодного разу не приймав участі в поточному ремонті будинку, за комунальні послуги не сплачував. Свої особисті речі забрав коли одружився та переїхав мешкати за адресою своєї дружини. Там проживав до 2016 року. Факт не проживання в належному [PERSON] домоволодінні за адресою: [ADDRESS] з 2010 року по теперішній час підтверджується актом від 26.06.2019 за участю депутата Дергачівської міської ради Харківської області [PERSON]. Реєстрація відповідача за вказаною адресою позбавляє [PERSON] можливості оформити субсидію на комунальні послуги. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, без фіксації судового процесу технічними засобами, позов підтримала повністю, просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, при цьому не надав відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні без фіксації судового засіданні, відповідно до ст. 247 ч.2 КПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 2497 від 26.06.2019 р. виданої Дергачівською місцевою радою Харківської області та виписки з будинкової книги в домоволодінні зареєстровані: [PERSON] , власник будинку, [INFO] ; [PERSON] , чоловік, [INFO] ; [PERSON] , син, [INFO] . Відповідач по справі - [PERSON] її рідний син, який зареєстрований з 2010 року. З моменту реєстрації в домоволодінні він не проживає, особистих речей в будинку не має, кореспонденція та листи на його ім`я по вказаній адресі не надходять, жодного разу не приймав участі в поточному ремонті будинку, за комунальні послуги не сплачував. Свої особисті речі забрав коли одружився та переїхав мешкати за адресою своєї дружини. Там проживав до 2016 року. Факт не проживання в належному [PERSON] домоволодінні за адресою: [ADDRESS] з 2010 року по теперішній час підтверджується актом від 26.06.2019 за участю депутата Дергачівської міської ради Харківської області [PERSON]. Реєстрація відповідача за вказаною адресою позбавляє [PERSON] можливості оформити субсидію на комунальні послуги. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, припинення дії, яка порушує право, при цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 72 ЖК України, встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач протягом тривалого часу без поважних причин не проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , то відповідно до ст.72 ЖК України він втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved