Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], в якому просила стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] Івано-Франківської міької ради, ідентифікаційний номер: [NUMBER], працюючого завідуючим клубом в с. Угорники, аліменти на користь [PERSON], [INFO], жителя [INFO] Івано-Франківської міької ради, ідентифікаційний номер: [NUMBER] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на період його навчання в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітної плати щомісячно до досягнення сином 23 років. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона не заперечувала проти стягнення з Відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на період його навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно до досягнення сином 23 років. Відповідачем подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він визнав позов в частині розміру аліментів 1/4 частки від його доходу. Позовні вимоги Позивач мотивувала тим, що вона до 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в якому у них народився сина- Бардецький [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився на проживання із Позивачем. За рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.07.2003р. із Відповідача на користь Позивача для утримання неповнолітнього сина [PERSON] стягувались аліменти в розмірі 1/4 частини від отримуваних Відповідачем доходів щомісячно до досягнення ним повноліття. На даний час син [PERSON], [INFO] досягнув повноліття, навчається на денній формі навчання в Харківському університеті Повітряних сил, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги батька до досягнення ним 23 років. Крім того, Позивач зазначила, що 06.12.2014р. син [PERSON] змінив своє прізвище з «Бардецький» на «Бачинський» . Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] до 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 25 листопада 2003 року (Свідоцтво про розірвання шлюбу І-НМ № 068543) ( а.с.7). Під час перебування у шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився на проживання із Позивачем. Як вбачається їз копії Свідоцтва про народження І-НМ № 033222 від 21 травня 1998 року ( а.с. 5) син сторін [PERSON], 08.05.1998р.н. на даний час досягнув повноліття. 06.12.2014р. [PERSON] змінив своє прізвище з « Бардецький» на « Бачинський», про що свідчить свідоцтво про зміну імені видане ВДРАЦСу реєстраційної служби Івано-Франківського МУЮ, актовий запис №209 від 06.12.2014року ( а.с. 6). Відповідно до Довідки Харківського університету Повітряних Сил імені [PERSON] № 3/621 від 30 червня 2016 року [PERSON] є студентом першого курсу на повному державному забезпеченні ( а.а 3). Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну йобов'язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання . Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобовязані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Даний позов предявлено про стягнення з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання до досягнення ним 23 років. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України). Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, визначених статтею 184 цього Кодексу. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з Відповідача аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів Відповідача на час навчання до досягнення ним 23 років. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно». В подальшому сторони погодили між собою в добровільному порядку розмір аліменти на утримання повнолітнього сина студента, а саме: 1/4 частини від усіх видів доходів Відповідача щомісячно на час навчання до ним 23 років. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів повнолітнього сина, який продовжує навчатися, враховуючи згоду сторін відносно розміру аліментів, Суд дійшов висновку про доцільність стягування з [PERSON], [INFO], працюючого завідуючим клубом в с. Угорники, аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на період його навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітної плати щомісячно до досягнення сином 23 років, оскільки даний розмір аліментів відповідає інтересам сина Відповідача Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Стягнення аліментів слід розпочати з 08.07.2016 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ст..180, ч.2 ст.182, ст..184, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved