Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, обґрунтовуючи заяву тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року шлюб з відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу мають двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оскільки допомога [PERSON] для утримання дітей є недостатньою, а позивач фактично сама забезпечує синів, просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття. В дане судове засідання позивач не з`явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду подав відзив на позовні вимоги, які заперечив тим, що на даний час він вдруге одружений, дружина перебуває в стані вагітності і вони винаймають житло та оплачують комунальні послуги, тому його заробітної плати вистачає лише на проживання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить наступних висновків. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом установлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року шлюб, зареєстрований 21 жовтня 2008 року Троянівською сільською радою Маневицького району, актовий запис № 9, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с. 6). Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 4 березня 2011 року та серії [NUMBER] від 19 травня 2015 року, відповідно, батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с. 7-8). Статтею 182 вищевказаного Кодексу унормовано, що при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 жовтня 2019 року вбачається, що 12 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка на даний перебуває на 30 тижні вагітності. Крім того, згідно договору на тимчасове користування житловим приміщенням № 66 від 1 червня 2019 року [PERSON] винаймає в тимчасове користування житлове приміщення, плата за яке складає 4500 гривень в місяць (а.с. 29-34). Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на вищевикладене, оцінивши письмові докази у справі, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, який є достатнім з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 червня 2019 року та до досягнення дітьми повноліття, а тому суд приходить висновку про задоволення позову. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 768 гривень 40 копійок судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved