Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 березня 2017 року є власником квартири № 28 за адресою: м.Сєвєродонецьк, вулиця Федоренка, будинок № 2. Відповідач значиться зареєстрованою у квартирі позивача, хоча зобовязалась знятись з реєстраційного обліку впродовж двох місяців після продажу квартири. Однак, зобовязання не виконала, у звязку із викладеним позивач змушена звернутись з даним позовом до суду в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а саме квартирою № 28 у будинку № 2 по вулиці Федоренка у м.Сєвєродонецьку Луганської області шляхом визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування квартирою № 28 в будинку № 2 по вулиці Федоренка в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Сторони, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Причини неявки відповідача суду не відомі. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 28 березня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області, зареєстровано в реєстрі за № 252; право власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 1208692744129 від 28.03.2017 року. З довідки № 14886, виданої Центром надання адміністративних послуг у м.Сєвєродонецьку 29.11.2017 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO]. Згідно акту від 27.11.2017 року, затвердженого директором комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька» [PERSON], встановлено, що з березня 2017 року фактично за адресою: [ADDRESS], ніхто не проживає. Оскільки відповідно до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла та членів його сім'ї має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла та членів його сім'ї та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно визнання відповідача такою, що втратила право на вказане житлове приміщення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved