Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суд з позовом до ТОВ «Полтавамолпрод» про стягнення заборгованості по заробітній платі . Вимоги мотивує тим, що з 10.11.2016 р. по 16.01.2018 р. перебувала в трудових відносинах з відповідачем., була звільнена з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. На її звернення про видачу довідки про розмір заборгованості із заробітної плати за період з 01.07.2017 р. по 16.01.2018, а також наказу про прийняття на роботу, та копії наказу про звільнення з роботи відповідач відповіді не надав. З Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з 01.07.2017 р. по 16.01.2018 вбачається, що їй нараховано та належить до виплати заробітна плата в сумі 27356,11 грн, яку вона не отримала. Тому просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період по 01.07.2017 р. по 16.01.2018 в розмірі 27356,11 грн. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримана, згодна на винесення заочного рішення. Відповідач ТОВ «Полтавамолпрод», про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання явку представника не забезпечив, заяв, клопотань не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки [PERSON] 16.01.2018 року звільнено з роботи в ТОВ «Полтавамолпрод» за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України, Наказ №10-КП від 16.01.2018 (а.с. 8) Як вбачається з Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 23647 від 12.09.2018 р. [PERSON] за 3 квартал 2017 р. нараховано та належить до виплати заробітна плата в сумі 12358,38 грн, за 4 квартал 2017 р. 12560,24 грн та за січень 2018 р. 2437,49 грн (а.с. 11) Згідно ст.43\~Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст.115КЗпП\~України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст.21Закону\~України «Про\~оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Ч. 2 ст. 233КЗпП\~України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити, стягнувши з ТОВ «Полтавамолпрод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 27356,11 грн. Враховуючи що позивач, згідно з п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ « Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому на підставі ст.141ЦПК\~України з ТОВ «Полтавамолпрод» необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави. Оскільки позивачка не просить негайного виконання рішення суду, то суд вважає, що непотрібно застосовувати вимоги ст. 430 ЦПК України про негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved