Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 31.01.2020 року її позивачку призначено опікуном над малолітньо[PERSON] , [INFO] та стягнуто з відповідачів аліменти на утримання малолітньої [PERSON] . Звернувшись до соціальних служб з даним рішенням суду для оформлення статусу опікуна, позивачці було роз`яснено, що опікуном її можуть оформити лише при позбавленні батьківських прав батьків дитини. [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області 25.01.2019 року. З дня народження племінниці [PERSON] відповідачі залишили її на утримані позивачки, а самі самоусунулися від виховання та догляду за дитиною, батьки дитини зловживають алкогольними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, не намагаються працевлаштуватися, не піклуються про стан здоров`я, фізичний і моральний розвиток дитини Позивачка [PERSON] виховує малолітню [PERSON] майже з дня її народження з 29.01.2019 року по даний час, піклується про її стан здоров`я, виконує всі роботи для забезпечення належних житлових, побутових та санітарних умов проживання дитини, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 02.03.2020 року, Довідкою Шамраївської амбулаторії №9 від 23.03.2020 року з якої вбачається, що лікуванням дитини [PERSON] займається [PERSON] . За таких обставин та на підставі вищезазначеного позивачка просить суд: Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , щодо його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулася до суду з заявою в якій, просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.32). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.30,31,40,41,42,43,44), відзиву на позовну заяву не надавали. Представник третьої особи Ради опіки та піклування Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області в судове засідання не з`явився, надав до суду листа в якому просив провести розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує (а.с.37). Представник третьої особи Ради опіки та піклування Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області в судове засідання не з`явився, надав до суду листа в якому просив провести розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує та просить не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.28). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 31.01.2020 року позивачку [PERSON] призначено опікуном над малолітньою[PERSON] , [INFO] та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої[PERSON] (а.с.10-13). Звернувшись до соціальних служб з вищевказаним рішенням суду для оформлення статусу опікуна, позивачці було роз`яснено, що опікуном її можуть оформити лише при позбавленні батьківських прав батьків дитини. [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Антонівської сільської ради Сквирського району Київської області 25.01.2019 року, що також встановлено рішенням Сквирського районного суду Київської області від 31 січня 2020 року (а. с. 10). З дня народження [PERSON] відповідачі залишили її на утримані позивачки, що підтверджується довідкою Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області №140 від 20.03.2020 року (а.с.5). Відповідачі по справі самоусунулися від виховання та догляду за дитиною, зловживають алкогольними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, в домогосподарстві відповідачів відсутній порядок, земельна ділянка біля будинку не обробляється, підсобне господарство відсутнє, що підтверджується довідками Антонівської сільської ради №112 від 16.03.2020 року та № 111 від 16.03.2020 року (а.с.7,8). Позивачка [PERSON] виховує малолітню [PERSON] майже з дня її народження, а саме з 29.01.2019 року по даний час, піклується про її здоров`я, виконує всі роботи для забезпечення належних житлових, побутових та санітарних умов проживання дитини, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 20.03.2020 року, складеним Комісією в складі депутатів Рудянської сільської ради (а.с.6). З ДовідкиШамраївської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини № 9 від 23.03.2020 року вбачається, що лікуванням дитини [PERSON] займається позивачка [PERSON] (а.с.18). Також факт турботи та виховання дитини позивачкою по справі підтверджується нотаріально посвідченими заявами свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.16,17). Згідно Висновку ради опіки та піклування при виконкомі Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області від 16.06.2020 року вбачається, що рада опіки та піклування вирішила доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.36). Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 31 січня 2020 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виконання своїх батьківських обв`язків відносно своєю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 10 зворотня сторона, а. с. 12). В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку . Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України . Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ч.1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Судовим рішенням від 31.01.2020 року позивачку призначено опікуном малолітньої [PERSON] та остання проживає в сім`ї позивачки, а тому остання, відповідно до вимог ст. 165 СК України має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] . На підставі вищевикладених обставин та відповідно до вимог ст. 164 СК України, суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав, щодо їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки судом встановлено, що відповідачі ухиляються без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини, піклуванням про всебічний розвиток, про стан здоров`я не займаються, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками щодо дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У зв`язку з тим, що питання стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] було вирішено рішенням Сквирського районного суду Київської області від 31.01.2020 року (а. с. 10 -13), а саме стягнуто аліменти на утримання дитини, тому при розгляді цієї цивільної справи суд не приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. На підставі вимог ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд накладає заборону на відчуження житла малолітньої [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved