Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті її батька [PERSON] відкрилася спадщина, який фактично успадкував право на земельну частку/ пай / після своєї матері [PERSON], яку юридично не оформив. Оскільки позивачка проживала з батьком на момент смерті в одному будинку, то є спадкоємцем за законом (а.с. 2,3 ). В ході судового розгляду [PERSON] уточнила заявлений нею позов, подавши відповідну письмову заяву, в якій просила визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку /пай /, яке успадкував після його матері її батько [PERSON]Я.( а.с. 23 24 ). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Миргородського міськрайонного суду від 15.06.2015 року яким відмовлено в задоволенні позову та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23.07.2015 року, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні позивач [PERSON]І, уточнений позов підтримала, просила задовольнити його та пояснила, що в лютому 2003 року померла її баба [PERSON], яка мала сертифікат на право отримання земельного паю, спадщину після якої прийняв син спадкодавця, батько позивачки [PERSON], який на момент смерті своєї матері проживав разом з нею, також в цьому будинку проживала і позивач. Після смерті баби ніхто в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не звертався, однак продовжували користуватися майном бабусі, в тому числі її хатою та присадибною ділянкою. Батько [PERSON]помер в липні 2003 року. Після смерті батька вона залишилася проживати в будинку та користуватися всім майном, фактично вступивши в володіння цим спадковим майно. Через рік після смерті батька вона переїхала жити до свого чоловіка, однак до цього часу користується присадибною ділянкою в селі В. Сорочинці вулиця Чапаєва,24, яка належала її бабусі та батькові. Тривалий час із-за складних сімейних обставин не могла вирішувати питання прийняття спадщини, однак коли звернулася до нотаріату з заявою про наміри спадкувати після батька їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на успадковане батьком право на пай, тому вона не може успадкувати це право після смерті батька, інші особи на цю спадщину не претендують. Представник позивача [PERSON] вважав що позов підлягає до задоволення, оскільки батько позивачки [PERSON] прийняв фактично спадщину після смерті своєї матері [PERSON], так як після її смерті продовжував користуватися майном матері отже успадкував і право на земельний пай яке мала мати. Позивачка також фактично прийняла спадщину після смерті батька, так як на момент смерті батька проживала разом з ним, відповідно до положень ЦК України 1963 року, які діяли на час смерті баби та батька позивачки. Оскільки не зберігся Сертифікат на земельну частку пай, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому захистити своє право позивач може лише шляхом прийняття рішення про задоволення даного позову. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миргородського району проти заявленого позову не заперечував, направивши до суду заяву про визнання позову, справу просив розглядати у відсутність його представника ( а. с. 153). Представники відповідачів [PERSON] Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області та Миргородської районної державної адміністрації в судове засідання не прибули, направили листи про розгляд справи за їхньої відсутності. Заперечень щодо заявленого позову ними не висловлено ( а.с. 187,157 ). Третя особа приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] подала до суду листа, за змістом якого висловила прохання про розгляд справи у її відсутність. Свого ставлення до заявленого позову не висловила ( а.с. 155 ). Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази по справі суд встановив, позивачка [PERSON] є онукою [PERSON] та дочкою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про її народження і одруження та відомостями про народження її батька ( а.с. 13, 6 ). Згідно повідомлення [PERSON] Держземагенства у Миргородському районі в червні 1996 року на імя баби позивачки [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку /пай / серії ПЛ № 0055873 ( а.с. 8 ). За життя [PERSON], в березні 1997 року, між нею та Аграрним орендно приватним підприємством „Великосорочинське було укладено договір оренди земельного та майнового паю (а.с. 48, 49). На підставі договору [PERSON] нараховувалася і виплачувалася відповідна палата ( а.с. 50, 51 ). 07 лютого 2003 року [PERSON] померла в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть ( а.с. 5 ), внаслідок чого відкрилася спадщина. Статтями 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Виходячи з системного аналізу вказаних норм матеріального права, суд вважає, що прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (якщо спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529-531 ЦК УРСР до 01 січня 2004 року). Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У справі встановлено, що [PERSON], померла 16 червня 2003 року, якій крім права на земельну частку(пай) належало домоволодіння яке було розміщене на земельній ділянці в селі В. Сорочинці вулиця Чапаєва,24, що підтверджується витягом з по господарської книги [PERSON] сільської ради (а.с.189-190). Після відкриття спадщини [PERSON] єдиним спадкоємцем є [PERSON], який вступив у фактичне управління спадковим майном, однак помер 19 липня 2003 року, (а.с.4) тобто прийняв спадщину до набрання чинності ЦК України на підставі ст. 549 ЦК Української PCP 1963 року. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] після смерті 19.07.2003 року [PERSON] спадкова справа не заводилася (а.с.33,34). На момент смерті батька [PERSON] разом з ним проживала його дочка позивач [PERSON], що беззаперечно підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснення якого обєктивно підтверджуються витягом з погосподарської книги [PERSON] сільської ради за 2000-2005 роки, довідкою [PERSON] сільської ради № 02-26/678 від 03.11.2014 року (а.с.176) та даними паспорта громадянина України (а.с.14-16), заяву про відмову від прийняття спадщини не подавала і з часу смерті батька до даного часу продовжує користуватися домоволодінням за адресою с. В. Сорочинці вулиця Чапаєва,24 Миргородського району(а.с.188). Брат позивачки [PERSON], син спадкодавця, який був зареєстрований разом з батьком на момент його смерті заяву про прийняття спадщини не подавав і наміру приймати спадщину не має, про що повідомив суду нотаріально посвідченою заявою (а.с.176,170-172). [PERSON] який був зареєстрований в [INFO] на момент смерті [PERSON] не є спадкоємцем останнього, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.176,173-175). Згідно із п. 183 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріальними конторами Української PCP (яка була чинною на час виниклих правовідносин) доказом фактичного вступу спадкоємця в управління спадковим майном може бути довідка про це місцевих органів влади, ухвала суду або відмітка в паспорті про постійне проживання в спадковому будинку. Виходячи з вищевикладеного, оскільки судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] після смерті батька прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала у будинку, що знаходиться за адресою вул. Чапаєва, 24, с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, по день смерті доглядала за батьком, після смерті якого та по даний час користується та наглядає за будинком та обробляє земельну ділянку, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції від 1963 року та п. 113 Інструкції є такою, що прийняла спадщину в тому числі і право на спадкування за законом права на земельну частку (пай) в розмірі 4,8 умовних кадастрових гектара, право на отримання якої мала [PERSON], яка померла 07 лютого 2003 року на підставі Сертифікату на право на земельну частку(пай) колишнього КСП ім. Гоголя на території [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області, серії ПЛ №0055873 від 09.06.1996 року. Відповідно до ч. 2 п. 1. ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Отже, враховуючи те, що документ про надання земельної ділянки у власність(Державний акт про право власності на земельну частку(пай) на імя [PERSON] за життя останнього не видавався, тому з метою оформлення спадщини необхідно встановити за спадкоємцем [PERSON] право на право отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування після померлого батька [PERSON], виходячи з положень ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України (1963р.) часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно довідки виданою [PERSON] сільською радою від 03.11.2014 року №02-26/678 останнім місцем проживання померлого [PERSON] є Полтавська область, Миргородський район, село В. Сорочинці , вулиця Чапаєва,24 (а.с. 176). Участь у справі як відповідача [PERSON] сільської ради передбачена розясненнями п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику про спадкування» від 30.05.2008 № 7 і зумовлена тим, що орган місцевого самоврядування вправі предявити вимогу про визнання вищезазначеної спадщини відумерлою. Зважаючи на вищезазначені обґрунтування суд вважає, що вимоги позивача про визнання права на земельну частку /пай/ в порядку спадкування за законом, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Outcome: approved