Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який мотивувала тим, що 22.08.2017р. о 14 годині 30 хвилин в м. Сєвєродонецьку [PERSON] керуючи транспортним засобом - легковим автомобілем ВАЗ 111830, д/н [NUMBER] , рухаючись по вул. 8-го Березня, яка є другорядною дорогою, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя доріг, не надала переваги в русі транспортному засобу «Toyota Avensis» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по вул. Поштовій, яка є головною двосторонньою дорогою, внаслідок чого відбулось зіткнення зазначених транспортних засобів. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.10.2017 року відповідача визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по адміністративній справі у відношенні відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням на час розгляду справи строків, передбачених ч.4 ст.38 КУпАП. Дана постанова оскаржена не була та набрала законної сили 31.10.2017р. Зі змісту даної постанови вбачається, що суд визнав відповідача винною у скоєнні вищевказаного правопорушення, прийшовши до висновку, що « [PERSON] порушивши п.16.11 Правил дорожнього руху, скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу». Особою, що зобов`язана відшкодувати понесену позивачем внаслідок ДТП шкоду, є саме відповідач. В установлений законом строк позивач звернулась до регіонального представництва Страховика відповідача, зазначеного в полісі, з відповідною заявою про відшкодування шкоди. Внаслідок того, що оцінка вартості шкоди, завданої її автомобілю, незважаючи на тривалий час після ДТП, проведена так і не була, позивач змушена була звернутись до ТОВ «ЛЕНКОР» з метою замовлення за власний рахунок робіт з оцінки вартості шкоди, спричиненої належному позивачу автомобілю внаслідок вищевказаного ДТП, про що між позивачем та експертним закладом було укладено договір №46 від 02.09.2016 року. Вартість таких робіт склала 800 грн. 00 коп. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №137 від 26.01.2018р. з оцінки збитку, спричиненого позивачу як власнику транспортного засобу «Toyota Avensis» д/н [NUMBER] , складеного експертом ТОВ «ЛЕНКОР», вбачається, що вартість матеріальної шкоди на момент ДТП складає 287 563 грн. Позивачем від Страховика відповідача - AT «СГ «ТАС» в якості відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП з вини відповідача, було отримано суму 98 000 грн. З урахуванням вимог ч.1 ст.1194 ЦК України, відповідач, повинен сплатити повну суму, визначену висновком, для відшкодування позивачу як власнику авто, витрат товарної вартості автомобіля у сумі 287 563 - 98 000 = 189 563 грн. У зв`язку із тим, що до матеріальних витрат при скоєнні ДТП також відносяться і витрати, пов`язані із проведенням автотоварознавчих експертиз та оцінки вартості відновлювального ремонту, позивач вважає за необхідне також стягнути з відповідача понесені витрати на проведене за її рахунок експертне автотоварознавче дослідження з оцінки збитку у сумі 800,00 грн. Крім того, з урахуванням положень п.12.1. ст.12 Закону, відповідно до якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, що встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, з відповідача також підлягає стягненню і розмір франшизи, який становить 2000грн. Тому, [PERSON] звернулася до суду з позовом і просить стягнути з [PERSON] вартість матеріальних збитків, спричинених внаслідок ДТП в сумі 189563грн.; стягнути понесені витрати з оплати вартості робіт ТОВ «ЛЕНКОР» за договором №46 від 02.09.2017р. оцінки збитку, спричиненого внаслідок ДТП у сумі 800грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] франшизу у сумі 2000грн. 28.02.2018р., 09.08.2019р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов відзив [PERSON] , який мотивовано тим, що висновок №137 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитків, завданих власнику транспорного засобу вважає недійсним та неповним. У висновку експерта ніде не зазначено що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також у договорі №46 між [PERSON] та ТОВ ЛЕНКОР», а саме у п.3.3 чітко написано, що експерт не несе відповідальності за наслідки що виникли внаслідок використання результатів оцінки з метою яка не була предметом договору. Також експерту не поставлено питання: Яка ринкова вартість автомобіля «Toyota Avensis» до ДТП? та Яка ринкова вартість автомобіля «Toyota Avensis» після ДТП? Також викликають великі сумніви що вартість матеріальної шкоди визначається за ринковою вартістю т/з та складає 287563,25грн., так як на фото дуже гарно видно, що в цілому автомобіль цілий, тим паче є свідок, який підтвердить, що після ДТП 22.08.2017 року [PERSON] сам поїхав на своєму автомобілі без допомоги інших осіб. Тим паче, продав автомобіль «Toyota Avensis» за договором купівлі - продажу 4442/2017/696217 за 10000 грн. Даний договір викликає сумніви у зв`язку із тим, що на сьогодні оголошення про продаж «Toyota Avensis» після ДТП на сайтах https://auto.ria.com/, http://rst.ua/, ivtobazar.Infocar.ua продають набагато дорожче, тому договір купівлі продажу 4442/2017/696217 викликає великі сумніви. Згідно висновку №4347-4349 ринкова вартість автомобіля «Toyota Avensis» до ДТП станом на дату дослідження становить - 283462,42грн. Ринкова вартість автомобіля після ДТП - 105087,86грн. Вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Toyota Avensis» в результаті ДТП на дату дослідження становить 283462,42грн. Тобто експертизу проводили без огляду автомобіля на підставі наявних документів в матеріалах справи. Перевірити, що позивачем надані дійсні матеріали до суду не вбачається можливим. Оскільки огляд автомобілю експерт не зробив, висновок викликає великі сумніви щодо його повноти та ясності. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] 07.03.2018р. позивачем [PERSON] до суду надано відповідь на відзив. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що матеріальні збитки, спричинені позивачу внаслідок ДТП є завищеними, не відповідають дійсності. Вважає, що необхідно провести додаткову експертизу для визначення дійсної матеріальної шкоди. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердила правильність наданого висновку. Зазначила, що вона має необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань (експертного дослідження) та проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом. Опис пошкоджень транспортного засобу робила сама при особистому огляді транспортного засобу, а також при додатковому огляді при розборі автомобіля. Розбір автомобіля - здійснений без її присутності. Присутність експерта не передбачена законодавством. Доступ до автомобіля надає замовник експертного дослідження. Також пояснила, що після ДТП транспортний засіб не міг рухатись, оскільки в автомобілі була відсутня охолоджуюча рідина. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2,5 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з п.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З матеріалів справи вбачається, що 22.08.2017р. о 14-30 год, [PERSON] , керуючи транспортним засобом - легковим автомобілем марки «ВАЗ 111830» д.н.з. [NUMBER] , який належить їй на праві приватної власності, рухаючись в м. Сєвєродонецьку по вул. 8-го Березня, яка є другорядною, двосторонньою та має по одній полосі руху в кожному напрямку, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, не надала переваги в русі транспортному засобу «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вул. Першотравневій, яка є головною двосторонньою дорогою, яка має по одній полосі руху в кожному напрямку, в наслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Toyota Avensis», а також допустила зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ 110207», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який знаходився біля перехрестя зі сторони другорядної дороги у зустрічному от транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ 111830», д.н.з. [NUMBER] , напрямку, та надавав перевагу у руху транспортному засобу - автомобілю «Toyota Avensis». Внаслідок ДТП транспортні засоби «ВАЗ 111830», д.н.з. [NUMBER] , «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , та «ЗАЗ 110207», д.н.з. [NUMBER] , отримали механічні ушкодження. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.10.2017р. визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу «Toyota Avensis», реєстраційний номер [NUMBER] , є позивач [PERSON] . Таким чином, позивач [PERSON] має право на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Керування транспортного засобу «ВАЗ 111830» д.н.з. [NUMBER] , під час ДТП здійснювала відповідачка по справі [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 111830» д.н.з. [NUMBER] застрахована АТ «СГ ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК6924553 від 23.06.2017р. Згідно полісу розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становить 100000грн. Франшиза, згідно поліса - 2000грн. Матеріальний збиток, завданий [PERSON] як власнику транспортного засобу «Toyota Avensis» згідно заяви [PERSON] становить 100000грн. Розрахунок суми страхового відшкодування 100000грн. - 2000грн. = 98000грн. Належна сума страхового відшкодування 98000грн., про що свідчить копія листа №1400/4973 від 05.12.2017р. (а.с.9). З копії висновку судового експерта [PERSON] №137 від 26.01.2018р. (а.с.15-60) видно, що вартість матеріальних збитків, спричинених власнику автомобіля «Toyota Avensis», р.н. [NUMBER] на момент ДТП становить - 287563,25грн. Відповідно до квитанції (ордеру) №263 від 26.01.2018р., [PERSON] сплачено ТОВ «ЛЕНКОР» 800грн. за послуги з проведення автотоварознавчого дослідження згідно договору №46 від 02.09.2017р. Згідно висновку №4347-4349, складеного 29.11.2018р. Донецьким НДІСЕ Міністерства юстиції України ринкова вартість автомобіля «Toyota Avensis»,д.н.з. [NUMBER] до ДТП станом на дату дослідження, за умов визначених в матеріалах справи становить - 283462,42грн. Ринкова вартість - після ДТП становить 105087,86грн. Вартість матеріальної шкоди становить - 283462,42грн. Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу 4442/2017/696217 від 07.11.2017р., [PERSON] передала у власність [PERSON] транспортний засіб «Toyota Avensis», р.н. [NUMBER] . Ціна транспортного засобу складає 10000грн. (а.с.12). Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно ст.988, 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У відповідності до ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Згідно п.1.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Пункт 1.4 визначено, що методика застосовується з метою, зокрема визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з п. 22.1 ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Якщо майно застраховане у кількох страховиків і загальна страхова сума перевищує дійсну вартість майна, то страхове відшкодування, що виплачується усіма страховиками, не може перевищувати дійсної вартості майна. При цьому кожний страховик здійснює виплату пропорційно розміру страхової суми за укладеним ним договором страхування. Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст.12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Викладені в позові обставини, а також отримання позивачем часткового страхового відшкодування за вирахуванням фрнашизи в розмірі 2000грн. повністю підтверджуються наявними у справі доказами. Враховуючи те, що сума страхового відшкодування є недостатньою для повного відшкодування шкоди, яка завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з відповідача слід стягнути суму франшизи у розмірі 2000грн., оскільки внаслідок дій відповідача завдано шкоду потерпілому, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Щодо відшкодування матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу, суд зазначає наступне. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Згідно листа ПАТ «СГ ТАС» від 05.12.2017р. страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 98000грн. за мінусом франшизи у розмірі 2000грн. Таким чином, з урахуванням вищевказаних вимог закону та роз`яснень позивачу повинна бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП у розмірі 283462,42грн. та після ДТП - 105087,86грн. (283462,42грн. - 105087,86=178374,56). Судом встановлено, що страховиком позивачу виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 98000грн. за мінусом франшизи у розмірі 2000грн., а тому вартість матеріальних збитків, спричинених [PERSON] внаслідок ДТП становить 80374,56 (178374,56-98000). Стосовно посилань сторони відповідача на необхідність проведення додаткової експертизи транспортного засобу, суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість проведеної експертизи, на що посилається сторона відповідача, або таких, які б викликали сумніви в її правильності, матеріали справи не містять. Висновки проведених досліджень є достатньо обґрунтованими, логічними та об`єктивними, надані в межах компетенції експерта, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи не встановлено, а тому не має підстав для проведення повторної додаткової експертизи. З огляду на вище викладене та враховуючи, що у данній справі вже проводилася експертиза з означених питань, дослідженні інші докази, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання. Частина 1 ст.133 визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З урахуванням наданих до справи копій договору №46 від 02.09.2017р., квитанції (ордеру №263) від 26.01.2018р. про понесені судові витрати, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за автотоварознавче експертне дослідження в сумі 800грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.0.954202843.1 від 01.02.2018р. про сплату судового збору в сумі 1923,63грн. Враховуючи те, що задоволено 42% позовних вимог (80374,56грн. від 191563грн. складає 42%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у розмірі 807,93грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1923,63*42%/100).

Outcome: partial