Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року відкрито провадження у справі № 753/2866/21, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено розгляд справи на 15 березня 2021 року. У судове засідання 15 березня 2021 року позивач не з`явилася, 22 лютого 2021 року подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відравлення 0206819650311. 22 лютого 2021 року від відповідача до суду надійшла заява, в якій відовідач зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] щодо розірвання шлюбу підтримуєу повному обсязі. 15 березня 2021 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Онисковця Ю.А. надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме належним чином засвідченої копії договору про участь у вихованні дитини та сплату аліментів на утримання дитини від 11 березня 2021 року. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 22 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №838. За час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що протягом року кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, стосунки та спільні інтереси з чоловіком відсутні, кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю і подальше сімейне життя та збереження шлюбу не має сенсу. Вказує, що сторони на даний час проживають окремо, спільного побутового життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Наголошує, що надання строку для примирення не виправить стан шлюбних відносин сторін, оскільки вказані вище обстаивини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. Також позивач зазанчає, що майнові спори між сторонами відсутні, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною 2 статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач у поданій письмовій заяві підтримав позовні вимоги про розірвання шлюбу, та, крім того, волевиявлення відповідача на припинення шлюбніх відносин із позивачем випливає зі змісту укладеного сторонами договору про участь у вихованні дитини та сплату аліментів на дитину від 11 березня 2021 року, і судом не встановлено, що таке визнання суперечить закону і порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не просила суд про відновлення їй дошлюбного прізвища. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі статтей 110-112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved