Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06.01.2015 р. у виконкомі Ізянської сільської ради за а/з №01. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина син [PERSON], [INFO], який поживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони є людьми різних характерів та поглядів на життя, між ними відсутні взаомопорозуміння та повага. Сторони разом не проживають а протязі останніх шести місяців. Їхній шлюб носить формальний характер, примирення є неможливим. На забезпечення сина всім необхідним для його гармонійного розвитку та виховання потрібні значні кошти, що позивач самостійно не в змозі надати. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку відмовляється. Просить суд шлюб, укладений з відповідачем розірвати; неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] залишити на її утриманні; прізвище після розірвання шлюбу залишити їй [PERSON]; стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1700 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. В позовній заяві просить провести розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує та просить задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Його адвокатом згідно договору про надання правової допомоги [PERSON] подано суду заяву, в якій вона просить провести розгляд справи у їхній з відповідачем відсутності. На розірвання шлюбу відповідач згідний. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 1700 грн. не визнає, згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. З оглянутих в судовому засіданні копій свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.01.2015 року, який зареєстровано у виконкомі Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатській області за актовим записом № 01. Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Через відносини, які склалися між сторонами, їхній шлюб носить формальний характер, вони є людьми різних характерів та поглядів на життя, шлюбні стосунки фактично припинилися пів року тому, шлюб носить формальний характер, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Майнового спору позивачем не заявлено. Відповідач зобовязання по утриманню сина належно не виконує, дитину утримує позивач. При розгляді даної справи з позовної заяви встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, однак згідний сплачувати аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своєї дитини, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, однак місце його роботи та розмір доходу суду не відомі, однак він згідний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн., а тому суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Судові витрати по справі в частині позовної вимоги про стягнення аліментів відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved