Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із зазначеним позовом про відшкодування завданої шкоди джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.04.2016 року цивільну справу повернуто до Дзержинського районного суду міста Харкова для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення з тих підстав, що у позовній заяві [PERSON] було заявлено клопотання про звільнення, зменшення розміру або розстрочення судового збору, яке судом першої інстанції не вирішено. У відповідності до вимог ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3\~ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Відповідно до\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат, у резолютивній частині рішення повинно бути розглянуто питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України. Однак, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України. Як вбачається з позовної заяви, позивач в позові просила вирішити питання про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру або розстрочення, оскільки вона є матірю багатодітної родини та виховує 3 дітей, на теперішній час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 6 років, офіційного доходу немає, також на утриманні перебуває дитина інвалід 1 групи, яка потребує особливого догляду та медичного забезпечення. Однак, у відповідності до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» позивачем не було надано до суду доказів на підтвердження свого майнового стану, а тому суд вважає за не обхідне стягнути із [PERSON] суму судового збору. Згідно ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на день подачі заяви, за позовну заяву, подану фізичною особою або фізичною особою підприємцем у справах майнового характеру, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0.4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а за заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди справляється судовий збір у розмірі 1.5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, враховуючи вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 153\~277 грн. - ставка судового збору складає 1532,77 грн., а за заявлене відшкодування моральної шкоди в сумі 10\~000 грн. ставка судового збору складає 1500,00 грн., що в сумі становить 3032,77 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з позивача [PERSON] не сплачену нею суму судового збору при зверненні до суду з позовною заявою в розмірі 3032,77 грн.

Outcome: approved