Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який укладений між сторонами 08.11.2003 року і від якого вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]; з червня 2016 року подружжя припинило шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини і обов»язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, а також через постійні суперечки та сварки, необґрунтовані претензії до позивача з боку відповідача. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, на примирення не згодні; позивач просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Жалдак»; відповідач позов визнає. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 08.11.2003 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Батуринської селищної ради Бахмацького району Чернігівській області за актовим записом № 10. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина Михайла, [INFO], який на даний час проживає разом з матір»ю. (а.с.7). З червня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надіслав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 640.00 грн., який підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved