Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати та компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона перебуває у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО», працює токарем в цеху №20. Із грудня 2017 р. утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати з грудня 2017 р. по червень 2018 р. включно становить 32431 грн. Також, відповідач зобов'язаний розрахувати і сплатити їй компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати. У зв'язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 32431 грн.; компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати. 12.10.2018 р. від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої вона просить суд стягнути з відповідача заборгованості по заробітній платі з грудня 2017 р. по червень 2018 р. включно. Крім того, зазначила, що їй частково виплачена заробітна плата за першу половину грудня 2017 р. в сумі 1542 грн. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО» - працює токарем в цеху №20 (а.с. 4, 9-10). Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листка за червень 2018 р.,- на день звернення до суду відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом: за грудень 2017 року - червень 2018 р. - 32431 грн., в тому числі за грудень 2017 р. - 3085 грн. (а.с.5). З розрахункового листка за вересень 2018 р. вбачається, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] за грудень 2017 р. складає 1543 грн. (а.с.16). Таким чином, відповідачем частково було виплачено заробітну плату [PERSON] за грудень 2017 р. в сумі 1542 грн. 3085 грн. - 1543 грн. = 1542 грн. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за грудень 2017 р. - червень 2018 р. - 30889 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved