Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 липня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У шлюбі [INFO] року народилася донька - [PERSON]. З вересня 2013 року з відповідачем припинено шлюбні відносини. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомогу на утримання доньки, хоча офіційно працює та на утриманні у нього ніхто не знаходиться. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до повноліття доньки. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що проживає з дитиною окремо від відповідача, який не надає матеріальної допомоги на утримання їх малолітньої дитини. Має також старшого сина, [INFO]. Непрацездатних батьків на утриманні вона не має. Вона працює, та отримує заробітну плату близько 1300 грн. Їхня донька має роджене захворювання, потребує лікування та спеціального харчування. За весь час, коли вони не проживають разом з відповідачем, він надавав матеріальну допомогу лише декілька разів по 100 грн. та 300 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Пояснив, що офіційно працює, отримує стабільну заробітну плату. Підтвердив, що матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. Інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має. Хронічних захворювань не має. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується її свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.5). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Верхівцевської міської ради від 6 листопада 2013 року (а.с.6). Відповідач офіційно працевлаштований - працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Солома», має стабільну заробітну плату, що підтверджується довідкою про заробітну плату (а.с.11). Матеріальну допомогу надає не систематично. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Матеріалами справи підтверджується, що за складання позовної заяви позивачем було понесено витрати на правову допомогу в сумі 250 грн. (а.с.7). Витрати на правову допомогу відповідно до ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України належать до судових витрат, а тому згідно з ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача. Також суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) грн. 40 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved