Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що в період з 18 грудня 2003 року по 04 травня 2017 року перебувала в шлюбі з відповідачем, в якому у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться виключно на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює та має дохід. Крім того, вказала, що вона на даний час працює на посаді ветеринарного фельдшера в ПАП «Дзвін», що в с.Лосяч Борщівського району, де отримує заробітну плату в розмірі, який залежить від тривалості її робочого часу, але цих коштів не вистачає для достатнього утримання сім»ї, яка складається з неї, сина та [PERSON], [INFO], яка часто хворіє та потребує стороннього догляду. Також зазначила, що відповідач є фізично здоровим, працює різноробочим в ПАП «Дзвін», має постійний дохід і його заробітна плата за період з грудня 2016 року по травень 2017 року склала 27152, 30 грн., проте, не бажає добровільно приймати участь в утриманні дитини, в зв»язку з чим просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. При цьому, суду додактово пояснила, що щомісяно на утримання дитини витрачає 5-6 тисяч гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. При цьому, суду пояснив, що вважає, що 1/3 від його заробітку є більшою сумою аліментів, які потребує дитина. Так, за час спільного проживання суми у розмірі 5-6 тисяч щомісячно на утримання дитини не витрачались. Крім того, зазначив, що позивач теж працює та отримує дохід, про який суд не повідомляє. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про народження серії І-ИД № 144292, виданого 21 червня 2004 року Лосяцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Також встановлено, що сторони шлюб розірвали, що вбачається з копії рішення Борщівського районного суду від 04.05.2017 року. На даний час сторони проживають окремо. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір»ю. Також встановлено, що позивач [PERSON] працює в ПАП «Дзвін», де її заробітна плата з січня по червень 2017 року склала 39763, 70 грн. Наведене вбачається з довідки №90 від 19.07.2017 року, виданої ПАП «Дзвін». Поряд з тим встановлено, що відповідач [PERSON]Й, також працює в ПАП «Дзвін» різноробочим і його заробітна плата з грудня 2016 року по травень 2017 року склала 27152, 30 грн., що вбачається з довідки № 46 виданої ПАП «Дзвін» 06.06.2017 року. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком неповнолітньої дитини, то зобовязаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд враховує обставини, встановлені в ході судового розгляду, які сторонами не заперечувались, вік дитини, розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначений для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Також, суд враховує ту обставину, що дитина, на утримання якої необхідні аліменти, проживає разом з матір»ю, яка фактично нею опікується самостійно доказів, які б стверджували ті обставини, що відповідач після розірвання шлюбу опікується дитиною, тобто надає відповідну матеріальну допомогу, суду останнім надано не було, не здобуто таких і в ході судового розгляду. А отже, позивач на даний час забезпечує неповнолітній дитині і належні умови проживання, відповідач участі у таких не приймає. А тому, з огляду на зазначене вище, випливає, що сторони не несуть в рівній мірі витрати пов»язані з утримання їх дитини, оскільки неповнолітній проживає разом з матір»ю, яка самостійно забезпечує умови його проживання та несе відповідні з цим витрати. Крім того, з огляду на норми закону, які передбачають поступове збільшення мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку протягом 2017 року, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі ? частки від його доходу, оскільки вважає, що такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Такий висновок суд обґрунтовує і нормами чинного законодавства. Так, згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При цьому, суд не приймає та критично оцінює твердження позивача в тій частині, що на утримання дитини щомісячно остання витрачає 5-6 тисяч гривень, оскільки докази, які б стверджували дані обставини позивачем надано не було, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору. Виходячи з наведенного вище, на підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2017 р.,

Outcome: approved