Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Вона» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову покликається на те, що 30 квітня 2014 року між страховиком ПрАТ «СК «Вона» та страхувальником [PERSON] було укладено договір добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № ЛВ2/112/0272. Предметом страхування є майновий комплекс страхувальника, пов'язаний з володінням і користуванням житлового будинку за адресою: Львівська область, Буський район, с. Андріївка, вул. Рудка. 21 лютого 2015 року цей будинок був пошкоджений пожежею. Відповідно до п. 4.1. договору страхування загальна страхова сума становить 35000,00 грн., а безумовна франшиза 1%. Отже, позивач зазначає, що їй повинні виплатити 34650,00 грн.17 березня 2017 року на рахунок [PERSON] у ПАТ «Приватбанку» надійшли кошти від страхової компанії в сумі 11650,00 грн., тобто позивач зазначає, що їй не доплачено 23000,00 грн. Просить стягнути з ПрАТ «СК «ВОНА» на користь [PERSON] 23000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив такий задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Надав письмові заперечення, в яких зазначає про те, що позивач покликається на акт про пожежу та кошторисну документацію, де зазначені орієнтовні суми шкоди, яку завдано пожежею, проте, дані документи не містять розміру прямого збитку, тобто розміру витрат, підтверджених належними доказами, які позивач зробив для усунення завданої шкоди. Лише 16.03.2017 р. ПрАТ «CK «Вона» отримало від [PERSON] заяву про уточнення суми завданого матеріального збитку та обставин настання страхового випадку,в якій вказані приблизні витрати на ремонт застрахованого майна в розмірі 12000,00 грн., але доказів цих витрат (наприклад чеків) надано не було, оскільки купувалися матеріали для ремонту у приватних осіб. Крім того, у даній заяві зазначено, що причиною настання страхового випадку є загоряння каміна, хоча у раніше поданій заяві про страхове відшкодування причиною страхового випадку вказане коротке замикання електромережі. Незважаючи на вищезазначене, після отримання усіх належним чином оформлених документів (тобто після 16.03.2017 року) відповідач таки прийняв рішення про виплату позивачу страхового відшкодування та 17.03.2017 року здійснив цю виплату в повному обсязі за вирахуванням франшизи, тобто 12000,00 - 350,00 = 11650,00 грн. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 квітня 2014 року між ПрАТ «СК «Вона» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № ЛВ2/112/0272 /а.с.19, 20/. Згідно п.1.1. договору предметом страхування є майновий інтерес страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, повязаний з володінням і користуванням житлового будинку, що розташований за адресою: Львівська область, Буський район, с. Андріївка, вул. Рудка. Згідно п.2.1.1 страховим випадком за цим договором є знищення або пошкодження застрахованого майна в результаті, зокрема, вогневих ризиків (пожежа, вибух, удар блискавки). Згідно п.4.1., 4.5. загальна страхова сума становить 35\~000,00 грн. Безумовна франшиза, визначена від загальної страхової суми в розмірі 1%. Строк дії договору 1 рік, тобто до 30 квітня 2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2015 року, в межах дії договору страхування, будинок за адресою: Львівська область, Буський район, с. Андріївка, вул. Рудка був пошкоджений пожежею, що підтверджується актом про пожежу /а.с.21/. Згідно довідки від 23 лютого 2015 року № 14/167, виданої Буським районним відділом Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій України у Львівській області ймовірною причиною пожежі є коротке замикання електромережі внаслідок пориву сильного вітру /а.с.22/. 23 лютого 2015 року ПрАТ «СК «Вона» повідомлено про настання страхового випадку. З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «Вона» скерувала [PERSON] листи № 354 від 05 червня 2015 р. /а.с.35/ та №898 від 31 серпня 2016 року /а.с.37/, в яких просила надати заяву на виплату з вказанням реквізитів, розміром завданих збитків та сертифікат субєкта оціночної діяльності та/або кваліфікаційне свідоцтво оцінювача. Згідно ст.5 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особисуб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування,які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Відповідно до ст.6 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. 16 березня 2017 року [PERSON] (власник застрахованого майна) звернувся до ПрАТ «СК «Вона» із заявою, в якій вказав, що причиною пожежі стало загоряння каміну та зазначив приблизні витрати на ремонт застрахованого майна в розмірі 12000,00 грн., але доказів цих витрат не долучив та зазначив, що матеріали для ремонту купувалися у приватних осіб (а.с.10). Згідно платіжного доручення №1063 від 17 березня 2017 р. ПрАТ «СК «Вона» перерахувала [PERSON] 11650,00 грн. страхового відшкодування, тобто від 12 тис. грн. страхова компанія вираховувала франшизу в розмірі 1% (в сумі 350,00 грн.)/а.с.40/. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України, а також нормами\~Закону України «Про страхування», договором страхування № ЛВ2/112/0272 та іншими нормативними актами України в галузі страхування. Відповідно до\~ст.979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування) (п.2 ч.1\~ст.980 ЦК України). Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року страхова сума це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Далі зазначено, що страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку, при цьому, страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Згідно ст.10, ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. Суд зазначає, що належних та допустимих доказів на підтвердження збитків в сумі 46429,00 грн., завданих внаслідок пожежі позивач не надав суду та ПрАТ «СК «Вона». Докази, на які покликається позивач, зокрема акт про пожежу та кошторисна документація, не містять розміру прямого збитку, тобто розміру витрат, підтверджених належними доказами, які позивач зробив для усунення завданої шкоди. Окрім того, суд не приймає до уваги кошторисну документацію, яка долучена позивачем до матеріалів справи, оскільки в судовому засіданні позивач не довів суду обставин складання кошторису і \~виконання робіт у відповідності до вимог ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Зокрема, позивачем не надано на вимогу ПрАТ «СК «Вона» документів, які підтверджують проведення обовязкової оцінки майна у випадку визначення збитків та розміру відшкодування відповідно до ст.7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а саме, вищезазначених документів, які відповідно до ст.ст.5, 6 вказаного Закону мають бути виконані субєктами оціночної діяльності, які отримали сертифікат субєкта оціночної діяльності або оцінювачами, які одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача. Стаття 8 вказаного вище Закону встановлює, що оцінка майна у випадках її обовязкового проведення, зазначених у ст.7 цього Закону, виконана субєктами, які не є субєктами оціночної діяльності, визнається недійсною. Зведений кошторисний розрахунок, наданий позивачем відповідачу складений інженером-проектувальником [PERSON], який відповідно до копії кваліфікаційного сертифікату від 04.06.2012 року, є відповідальним виконавцем окремих видів робіт (послуг), повязаних із створенням обєкта архітектури, тобто такий сертифікат не є сертифікатом субєкта оціночної діяльності або кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача в розумінні вимог ст.5 та ст.6 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі. Так, згідно п.5.1.1 договору страхування страхувальник, зокрема має право за згодою вигодонабувача одержати страхове відшкодування в розмірі прямих дійсних збитків у межах страхової суми з урахуванням конкретних умов, зазначених у даному договорі. Відповідно до п.11.1 вказаного договору страхування обовязок доказу, у тому числі документального, розміру дійсного збитку та факту настання страхової події, передбаченого цім договором, повністю лежить на страхувальнику. Ухвалою суду від 05.07.2017 р. за клопотанням представника позивача [PERSON] у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, однак така не була проведене, оскільки [PERSON] не була проведена оплата. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди необхідно відмовити, оскільки позивачем суду не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження завдання матеріальної шкоди саме у розмірі 23000,00 грн. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed