Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання будинку особистою приватною власністю. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі із 18 червня 2002 року, який розірваний 11 серпня 2006 року, а також із 13 листопада 2007 року, який розірваний 24 грудня 2010 року. Від вказаних шлюбів у них народилися діти: [PERSON], 24.10.2002р.н. та [PERSON], 17.03.2008р.н. У період шлюбу сторонами було придбано будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Дібрівська, 22 у м. Золотоноша Черкаської області. Згідно договору купівлі-продажу будинку від 17.09.2008 року право власності на вказаний будинок оформлено на відповідача [PERSON] Вважаючи, що оскільки вказаний будинок був придбаний за кошти, що належали їй особисто, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання будинку особистою приватною власністю. У судовому засіданні 03.05.2017р. позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач пояснила, що під час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON], але за кошти, позичені їй матірю, вона придбала житловий будинок, що розташований по вул. Дібрівська, 22, в м. Золотоноша Черкаської обл. Відповідач у той час не працював, відповідно і коштів на придбання будинку не мав. Однак, незважаючи на те, що будинок був оформлений на імя відповідача, він є її особистою приватною власністю і на нього не поширюється режим права спільної сумісної власності подружжя. У судове засідання 24.10.2017р. представник позивача не зявився, але скерував до суду клопотання про розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, з невідомих суду причин, оскільки згідно повідомлення відділу звязку поштові відправлення повернуті в звязку з закінченням терміну зберігання, тому судом, згідно ч. 9 ст.74 ЦПК України, було застосовано виклик відповідача до суду через оголошення в пресі, яке було опубліковане в газеті „Черкаський край № 14 від 16 квітня 2017 року. Так як відповідач у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений, головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що позивачка є її дочкою. На праві власності вона мала частину будинку, яку продала та гроші від цього продажу позичила дочці, щоб та придбала собі будинок. Про те, що гроші нею були позичені свідчить розписка. Будинок був придбаний, однак оформила дочка його на імя свого чоловіка. Гроші до цього часу не повернуті. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторони позивача, пояснення свідка, вважає, що позов [PERSON] до задоволення не підлягає. Судом встановлені наступні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-CР №066097 від 18.06.2002р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Кривоносівській сільській раді Золотоніського району, 18.06.2002р., про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 7, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СР №027010 від 02.11.2007р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 02.08.2006р., про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 90. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-СР № 035335 від 13.11.2007р., [PERSON] 13 листопада 2007 року зареєструвала шлюб із [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 292. Відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду від 24 грудня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 13 листопада 2007 року у відділі РАЦС по м. Золотоноша Золотоніського МРУЮ Черкаської обл. за актовим записом № 292 - розірваний. Із договору купівлі-продажу від 17.09.2008 року вбачається, що [PERSON], [PERSON], яка діє за себе та від імені малолітньої [PERSON] продали, а [PERSON] купив будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Дібрівській, 22 в м. Золотоноша, Черкаської області. Продаж вчинено за 48\~500,00 грн. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.10.2008 року вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 17.09.2008р. власником вищевказаного нерухомого майна зазначений [PERSON]. Із копії розписки від 12.09.2008р. вбачається, що [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 50\~000,00 грн. та зобовязалася за позичені гроші купити житло для свого проживання разом з дітьми. Судом встановлено, що вказаний будинок було придбано в період шлюбу. Кошти взяті у борг також в період шлюбу. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У ч.3 ст.61 СК України вказано, що об'єктом спільної сумісної власності подружжя визнається майно, в тому числі грошові кошти, одержані за договором, укладеним одним з подружжя в інтересах сім'ї. Із розписки від 12.09.2008р. вбачається, що кошти у борг нею були отримані в інтересах сімї. Відповідно до ч.2,3 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідно до ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, слід виходити з того, що договір-купівлі продажу спірного будинку, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя, оскільки цей договір укладено в інтересах сім'ї, а майно, одержане за цим договором, фактично використане на задоволення потреб сімї - подружжя сторін у справі. Таким чином, враховуючи те, що спірне майно було придбано сторонами справи, як подружжям, під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі, а позивачем не доведено доказами факт купівлі цього майна за її особисті кошти, позовні вимоги про визнання майна особистою приватною власністю до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed