Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно. В підтвердження позову зазначає, що з 2 вересня 2004 року до 25 листопада 2016 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилися три дочки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зазначає, що їх відносини стали погіршуватися після народження другої дитини. Через зловживання чоловіка спиртними напоями почали виникати сварки і конфлікти. Стверджує, що на даний час відповідач офіційно не працює, а їздить на заробітки в Росію. Останнім часом грошей на утримання сім'ї не дає. Їй самостійно важко утримувати трьох дітей, тому просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину до їх повноліття. Позивач у судове засіданні не з'явилася, подала заяву про ролзгляд справи у її відсутності, уточнила позовні вимоги та просила стягувати аліменти з відповідача у розмірі 800 грн. на кожну дитину. Відповідач в судове засідання не з'явився вдруге, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому порядку. Тому суд вважає, що справу необхідно вирішити на підставі наявних доказів у справі, ухваливши заочне рішення. Оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 2 вересня 2004 року зареєстровали шлюб у Білокамінській сільській раді Золочівського району Львівської області. Від шлюбу у сторін народилися дочки: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] Протягом останнього року сторони проживають окремо, їх шлюб розірвано, неповнолітні діти сторін залишилися проживати з позивачем, повністю знаходиться на її утриманні, та в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо їхнього утримання. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України). Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За умовами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України). Відтак, враховуючи матеріальне становище позивача та дитини, матеріальне становище відповідача, який не працює, встановлений законом рівень прожиткового мінімуму та рівність прав та обов'язків сторін щодо дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дітей до їх повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. на кожну дитину. При ухваленні рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд врахував, що позивач є особою молодого віку, працездатним, має змогу працевлаштуватися та сплачувати аліменти. У відповідності до вимог ч.1 ст.79 ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 15.03.2017 та в порядку ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України допускається негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України). Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору згідно із ст.5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 640 грн. судового збору.

Outcome: partial