Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 28.10.1989 між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом РАЦС м.Харкова, актовий запис №586 серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], який на теперішній час є повнолітнім. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів та втрату поваги один до одного. Життя у шлюбі перетворилося на постійні сварки, що призводять до погіршення морально-психологічної атмосфери у родині. Наприкінці 2009 року відповідач пішов з родини та з цього часу за місцем реєстрації не проживає. Фактично шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться з 2009 року. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, бо суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання позивач не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксації судового процесу. Вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засіданняне прибув, але звернувся до суду із заявою в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, просить суд розглянути справу за його відсутності. У зв'язку із клопотаннями сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність учасників провадження, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. 211 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.114 Сімейного Кодексу України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішення про його розірвання, чинності. Відповідно до ст.115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та Бережна [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який було зареєстровано 28.10.1989 Ленінським відділом РАЦС м.Харкова, актовий запис №586 серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який на день розгляду справи є повнолітнім. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі як не ведення спільного господарювання, небажання позивача надалі підтримувати сімейні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved