Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Берегівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позов мотивований тим, що позивачка [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] Відповідач [PERSON] є сином позивачки, виселився із вказаного будинку і не проживає у ньому більше 15 років, однак значиться там зареєстрованим. Наявність формальної реєстрації відповідача у належному позивачці будинку створює для неї незручності, впливає на розмір комунальних послуг, відповідач не приймає і ніколи не приймав участі в утриманні будинковолодіння. У добровільному порядку відповідач не знявся з реєстраційного обліку, позивачка з ним відносини не підтримує та ніякого зв'язку не має. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала лист, згідно якого позов підтримує та просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавав, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує позивачка. Третьою особою подано до суду заяву, згідно якої просили розглянути справу на розсуд суду без участі їх представника. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, домоволодіння за адресою [ADDRESS], належить позивачці [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.08.2006 року (а.с. 4). У будинковій книзі зазначеного будинку вказаний як такий, що там проживає, відповідач [PERSON] (а.с. 5-6). Згідно довідки № 561, виданої 22 серпня 2014 року Батівською селищною радою, [PERSON], [INFO], зареєстрована у будинку за адресою [ADDRESS], і проживає там сама (а.с. 9). Згідно довідки № 562, виданої 22 серпня 2013 року Батівською селищною радою, [PERSON], [INFO], зареєстрований у будинку за адресою [ADDRESS], однак фактично там та на території Батівської селищної ради не проживає (а.с. 10). [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Берегівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області № 2905 від 05.09.2014 року (а.с. 12). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В ст. 8 ЦК України зазначається, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Ст. 317 ЦК України містить положення про те, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК УРСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved