Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт проживання [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю з нею більше 5 років до дня його смерті [INFO] в [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона більше п`яти років проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вони проживали за однією адресою, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом і мали спільні права та обов`язки, фактично виконували права та обов`язки подружжя. Встановлення даного факту їй необхідно для реалізації свого права на оформлення в порядку спадкоємства четвертої черги за законом (ст.1264 ЦК України) спадкового майна [PERSON] на території Борзнянської міської ради Чернігівської області. [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що вони з [PERSON] з 1987 року стали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка, вели спільне господарство, мали спільний побут, бюджет, господарство аж до смерті [INFO] [PERSON] , проте офіційно шлюб не реєстрували. Вона приймала участь у лікуванні та здійснила поховання [PERSON] ; заповіту при житті [PERSON] не складав. Заінтересована особа в судове засідання представника не направила, надавши заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти вимог заявника. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, яким згідно зі ст.1220 ЦК України є день смерті особи. За змістом положень ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.21 постанови №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. В свою чергу, Конституційний Суд України в п.6 рішення від 03.06.1999р. №5-рп/99 також зазначив, що членами сім`ї можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Свідок [PERSON] суду пояснили, що проживає по сусідству з [PERSON] , яка з 1987 року проживала разом з [PERSON] до дня його смерті, [PERSON] брала участь в лікуванні та здійснила його поховання в с. Ядути, вони вели спільне господарство, побут, мали спільні кошти, були як одна сім`я. Робили ремонт у будинку, разом святкували свята, ходили до сусідів, обробляли землю, майже завжди були удвох. Жили у мирі та злагоді. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що заявник у цій справі є її матір`ю, її батько - [PERSON] , покинув сім`ю наприкінці 80-х років та поїхав з села. З мамою став жити та її доглядати [PERSON] . Вони жили постійно разом до його смерті, як сім`я. Судом встановлено, що заявник народилася [INFO] , зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований в [ADDRESS] , помер [INFO] . Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] з 1987 року фактично проживали в будинку в [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися одне про одного, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки як чоловік та дружина. Отже, суд приходить до висновку, що, виходячи зі змісту положень ст.3 СК України [PERSON] та [PERSON] мали ознаки однієї сім`ї, створеної на підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, враховуючи викладені обставини справи, суд вважає, що від встановлення судовим порядком вищевказаного факту залежить виникнення права [PERSON] на отримання спадщини після смерті [PERSON] , а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують, що вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved