Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 21 вересня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Крім того, зазначила, що подальші подружні відносини не склалися, і сторони такі припинили з 26 грудня 2016 року, ще до народження сина, а 08 квітня 2018 року рішенням Борщівського районного суду шлюб між ними було розірвано. З часу народження сина, відповідач, як батько, не надає матеріальної допомоги на його утримання та не бере участі у його вихованні. Поряд з тим зазначила, що на даний час не працює, здійснює догляд за сином і їй одній важко забезпечити повноцінне матеріальне утримання дитини. Будь-яких доходів не отримує, у селі де проживає, робочих місць не має. По спеціальності роботи знайти не може. У своїй власності не має домоволодінь, транспортних засобів, майнових та земельних паїв. Живе у господарстві батьків, які і допомагають їй утримувати сина. Сам же відповідач є фізично здоровим, працював у ПАП « [PERSON] », де отримував значну заробітну плату. Проте, коли повідомила відповідача, що буде звертатись до суду про стягнення аліментів, він у січні 2019 року звільнився з роботи за власним бажанням. На даний час він зареєстрований як безробітний у центрі зайнятості з 10 січня 2019 року, і у січні отримав допомогу по безробіттю у сумі 3628, 80 грн., а у лютому 2019 року отримав 6773, 76 грн. Також зазначила, що в середньому у місяць на сина витрачає більше 4000 грн., зокрема на придбання памперсів, серветок, кремів та інших гігієнічних засобів витрачає близько 1000 грн., на м`ясні, молочні продукти, крупи, фрукти, солодощі близько 900 грн., на одяг близько 2000 грн. та на іграшки біля 300 грн. Крім того, син часто хворіє на простудні захворювання, і нею було придбано ліків на суму більше 2000 грн. впродовж трьох місяців. \~ \~ \~ \~А тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, і до досягнення ним повноліття, а також 2000 грн. понесених нею витрат на правничу допомогу. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] \~подав до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~у якому\~зазначив що позовна\~заява є\~необгрунтованою та\~підлягає лише\~до часткового\~задоволення,\~оскільки обґрунтування\~необхідності стягнення\~аліментів у\~розмірі 2500\~грн.\~з посиланнями\~на відповідні\~докази позовна\~заява взагалі\~не містить.\~Крім того,\~ він\~на даний\~час ніде\~офіційно не\~працює і\~у нього\~відсутній постійний\~дохід.Щодо розміру аліментів, які з нього слід стягувати на утримання сина, просить врахувати те, що за ним не зареєстровано будь-якого нерухомого майна та будь-яких транспортних засобів. Відсутність у нього нерухомого майна та транспортних засобів поряд із відсутністю постійного місця роботи, вказує на його незадовільне матеріальне становище, як майбутнього платника аліментів. З огляду на вказане, вважає що з нього слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. шомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Поряд з тим зазначив, що доводи позивача про те, що він звільнився з роботи з ПАП «Дзвін» з тією метою, щоб не платити аліменти на утримання сина, є надуманими та не відповідають дійсності. Що стосується вимоги про стягнення з нього на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн., то вказана вимога не підлягає задоволенню оскільки будь-яких документів на підтвердження існування витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви не додано. Відповіді на відзив позивачем суду надано не було. Дослідивши обставини, на які сторони посилаються як на обґрунтування своїх позицій, оцінивши докази надані ними, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 березня 2017 року Бурдяківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Крім того, встановлено, що сторони з 21 вересня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 05 квітня 2018 року було розірвано рішенням Борщівського районного суду. Наведене підтверджується копією даного рішення, справа №594/175/18. Згідно довідок Бурдяківської сільської ради №№ 151, 153 від 15 березня 2019 року, акту обстеження житлово побутових умов проживання №152 від 15 березня 2019 року складеного комісією Бурдяківської сільської ради, у склад сім`ї [PERSON] входять син [PERSON] , 2017 року народження, який перебуває на утриманні матері, батько [PERSON] та бабуся [PERSON] . Разом проживають у житловому будинку який належить батькові позивача. Сама ж позивач [PERSON] перебуває у декретній відпустці. Поряд з тим, із наданих позивачем документів, зокрема відповіді ПАП «Дзвін» №104 від 11 березня 2019 року на запит адвоката Когут О.В., слідує, що [PERSON] на даний час на підприємстві не працює, був звільнений 02 січня 2019 року. Із відповіді Борщівської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №16.01/488 від 21 березня 2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований як безробітний у Борщівській районній філії Тернопільського обласного центру зайнятості з 10 січня 2019 року. Виплату допомоги по безробіттю призначено з 17 січня 2019 року як застрахованим особам з урахуванням страхового стажу від 6 до 10 років. За січень 2019 року йому нараховано допомогу по безробіттю у сумі 3628, 80 грн., за лютий 2019 року у сумі 6773, 76 грн. У своєму відзиві, позивач не заперечує те, що він зареєстрований на обліку як безробітний та отримує допомогу по безробіттю, вказує що іншого доходу, окрім допомоги по безробіттю, не отримує. Крім того встановлено що відповідач у своїй власності не має ні нерухомого майна, ні транспортних засобів, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №168940662 від 03.06.2019 року, витягом з Єдиного державного реєстру МВС України. Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, з незадовільним станом здоров`я, має утриманців, отримує регулярний дохід, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком малолітньої дитини, то зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в розмірі наближеному до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в даному випадку у сумі 2000 грн. При цьому, суд також враховує обставини встановлені в ході судового розгляду, зокрема, щодо особи відповідача, віку дитини, дані щодо особи позивача, зокрема, те, що дитина проживає разом з матір`ю, яка у зв`язку з цим несе додаткові витрати щодо забезпечення належних умов для проживання дитини, визначений законодавцем розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» складає для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. При цьому, суд також виходить з того, що оскільки сторони, які є батьками неповнолітніх дітей, то в рівній мірі несуть обов`язки щодо їх виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача чи позивача. Щодо понесених позивачем судових витрат у сумі 2000 грн., пов`язаних з отриманням правничої допомоги, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, суд приходить до висновку. що в задоволенні таких слід відмовити, оскільки в цій частині позовна заява не відповідає нормам чинного цивільного процесуального законодавства, зокрема встановленим ст. 137 ЦПК України. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України, Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік»,

Outcome: approved