Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 22.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що 12 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис в книзі реєстрації шлюбів 12.07.2007 року за №1497 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO] Починаючи з 03.12.2012 р. у подружжя погіршились стосунки. Відповідач перестав приділяти увагу сім'ї, родині, господарству. Матеріально відповідач смію'ю не забезпечує. Часто створює конфліктні ситуації, став дратівливим, безпідставно провокує сварки та створює неспокійну атмосферу і сім'ї. Такі дії відповідача наносять психологічну травму позивачці та дитині. З 2015 року позивач та відповідач перестали вести спільне господарство. Відповідач не має постійної роботи, інших дітей у нього на утриманні не має. Син відвідує дитячий садок, спортивну групу з карате. Крім того дитина часто хворіє, вимагає носіння спеціального ортопедичного взуття. [PERSON] не надає жодних коштів на утримання дитини. На підставі вищевикладеного, просить позовну заяву задоволити. В судовому засіданні представник позивача долучила до матеріалів справи Довідку про надання правової допомоги [PERSON]. Та заявила клопотання про збільшення позовних вимог, а саме відшкодування коштів на правову допомогу. Позивач заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічно викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що готовий сплачувати 1000 гривень на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року внесенні зміни до відповідних Кодексів. Згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи, що внесенні зміни до ЦПК України, набрали чинності 15 грудня 2017 року, суд вважає розглянути справу за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис в книзі реєстрації шлюбів 12.07.2007 року за №1497 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] 14.02.2018 року Рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі 465/7400/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки, виданої приватним підприємством КАДІМ, [PERSON] працює в Приватному підприємстві «КАДІМ», основне місце праці, займає посаду водія великовантажного автомобіля, згідно Наказу №19-к від 25.05.2018 року з щомісячним окладом 4600 грн. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). На підставі ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.191 СК України , аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до положень ч.1 ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на її утримання, стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини, яку утримує лише позивачка, матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, а також однаковий обов'язок обох батьків утримувати дитину, та враховуючи той факт, що відповідач визнав в повному обсязі заявлені позовні вимоги, приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання до суду позовної заяви та до досягнення [PERSON] повноліття. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності суд вважає, що позов є підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правову допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 21 грудня 2017 року між [PERSON] та адвокатом Жак Наталією Тедеївною укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до довідки від 13.07.2018 року, виданої Адвокатом Жак Наталією Тедаївною, встановлено, що [PERSON] сплатила кошти за надання правової допомоги в розмірі 2040 грн. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved