Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначила, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.08.2007р. з [PERSON] стягуються на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 04.04.2007р. і до повноліття дитини. 16.06.2012р. нею було повторно зареєстровано шлюб та змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». На підставі зазначеного вище рішення було видано виконавчий лист та передано для виконання до ВДВС Голопристанського РУЮ. Відповідач добровільно виконувати свій обов'язок не бажає, постійно змінює своє місце проживання, встановити розмір доходів неможливо. Через невиконання Відповідачем своїх обов'язків по сплаті аліментів з 2007р.по теперішній час утворилася заборгованість про що свідчать ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 20.03.2009р. та від 17.12.2012р. про тимчасові обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України. Невиконання відповідачем аліментних зобов'язань свідчить також про відсутність у нього джерел доходів в Україні, про непостійний і мінливий характер роботи, а тому існує ризик невиконання рішення суду про стягнення аліментів. Наразі позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не має необхідної кількості коштів на утримання дітей, отримує соціальну допомогу у розмірі 860 гривень щомісяця. Враховуючи те, що відповідач офіційно ніде не працевлаштований, постійного офіційного заробітку не має, перебуває у працездатному віці, розмір доходів залежить від його зайнятості та бажання працювати, а також у зв'язку з погіршенням свого матеріального стану, [PERSON] просить збільшити встановлений судовим рішенням розмір аліментів і стягнути з відповідача на її користь 2000 грн. щомісячно, на утримання дитини [PERSON], починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В ході розгляду справи від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив, у якому він зазначив, що позивачем не обґрунтовано збільшення розміру аліментів до суми 2000 грн. щомісячно. Зокрема [PERSON] не надано доказів спроможності платника аліментів понести такі витрати; не враховано наявність на його утриманні малолітньої дитини; не надано доказів погіршення здоров'я [PERSON] і відповідного збільшення витрат на його утримання. Крім того, посилання позивача на перебування у декретній відпустці і отримання незначної суми допомоги у зв'язку з народженням дитини не можуть бути підставою для звільнення її від батьківських обов'язків по утриманню [PERSON] Так, обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків. У зв'язку з цим, оскільки друга дитина позивача досягла дворічного віку, вона може відвідувати дитячий садок, а сама позивач може влаштуватися на роботу з метою покращити матеріальне становище і приймати участь в утриманні [PERSON] Позивачем не надано доказів існування у відповідача нерухомого чи цінного рухомого майна, не надано доказів існування заборгованості у відповідача по сплаті аліментів. Разом з тим, [PERSON] погоджується з наявністю у нього батьківських обов'язків по утриманню сина і вважає можливим сплачувати мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дитини у сумі 972 грн. щомісяця (тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). У зв'язку з цим позов визнає частково і просить призначити аліменти у сумі 972 грн. щомісяця, в решті позовних вимог просить відмовити. У відповіді на відзив позивач зазначила, що підставою її звернення до суду стало значне погіршення економічного стану в країні та її особистого матеріального стану, збільшення розміру прожиткового мінімуму, тривале ігнорування відповідачем аліментних зобов'язань, а не погіршення стану здоров'я дитини. Посилання [PERSON] на її можливість працевлаштуватися і самостійно утримувати дитину є перекладанням батьківських обов'язків на одного з батьків, що суперечить сімейному законодавству. Доводи відповідача про наявність на утриманні малолітньої дитини мають розцінюватися судом критично, адже він не пред'явив доказів того, що надає кошти на утримання вказаної дитини. Крім цього, він не може утримувати дитину, оскільки ніде не працює. Щодо неможливості платника аліментів сплачувати заявлену суму аліментів, вважає, що дана обставина має бути доведена відповідачем згідно з принципом змагальності сторін. Заборгованість по аліментам підтверджується ухвалами суду від 20.03.2009, 17.12.2012, а також довідкою-розрахунком від 03.10.2018, яка додається до відповіді на відзив. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні участі не приймав, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.08.2007р. з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 04.04.2007р. і до повноліття дитини (а.с. 7). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, 16.06.2012р. позивачем було зареєстровано шлюб та змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 5). Згідно зі ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 зазначеної статті встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем ставиться питання про зміну способу і розміру стягнення аліментів у частці від доходу на тверду грошову суму - 2000 грн. На підтвердження обставин, яким обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надала наступні докази: довідку Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 13.07.2018 про нарахування щомісячної допомоги при народженні дитини у сумі 860 грн.; товарні чеки за липень 2018 р. на загальну суму 1557 грн.; товарні чеки за серпень 2018 р. на загальну суму 2676 грн.; довідку Виконкому Голопристанської міської ради №2163 від 20.08.2018 про те, що неповнолітній [PERSON], 2002 р.н., та малолітня [PERSON], 2016 р.н., перебувають на її утриманні; довідку Голопристанської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №05-16/301 від 15.11.2018 про те, що батько дитини [PERSON] - [PERSON] до школи не з'являвся, життям дитини не цікавився, вихованням сина займається його матір - [PERSON]; розрахунок заборгованості від 03.10.2018, виконаний державним виконавцем Голопристанського міськрайонного відділу ДВС Лінник А.О. у виконавчому провадженні №44884281 за виконавчим листом №2-923 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], згідно з яким розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 78320,89 грн.; ухвали Голопристанського районного суду від 20.03.2009, від 17.12.2012 про тимчасове обмеження виїзду за кордон [PERSON] У свою чергу, на підтвердження обставин, викладених у відзиві, відповідач надав свідоцтво про народження дитини [PERSON], видане 30.09.2016 відділом РАЦС в Сан Феліче а Канселло, Італія, завірене апостилем згідно зі ст.ст. 3, 4 Гаазької конвенції 1961 р., перекладене українською мовою; переклад посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Задніпряною А.І. Відповідно до вказаного свідоцтва батьком дитини [PERSON], [INFO], записано [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача судовим рішенням стягнуто аліменти; у зв'язку з несплатою аліментів у [PERSON] перед [PERSON] станом на 03.10.2018 виникла заборгованість у сумі 78320,89 грн. Відповідач, окрім [PERSON], [INFO], має іншу дитину - [PERSON], [INFO] Офіційні дані про доходи відповідача відсутні, факт його трудової діяльності не підтверджено. З огляду на викладене, оскільки статтею 180 СК України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, відповідач не виконує своїх зобов'язань зі сплати аліментів в частині від доходу на утримання [PERSON], суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів зі сплати їх у частці від доходу на сплату у твердій грошовій сумі. Що стосується розміру аліментів, суд приходить до наступного. Статтею 81 ЦПК України встановлено обов'язок кожної зі сторін довести обставини, якими вони обґрунтовують вимоги і заперечення. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підставами звільнення від доказування обставин є їх визнання всіма учасниками справи, застосування преюдиції або загальновідомість (ст. 82 ЦПК України). У ч. 1 ст. 182 СК України наведено перелік обставин, які суд повинен врахувати при вирішенні питання про стягнення аліментів і які викладено вище у мотивувальній частині рішення. В обґрунтування суми аліментів позивач посилається на ускладнення економічної ситуації в Україні, збільшення прожиткового мінімуму, ігнорування позивачем аліментних зобов'язань, погіршення її матеріального становища у зв'язку з народженням дитини та перебуванням у декретній відпустці. З чотирьох обставин перші дві є загальновідомими, решта підтверджується довідкою Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат МСП України (а.с. 10), довідкою Виконкому Голопристанської міської ради про склад сім'ї (а.с. 12) та розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 03.10.2018. Водночас, позивачем не надано доказів того, що відповідач має фактичну спроможність сплачувати аліменти у сумі 2000 гривень щомісячно. Більше того, у позовній заяві і у відповіді на відзив наголошується, що [PERSON] ніде не працює, його заробіток не стабільний, у зв'язку з чим існує ризик невиконання рішення суду і сумніви щодо факту утримання ним іншої дитини - [PERSON], 2009 р.н. Таким чином, посилаючись на фінансову неспроможність відповідача, [PERSON] просить стягнути з нього аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання [PERSON], при цьому вважає обов'язком відповідача довести неспроможність сплачувати вказані аліменти, посилаючись на принцип змагальності (ст. 12 ЦПК України). Вказане, на думку суду, не відповідає нормам процесуального закону, адже обов'язок відповідача довести свою неспроможність до сплати аліментів не звільняє позивача від обов'язку довести матеріальну спроможність [PERSON] згідно зі ст. 81 ЦПК України. Виконуючи вимоги ч. 1 ст. 182 СК України, суд також враховує наявність у відповідача перед [PERSON] заборгованості по аліментам у сумі 78320,89 гривень, що негативно впливає на матеріальне становище відповідача, але не звільняє його від обов'язку по утриманню дитини. 08.07.2017 набув чинності Закон України № 2037-VIII від 17.05.2017, яким до ч. 2 ст. 182 СК України внесено зміни, а саме: збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є підставою для збільшення аліментів, присуджених судами за законодавством, яке діяло до внесення зазначених змін. З урахуванням ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років на день винесення рішення (станом на 30.11.2018) складає 972 грн. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач офіційно не працює, відсутні достовірні відомості про розмір його доходів, беручи до уваги наявність у відповідача іншої дитини, а також значний борг перед позивачем зі сплати аліментів, недоведеність позивачем фінансової спроможності відповідача сплачувати щомісячно 2000 грн. на утримання дитини, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у сумі 1000 гривень щомісячно, що не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial