Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON], [INFO], на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.05.2006 року на її користь на \~утримання сина [PERSON], [INFO], зі стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн. щомісячно на стягнення у частці від заробітку (доходу) [PERSON] у розмірі 1/3 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.05.2006 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 150 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що на теперішній час є підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту прав дитини на належне утримання» від 17.05.2017 року встановлено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму. Крім того, дитина потребує лікування, перебуває на обліку у ендокринолога. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що сплачує аліменти в більшому розмірі ніж визначено судовим рішенням, на даний час не працює та не має стабільного заробітку. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.05.2006 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 04.04.2006 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, суд розглянув справу в межах заявлених позовних вимог, взяв до уваги, зокрема, визнання позову відповідачем, матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством на той час. За таких обставин суд вважав, що [PERSON] у змозі сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 150 грн. щомісячно. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~\~підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у разі зміни матеріального або сімейного стану одержувача аліментів або платника аліментів, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів шляхом їх присудження у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України в редакції Закону від 17.05.2017 року). З огляду на викладене суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Посилання позивача на перебування дитини на обліку у лікарі-ендокринолога, та потреби у звязку з цим лікування, як на підставу для збільшення розміру аліментів, суд до уваги не приймає, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження потреби у лікуванні та витрат на нього позивачем суду не надано. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial