Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідачів та просить, з урахуванням збільшених позовних вимог, визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,150 га, виданий [PERSON], яка розташована за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), буд. № 142, смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область, та стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй в 2016 році стало відомо, що земельна ділянка сусіда №142-відповідача по справі [PERSON], «наклалася» на її земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), буд. № 144, смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область. Межі земельної ділянки зі сторони №142 були погоджені її батьком, а не нею особисто, добровільно внести уточнення в державний акт сусід відмовляється, тому просить позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, пояснивши, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), буд. № 144, смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область, виготовлялася в 2014 році. Під час погодження меж земельної ділянки він, як представник позивача дочки [PERSON], був присутній. Однак, як зясувалось пізніше, в електронному реєстрі є «накладення» спірної земельної ділянки №144 на земельну ділянку позивача за № 142, у звязку з чим необхідно переносити паркани. Представник Управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області проти задоволення позову заперечував та зазначив, що відповідачем [PERSON] дотриманий порядок безоплатної приватизації земельної ділянки, передбачений ст.118 ЗК України, тому підстав для скасування отриманого ним державного акту немає. Крім того, селищна рада не видає та не реєструє державні акти на право власності на земельну ділянку, а тільки приймає рішення на сесії селищної ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Представник Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області в судовому засіданні вказав на те, що при приватизації земельної ділянки у 2011 році [PERSON] та при приватизації земельної ділянки у 2014 році [PERSON] межі земельних ділянок в натурі між суміжними користувачами були визначені та погоджені, спірні питання та претензії відсутні, тобто відповідач раніше погодив межі земельної ділянки, ніж позивач з ним, у звязку з чим вважає позовні вимоги надуманими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити та пояснив, що при погодженні меж його земельної ділянки в 2011 році представник позивача (суміжний землекористувач) був присутній при визначенні і погодженні в натурі межі земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), буд. № 142, смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область. В той час, земельна ділянка №144 перебувала у позивача в користуванні, і лише в 2014 році вона її приватизувала. В ході оформлення документів для безоплатної приватизації земельної ділянки позивача №144 між ними також погоджувалися межі, без претензій та заперечень. Суд, вислухавши представника позивача, представників відповідачів, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, не заперечується сторонами, що позивач [PERSON]О є власником земельної ділянки № 144 за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область, кадастровий номер:6325455900:00:001:0590, площею 0,1346 га (свідоцтво про право власності від 23.04.2014 року), а відповідач [PERSON] - власником земельної ділянки № 144 за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область. При проходженні приватизаційних процедур позивачем та відповідачем погоджувалися в натурі межі їх земельних ділянок, як суміжних землекористувачів, про що свідчать їх підписи на вказаних документах: 1.Акт погодження меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків [PERSON] за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), буд. № 142, смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область, від 04.10.2011 року. 2.Акт погодження меж земельної ділянки [PERSON] за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), буд. № 144, смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область, укладений у 2014 році, під час оформлення технічної документації. Так, положеннями статей 116, 118 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України (правова позиція Верховного Суду України згідно з постановою № 6-93цс13). Відповідно до пункту г) частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України). Звертаючись до суду з позовними вимогами про скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,150 га, виданого [PERSON], який розташований за адресою: вул. Михайлівська (Інтернаціональна), буд. № 142, пгт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область, позивач зазначає, що начебто земельна ділянка відповідача перетинається з її земельною ділянкою внаслідок невірного погодження меж земельних ділянок. Судом встановлено, що при погодженні меж земельних ділянок сторонами по справі спірних питань і претензій з боку суміжних користувачів не висловлювалось, про що свідчать їх підписи на актах погодження меж земельних ділянок №142 та №144. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Положеннями статті 198 ЗК України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану. Таким чином, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає як перевірку того, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У силу статей 321, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених статтею 346 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Площа земельної ділянки позивача, вказана у свідоцтві на право власності від 23.04.2014 року у розмірі 0,1346 га, відповідає виділеній в натурі, про що представник позивача не заперечував. Отже, враховуючи те, що наявні правові підстави набуття відповідачем [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, відсутні належні та допустимі докази того, що спірна земельна ділянка перетинається з земельною ділянкою, якою відповідач [PERSON] володіє на належній правовій підставі, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed