Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. В позові зазначила, що певний час дружила, зустрічалася і була досить близька з відповідачем по справі. У них була домовленість щодо подачі заяви про реєстрацію шлюбу та проведення весільного обряду. Однак шлюб так і не зареєстрували та не провели весільний обряд. На той час вона була вагітна і [INFO] народила від відповідача сина [PERSON]. Оскільки із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала, сину було присвоєно прізвище [PERSON] (її дівоче прізвище). В липні 2013 року відповідач визнав [PERSON] своїм сином і вони ([PERSON] та [PERSON]) зареєстрували шлюб. Проте з 19.08.2013 року з відповідачем не проживає. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач участі в утриманні сина не приймає, хоча має таку можливість. Саме це змусило її звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. Також просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу. В судове засідання [PERSON] не з'явилася. В заяві поданій до суду просить справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позов просить задовольнити. Відповідач ([PERSON]) в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із таких підстав: згідно ст. 51 ч. 2 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. В судовому засіданні встановлено, що з 16.07.2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія: [NUMBER] від 16.07.2013 року, при матеріалах справи. З копії повторно виданого свідоцтва про народження серія: [NUMBER] від 16.07.2010 року вбачається, що від спільного проживання в сторін народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON], як сина, відповідач визнав 16.07.2013 року і на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства в актовий запис про народження [PERSON] було внесено зміни. Згідно ст. 180 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається із ст. 182 ч. 2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 ч. 1 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В зв'язку з цим суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати із [PERSON] в користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з цього суд вважає, що позивачці слід присудити з відповідача понесені нею і документально підтверджені (квитанція № 8062, при матеріалах справи) судові витрати на правову допомогу в розмірі 100 грн.. Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судові витрати. Відповідно до ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved