Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за прострочення виконання зобовязання. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15 вересня 2016 року в цивільній справі №307/3136/13-ц було частково задоволено її позов та стягнуто з відповідача на її користь компенсацію вартості 3/8 частини нерухомого спадкового майна в сумі 185\~449.85 гривень та судові витрати в розмірі 3011.43 гривень, всього в розмірі 188461.28 гривень, яке вступило в законну силу. Нею подано виконавчий лист до відділу ДВС Тячівського РУЮ і відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з відповідача коштів, виконавцем направлено вимогу відповідачу, проте відповідач протягом жовтня 2016 листопада 2017 року не виконав зазначеного рішення суду. Розрахунок суми боргу складається з інфляційних втрат, а також 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань визначених рішенням суду станом на 10.11.2017 року, сума боргу яких складає 46327.16 гривень. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за прострочення виконання зобовязання за період з 15 вересня 2016 року по 10 листопада 2017 року 39808.25 гривень інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобовязання та 6518.91 гривень 3 % річних, всього в сумі 46\~327.16 гривень. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві . Просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що зобов'язання не виконував в зв'язку з тим, що йому відповідні повідомлення з виконавчої служби приходили несвоєчасно, хоч про наявність рішення суду знав, так як був присутнім при розгляді справи. З листопада 2017 року став по можливості погашати борг. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 15 вересня 2016 року в цивільній справі №307/3136/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], де треті особи Тячівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Тячівського нотаріального округу [PERSON], реєстраційна служба Тячівського районного управління юстиції про визнання права власності на частину спадкового майна у порядку спадкування зі стягненням компенсації його вартості було частково задоволено позов та стягнуто з відповідача на користь позивачки компенсацію вартості 3/8 частини нерухомого спадкового майна в сумі 185\~449.85 гривень та судові витрати в розмірі 3011.43 гривень, всього в розмірі 188461.28 гривень, яке вступило в законну силу ( а.с.14-28). В подальшому постановою головного державного виконавця Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області від 16 березня 2017 року відкрито виконавче провадження 53590327 за вказаним виконавчим листом( а.с.29). Із листа Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області від 09 листопада 2017 року за №4160 встановлено, що боржник [PERSON] до виконавчої служби на виклики державного виконавця не зявився та станом на 09.11.2017 року не вчинив жодних дій щодо погашення заборгованості згідно рішення №307/3136/15 виданого 06.10.2016 року Тячівським районним судом, а тому вживаються заходи щодо примусового виконання( 30-31). Згідно розрахунку заборгованості інфляційних втрат за невиконання [PERSON] рішення суду у цивільній справі №307/3136/13-ц сума заборгованості становить 39\~808.25 гривень, що складається з: -заборгованість 188\~461.28 гривень за період з 15.09.2016 року по 31.12.2016 року (108 днів), індекс інфляції 112.4%, формула 108/366*12.4%*188\~461.28 гривень = 6\~895.83 гривень; -заборгованість 195\~357.11 гривень за період з 01.01.2017 року по 15.01.2017 року (15 днів), індекс інфляції 100.9%, формула 15/31*0.9%*195\~357.11 гривень = 850.75 гривень; -заборгованість 196\~207.86 гривень за період з 16.01.2017 року по 15.02.2017 року (31 днів), індекс інфляції 101.1%, формула 1.1%*196\~207.86 гривень = 2 158.29 гривень; -заборгованість 198\~366.15 гривень за період з 16.02.2017 року по 15.03.2017 року (28 днів), індекс інфляції 101%, формула 1%*198\~366.15 гривень = 1\~983.66 гривень; -заборгованість 200\~349.81 гривень за період з 16.03.2017 року по 10.11.2017 року (240 днів), індекс інфляції 101.8%, формула 240/31*1.8%*200\~349.81 гривень = 27\~919.72 гривень; Згідно розрахунку заборгованості 3 % річних за прострочку боргового зобовязання за невиконання [PERSON] рішення суду у цивільній справі №307/3136/13-ц : -заборгованість 188\~461.28 гривень за період з 15.09.2016 року по 10.11.2017 року (422 дні), формула 3%*422/366*188\~461.28 гривень = 6\~518.91 гривень; Загальна сума заборгованості становить 46\~327.16 гривень. Із пред'явлених відповідачем фіскальних чеків встановлено, що він переказав [PERSON] 22.11.2017 року 200 гривень, а 05.01.2018 року 400 гривень. Відповідно до\~ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. При цьому зобов'язання виникають на підставах, встановлених\~ст.11 ЦК України\~, зокрема із рішень суду.\~ Частиною 2\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.509\~та п.5 ст.11 ЦК України\~визначена сума є грошовим зобов'язанням, яке виникло з рішення суду. За порушення зобов'язання п.4 ч.1ст. 611\~ЦК України\~передбачено настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Відповідач в супереч\~ст.81 ЦПК України\~не надав суду докази, на спростування поданого позивачем розрахунку боргу. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості інфляційних втрат та 3% річних загальна сума заборгованості за період з 15 вересня 2016 року по 10 листопада 2017 року становить 46\~327.16 гривень. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що зобовязання ним не виконувалось в звязку з тим , що листи з повідомлення з виконавчої служби надходили несвоєчасно, оскільки ще до відкриття виконавчого провадження такий обов'язок на нього покладено рішенням суду, яке набуло законної сили і про яке відповідачу було відоме на час його ухвалення. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні відповідач свої зобовязання згідно рішення апеляційного суду Закарпатської області від 15 вересня 2016 року не виконав і станом на 10 листопада 2017 року його заборгованість за невиконання зобовязання перед позивачкою за період з 15 вересня 2016 року по 10 листопада 2017 року складає 46 327.16 гривень, з яких 6518.91 гривень - 3% річних,інфляційні втрати в розмірі 39 808.25 гривень. Заперечення відповідача проти позову з посилання на те, що з листопада 2017 року він по можливості став погашати борг, що підтвердив фіскальними чеками від 22.11.2017 року на суму 200 гривень та від 05.01.2018 року на суму 400 гривень, в даному випадку судом не може визнатися обгрунтованим, оскільки таке часткове погашення боргу проведено за межеми визначеного позивачкою періоду прострочення виконання зобов'язання з 15 вересня 2016 року по 10 листопада 2017 року. Враховуючи наведене , суд вважає , вимоги позивачки слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки в межах заявлених позовних вимог заборгованість за невиконаним зобовязанням в сумі 46\~327.16 гривень. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved