Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше ніж розмір одного прожиткового мінімуму на кожну дитину за кожний місяць до досягнення повноліття кожним з дітей. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком її синів та має обов`язок та можливість їх утримувати. Відповідач у своїх письмових поясненнях наголошує, що не відмовляється від сплати аліментів на утримання дітей. Звертає увагу, що він до цього часу добровільно оплачував аліменти, купляв дітям велосипед, продукти, оплачував комп`ютерні курси. Дружина постійно скандалить, не допускає його до квартири, яка є місцем проживання, налаштовує дітей проти нього. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позов не заперечує. Розглянувши справу суд дослідив такі докази та встановив такі обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2008\~року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2021 року у справі №607/2922/21. В цьому шлюбі народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідачем надано квитанції на оплату комунальних послуг та на купівлю товарів в різних магазинах. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991\~p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом\~статті 180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог\~статті 182 Сімейного кодексу України\~суд при\~визначенні розміру\~аліментів враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно статті\~183\~Сімейного кодексу\~України,\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо\~після досягнення\~повноліття найстаршою\~дитиною ніхто\~з батьків\~не звернувся\~до суду\~з позовом\~про визначення\~розміру аліментів\~на інших\~дітей,\~аліменти стягуються\~за вирахуванням\~тієї рівної\~частки,\~що припадала\~на дитину,\~яка досягла\~повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Зважаючи на матеріальне становище позивача, який працює, має стабільний заробіток, матеріальне становище відповідачки, суд доходить переконання, що аліменти на утримання дітей слід визначити в розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір є наближеним до встановленого законодавцем мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення їх рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Судом враховано, що відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог. На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до пункту один частини першої статті 430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved