Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивач зазначає, що у неї з відповідачем є донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Люботинського міського суду Харківської області від 14 вересня 2010 року з відповідача на утримання доньки стягуються аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно. Позивач вказує на те, що її матеріальний стан значно погіршився, їй встановлено 2 групу інвалідності, на даний час [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності, поряд з тим, матеріальний стан відповідача покращився. В звязку з вищевикладеним позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] з 450 грн. щомісячно на 1/3 частину від усіх доходів відповідача. Сторони були повідомлені про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявилися. Позивачка направила до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про збільшення розміру визнає в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін по справі, які були належним чином та своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, враховуючи думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини, що не оспорюють ся сторонами по справі. Від сумісного проживання та в період шлюбу у сторін 22 жовтня 2005 року народилася донька [PERSON], що вбачається із свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області на підставі актового запису № 170 від 01 листопада 2005 року (а.с.5). Відповідно до рішення Люботинського міського суду Харківської області від 14 вересня 2010 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки стягуються аліменти в розмірі 450 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с.4). Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.14) . Позивач є інвалідом 3 групи та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 748,2 грн. (а.с.13). З часу ухвалення рішення погіршився матеріальний стан сторін, позивач отримала інвалідність, втратила матір. Відповідач є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 2178 грн., що підтверджується довідкою пенсійного фонду (а.с.34-35). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Якщо вони ухиляються від цих зобов'язань, аліменти на їх утримання стягуються у судовому порядку. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вибір способу сплати аліментів залежить від конкретних обставин справи, зокрема від того, чи є заробіток (доход) платника аліментів стабільним, який характер має його дохід (натуральна чи грошова форма), який порядок сплати є найбільш зручним для одержання аліментів, тощо. При виборі способу сплати аліментів суд повинен виходити із того, щоб інтереси дитини були найбільш захищеними. Згідно ч. 1 ст. 183СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Позивач просила суд змінити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на її користь на утримання з дня її звернення з заявою до суду і до повноліття дитини. Однак,відповідно до п. 23Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач погодився сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку, що вбачається з його заяви. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави учасниці вживають усіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині держави - учасниці, так і за кордоном. Праву дитини на утримання відповідає обовязок батьків надавати таке утримання. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обовязок батьків щодо утримання дітей закріплено також у ст. 180 СК України. З огляду на наведене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню повністю. При цьому суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача. В звязку з тим, що позивачка звільнена від сплати судових витрат при поданні позову до суду, то суд стягує з відповідача по справі [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 79, ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved