Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки і піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позові вказувала, що її рідна сестра, [PERSON], у 2004 році виїхала на заробітки в Італію, а своїх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишила їй. Тобто діти з 2004 року проживають з нею та знаходяться на її утриманні та вихованні. Батько дітей, [PERSON], помер [INFO] року. Посилалася на те, що після виїзду за кордон [PERSON] не цікавиться вихованням дітей, матеріальної допомоги їм не надає, не спілкується з ними навіть по телефону. За весь час ніколи не поцікавилась здоров'ям дітей, їх навчанням, чим вони займаються, чи забезпечені вони матеріально. Орган опіки та піклування Вижницької РДА прийшов до висновку, що дійсно є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх та малолітніх дітей. Просила позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. До закінчення розгляду справи збільшила позовні вимоги, та у зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей просила крім позбавлення батьківських прав, стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 400,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримала, послалася на обставини, викладені в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві уточнений позов визнала, просила справу розглядати за її відсутності. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні прокурор Гараздюк В.Г. позов підтримав. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що малолітні діти [PERSON] з 2004 року проживають із своєю рідною тіткою, [PERSON], та знаходяться на її утриманні та вихованні. Їх мати у 2004 році виїхала на заробітки в Італію і з того часу до дітей не приїжджала. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], прокурора Гараздюка В.Г., свідка [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є матір'ю двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, серія І-МИ [NUMBER] від [INFO] та серія І-ВК [NUMBER] від [INFO], виданих виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Згідно вказаних свідоцтв про народження батьком вказаних дітей був [PERSON], померлий [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія І-МИ [NUMBER] від [INFO] року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. З копії довідки виконавчого комітету Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №5384 від 04.08.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO] є жителькою [ADDRESS] і у склад її сім'ї входять: син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №1141 від 04.08.2014 року, затвердженого головою Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS] і з нею проживають: дочка - [PERSON], [INFO] та племінники - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Племінники проживають з нею десять років, оскільки їх мати, [PERSON] знаходиться на заробітках в Італії, а батько, [PERSON] помер. [PERSON] доглядає за дітьми на протязі десяти років, займається їхнім вихованням і може повністю виконувати обов'язки опікуна дітей. З копії характеристики на [PERSON] від 04.08.2014 року, наданої Берегометською селищною радою Вижницького району Чернівецької області вбачається, що вона на даний час в [ADDRESS] не проживає, знаходиться в Італії. З копій характеристик на дітей [PERSON] та [PERSON], виданих Берегометською ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 вбачається, що вони проживають у рідної сестри матері, яка займається їхнім вихованням, а мати протягом їх навчання жодного разу не цікавилася їх шкільним життям та не брала участі у їх вихованні. З висновку Органу опіки та піклування Вижницької РДА №01.34-1441 від 01.10.2014 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в [ADDRESS] по відношенню до її неповнолітніх та малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] вихованням неповнолітніх дітей не займається, матеріально їх не утримує, життям, здоров'ям, навчанням та майбутнім не цікавиться, без поважних причин повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. В пп.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їх життям та навчанням, не займається їх вихованням, не надає будь-якої матеріальної допомоги, байдуже ставиться до їх життя та існування, що відповідно до ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене суд вважає, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх дітей підлягає до задоволення та буде відповідати інтересам дітей. Також судом встановлено, що [PERSON] не надає допомоги на утримання неповнолітніх дітей, хоча відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 ч.1 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 цієї ж статті вказує, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивачем доведено, що відповідач офіційно не працює, але є здоровою, працездатною жінкою, непрацездатних батьків не має, а тому позов про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Крім того відповідач визнала позов. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.18 Конвенції про права дитини, ст.51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 164, 166, 180-184, 191 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», пп.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved