Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08.10.2009 р. у виконкомі Кривської сільської ради Хустського району за а/з №10. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: сини [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Причиною припинення шлюбних відносин та звернення з даним позовом до суду, стали\~ непорозуміння, які виникали у сторін через різні погляди на шлюб та сім`ю. Постійні сварки та конфлікти призвели до остаточного розпаду сім`ї і вже більше року сторони спільно не проживають. Відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, в тому числі по утриманню дітей. На даний час позивачка не має можливості самостійно утримувати дітей, оскільки на це потрібні значні кошти. Відповідач працевлаштований, розмір його доходу позивачу не відомий. [PERSON] є молодою за віком людиною, фізично здоровим, не має інших утриманців, а тому на думку позивачки має змогу сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Просила шлюб, укладений з відповідачем розірвати, стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1500 грн. щомісяця, до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, при постановленні рішення про розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » та залишити дітей на її вихованні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату проведення судового засідання повідомлявся належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за відсутності сторони позивача, неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.10.2009 року\~ у виконавчому комітеті Кривської сільської ради Хустського району Закарпатської області за а/з № 10. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей -сини [PERSON] \~ [INFO] та\~ [PERSON] [INFO] . Позивач наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі. З пояснень, викладених в позовній заяві встановлено, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння, вони більше року разом не проживають разом, фактично припинивши шлюбні відносини. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб носить формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загостренні їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати. Майнового спору позивачем не заявлено.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач зобов`язання по утриманню дітей належно не виконує, дітей утримує позивачка. При розгляді даної справи з позовної заяви встановлено, що відповідач призваний на військову службу за контрактом відповідно до наказу командира в/ч [NUMBER] від 02.09.2016 №184. Діти сторін знаходяться на повному утриманні позивачки, що стверджується довідкою виданою Кривською сільською радою Хустського району № 75 від 31.01.2017 року. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року 1689 гривень, з 1 травня 1777 гривень, з 1 грудня 1860 гривень; Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який працездатний, працевлаштований, інших утриманців не має, а тому суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 1200 грн. щомісячно,на кожну дитини але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, задовольнивши таким чином частково вимогу позивачки в частині стягнення аліментів.

Outcome: partial