Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] посилаючись на те, що відповідач, який є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], проживає від неї окремо і свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї доньки, її життям не цікавиться, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не бере ніякої участі у здобутті донькою середньої освіти та її підготовці до самостійного життя, матеріальної підтримки також не надає, ніяких заходів по забезпеченню належного медичного догляду та лікування дитини не приймає, не цікавиться за які кошти виховуються діти. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та підтвердили обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заперечення, в яких просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, зазначаючи, що навпаки з боку позивачки має очевидне ухилення від виконання нею своїх материнських обов'язків, яке виражається в тому, що остання вигнала його з донькою на вулицю, відключила будинок від електропостачання, що ускладнює виконання дочкою домашніх завдань, неможливе водопостачання, приготування їжі, порушуються санітарно-гігієнічні норми проживання дитини. Представниця органу опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської РДА Ясенєва С.В. позов не визнала, пояснивши, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків за умови винної поведінки батька та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, чого відносно [PERSON] не встановлено. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що малолітня дитина [PERSON], [INFO] є донькою від шлюбу [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 04.09.1999 року Кам'янсько-Дніпровським ВРАЦС Запорізької області. Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28.10.2015 року вказаний шлюб було розірвано (а.с. 9.). Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28.04.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01.02.2017 року задоволено цивільний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Кам'янко-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області про визначення місця проживання дитини та визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON], [INFO], за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 12, 16-19). Згідно довідки директора Енергодасрької ЗОШ І-ІІ ступенів № 4 [PERSON] навчається у 3-А класі, а теко [PERSON] не має можливості приймати участь у вихованні доньки, так як він мешкає в м. Павлоград, але він постійно цікавиться у класного керівника успіхами та досягненнями доньки у телефонному режимі (а.с. 76). Як вбачається з характеристики директора Новодніпровської ЗОШ І-ІІ ступенів під час навчання у цій школі батько приділяв належну увагу вихованню дівчинки, цікавився її навчанням, приймав активну участь у житті класу, постійно відвідував батьківські збори, дитина була забезпечена усім необхідним шкільним приладдям (а.с. 48). Відповідач [PERSON] шляхом звернення до органів опіки та піклування і служби у справи дітей приймав заходи спрямовані на сприяння йому у наданні допомоги в розвитку спілкуванні, вихованні та побаченні з дитиною [PERSON], що підтверджується наявними у матеріалах справи документами (а.с. 56-68). Згідно висновку органу опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської РДА Запорізької області, останній вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 85). З повідомлення Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області від 12.03.2018 року слідує, що за результатами співбесіди з малолітньою [PERSON] встановлено, що дівчинка пам'ятає батька, але тривалий час його не бачила, він не приїжджає до неї, не телефонує, лише на день народження надіслав смс-привітання. Також дитина повідомила, що бажання бачитися з батьком вона не має, перешкод у її спілкуванні з ним її матір не чинить (а.с. 86). Разом з цим згідно відповіді Служби у справах дітей Павлоградської міської ради встановлено, що [PERSON] не згоден з позбавленням батьківських прав, бажає приймати участь у вихованні доньки. Його колишня дружина заперечує зустрічатися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Він має постійну роботу та місце проживання. З [PERSON] проведена попереджувально-профілактична бесіда. Йому рекомендовано налагодити стосунки з колишньою дружиною і вирішити проблемні питання щодо участі у вихованні дитини (а.с. 89). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Вирішуючи питання про позбавлення відповідачки батьківських прав суд враховує те, що відносно [PERSON] відсутні будь-які дані щодо його асоціального образу життя (зокрема, що він має судимість за злочини, перебуває на обліку у лікарів нарколога, психіатра, безробітній, веде аморальний спосіб життя, втратив почуття батьківської любові до дитини чи тощо). Зважаючи на те, що донька мешкає разом з матір'ю в м. Енергодар, а відповідач в іншій області у м. Павлоград, що створює істотні перешкоди у можливості здійснення регулярних зустрічей з дитиною, суд критично ставиться до твердження позивачки щодо умисності ухилення відповідача від виховання дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у Принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо будь-яких прав дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] не сприятиме позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього. Між тим, суд враховує ту обставину, що не зважаючи на наявність рішення Енергодарської міської ради №416 від 20.12.2016 року, яким [PERSON] визначено часи зустрічі з малолітньою дочкою (а.с. 86), відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх намірів та вчинення конкретних дій спрямованих на його реалізацію, а тому вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Враховуючи те, що основними засадами державної політики щодо соціального захисту дітей, є створення умов для реалізації права кожної дитини на виховання у сім'ї, виховання та утримання дітей за принципом родинності тощо, суд вважає за доцільне ухвалити рішення про відмову у позові про позбавлення відповідача батьківських прав, але з попередженням [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. На підставі ст.ст. 7, 150, 155, 164 СК України,

Outcome: dismissed