Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Комісія з питань захисту прав дітей Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів. У позові вказувала, що 09.02.2007 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Багнянською сільською радою Вижницького району Чернівецької області. Рішенням Вижницького районного суду від 29.11.2012 року шлюб між ними розірвано. В шлюбі народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишились проживати з нею в с. Багна, а відповідач переїхав в м. Чернівці. За рішенням суду від 29.05.2012 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей, однак аліменти у встановленому розмірі не сплачує. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на листопад 2018 року складає 30500,00 грн. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я. Не піклується про фізичний і духовний розвиток сина і доньки, їх навчанням, підготовки до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, внаслідок чого створились умови, які шкодять інтересам дітей. Крім цього вона не може отримати від відповідача згоди на виїзд дітей за кордон по запрошенню родичів, для відпочинку, культурного та духовного розвитку. Орган опіки і піклування Вижницької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Зазначає, що має можливість забезпечувати фізичний, духовний і моральний розвиток та належні умови життя своїх неповнолітніх дітей, забезпечувати їх фінансово та допомагати їм матеріально. Її заробіток з січня по листопад 2018 року складає 123255,21 грн. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Рішенням Вижницького районного суду від 29.05.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 250,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Однак зазначений розмір аліментів не достатній для належного матеріального забезпечення дітей, а тому вважає, що найбільш оптимальним розміром аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання їх неповнолітніх дітей є 1500,00 грн. в місяць на кожну дитину. Їй не відомо про доходи відповідача на даний час, зміну його сімейного стану та про його стан здоров'я. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO], збільшити розмір та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи надала заяву про проведення судового розгляду справи за її відсутності, позов підтримує повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини своєї неявки суду не повідомив та у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Представник третьої особи - Комісії з питань захисту прав дітей Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В адресованій суду заяві представник [PERSON] просила справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. З письмової згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що підставою позовної вимоги про зміну розміру аліментів є те, що з часу прийняття рішення судом діти виросли і збільшилися витрати на їх утримання, а також з 08.07.2017 року внесено зміни до ст.182 СК України щодо розміру аліментів, а підставою позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, що з моменту припинення сімейно-шлюбних відносин відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду такі докази: копію свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 28.03.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції та копію свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 24.11.2009 року Багнянською сільською радою Вижницького район Чернівецької області, з якого встановлено, що у сторін є спільні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; копію заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.05.2012 року по цивільній справі №2-405/12, з якого встановлено, що з 09.02.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і вказаним рішенням шлюб між ними розірвано, а також вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 250,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 27.04.2012 року до досягнення ними повноліття; розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №14171, виданий 07.12.2018 року Третім відділом державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, з якого встановлено, що заборгованість боржника [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] станом на листопад 2018 року становила 39500,00 грн.; копію довідки про склад сім'ї №1669 від 17.12.2018 року, копію акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №184 від 16.05.2018 року та копію характеристики №166 від 16.05.2018 року, видані в.о. старости с. Багна Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області [PERSON], з яких встановлено, що неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні; копію довідки Вижницької ЗОШ І-ІІІ ступенів імені Юрія Федьковича №84 від 06.11.2018 року, з якої встановлено, що [PERSON], [INFO] навчається у 3-Б класі, а [PERSON], [INFO] навчався у даній школі до 5 класу. Їх батько [PERSON] за період навчання у жодному шкільному заході, в тому числі і батьківських зборах, участі не брав, до школи не з'являвся, шкільним життям дітей не цікавився. Діти перебувають весь час під наглядом матері [PERSON], яка приділяє належну увагу їх вихованню і навчанню; копію довідки Вижницької гімназії №127 від 05.11.2018 року, з якої встановлено, що [PERSON] не бере участі у навчально-виховному процесі свого сина [PERSON], не цікавиться його навчанням, не відвідує навчальний заклад, не приходить на батьківські збори; копію довідки Вижницької амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального закладу «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 18.05.2018 року, з якої встановлено, що [PERSON] з питанням щодо стану здоров'я [PERSON] та [PERSON] до закладу не звертався; копію висновку психодіагностичного обстеження учениці 3-Б класу Вижницької ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] від 27.11.2018 року, з якої встановлено, що дитина позитивно відноситься та прив'язана до матері та брата, а ставлення до батька не оцінено; копію висновку психологічного обстеження учня 2 (6)-А класу Вижницької гімназії [PERSON] від 14.12.2018 року, з якого встановлено, що дитина прив'язана до молодшої сестри та матері, ігнорує близькі контакти з батьком; копію висновку Комісії з питань захисту прав дитини Вижницької міської ради №12 від 01.10.2018 року, з якого встановлено, що з метою захисту законних прав та інтересів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно до протокольного рішення Комісії з питань захисту прав дитини Вижницької міської ради від 28.09.2018 року №3, орган опіки та піклування Вижницької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], жителів [ADDRESS]; копію довідки Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області №08-15/47 від 24.10.2018 року, з якого встановлено, що [PERSON] працює у Вижницькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області з 01.08.2017 року по 01.01.2018 року на посаді головного спеціаліста відділу страхових виплат, матеріального забезпечення та контрольно-ревізійної роботи, а з 02.01.2018 року по даний час на посаді головного спеціаліста з медичної реабілітації та соціальних послуг; копію відомості Управління пенсійного фонду у Вижницькому районі, з якої встановлено, що заробіток [PERSON] за період січня-листопада 2018 року складає 123255,21 грн.; копію характеристики №166 від 16.05.2018 року, виданої в.о. старости с. Багна Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області [PERSON] та копію характеристики від 24.10.2018 року, виданої начальником Вижницького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернівецькій області Палій М.С., з яких встановлено, що за місцем проживання та місцем роботи [PERSON] характеризується виключно з позитивної сторони; копію довідки лікаря-нарколога КУ «Вижницька ЦРЛ» №72 від 23.11.2018 року, з якої встановлено, що [PERSON] на «Д»-обліку не перебуває. При вирішенні позовної вимоги про зміну розміру аліментів суд застосовує норми права. У ч.1 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України закріплено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа №143 цс13) Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а тому розмір стягуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2019 році» - у 2019 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно чч.7, 8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним змінити розмір аліментів, встановлених заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.05.2012 року по цивільній справі №2-405/12, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200,00 грн. на кожну дитину щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Наданими позивачем доказами не підтверджено можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1500,00 грн. щомісяця на кожну дитину. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що позовна вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.5 ч.1 п.3 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про зміну розміру аліментів, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. При вирішенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав суд застосовує такі норми права. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладені вимоги закону та досліджені у судовому засіданні письмові докази Судом установлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх життям, не займається їх вихованням, не надає будь-якої матеріальної допомоги, байдуже ставиться до їх життя та існування, аліменти з 2012 року не сплачує, що відповідно до ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Також суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що позовна вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, ч.1 ст.51 Конституції України, ст.ст.7, 150, 155, 164, 180-182, 184, 192 СК України, ст.ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2018 році», п.3 п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: partial