Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа – Черкаська міська рада про поділ в натурі будинковолодіння. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником та фактичним користувачем квартири 1, яка становить 1/3 ідеальних часток житлового будинку №90 по вул. Фрунзе в м. Черкаси з відповідною частиною надвірних споруд. Загальна площа квартири складає 46,2 кв.м. Право власності на нерухомість зареєстровано в КП «ЧООБТІ» 15 квітня 2003 року. Квартира розташована в житловому будинку (літ. А-1) на земельній ділянці, відповідно до плану фактичного користування і рішення Черкаської міської ради №3-1751 від 4 липня 2013 року. Згідно з технічним паспортом, виданим КП «ЧООБТІ» 15 квітня 2003 року, за будинком №90 рахується знесена після пожару в 1994 році квартира №2, загальною площею 36,2 кв.м., яка належала [PERSON] На підставі того, що у січні 1994 року 4/9 частин будинку, що належало [PERSON] згоріло, їй, рішенням виконавчого комітету Придніпровської районної ради №209 від 15 червня 1994 року надано однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Дану частину будинковолодіння, а саме квартиру [ADDRESS] було знесено працівниками РЕУ№3, відповідно до рішення міськвиконкому №55/1 від 24 лютого 1994 року. Співвласником іншої частини будинковолодіння, а саме квартири № 3 є [PERSON], якому належить 2/9 частин цього будинковолодіння відповідно до договору дарування від 7 липня 2004 року, який фактично користується квартирою №3, загальною площею 35,5 кв.м. Квартира розташована в житловому будинку (літ. А-1) на земельній ділянці, відповідно до плану фактичного користування і рішення Черкаської міської ради №3-1751 від 4 липня 2013 року. Земельну ділянку, площею 920 кв.м. співвласники будинковолодіння поділили між собою в натурі у 2012 році, що підтверджується планом земельної ділянки, який виготовлено землевпорядною організацією. Після пожежі та знесення частини будинку, на земельній ділянці фактично знаходяться два відокремлених житлових будинки. Між ними досягнуто всіх умов з приводу користування і поділу в натурі окремих домоволодінь із спільної часткової власності, що підтверджується схемою розподілу земельної ділянки. Згідно ч. І ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Просила суд провести між співвласниками поділ в натурі будинковолодіння № 90 по вул. Фрунзе в м. Черкаси, припинивши на нього право спільної часткової власності; визнати за нею право власності на коридор – літ. А-1, жилу кімнату – літ. А-2, жилу кімнату –літ. А-3, жилу кімнату – літ. А-4, коридор – літ. А-4, сарай – літ. В, що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Фрунзе, 90; визнати за [PERSON] право власності на кухня – літ. А-1, жилу кімнату – літ. А-2, жилу кімнату –літ. А-3, що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Фрунзе, 90. В судовому засіданні позивач свої вимоги уточнила, просила суд припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON]А на будинковолодіння 90 по вул. Фрунзе в м. Черкаси; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, літ. «А-1», житлову прибудову, літ. «а», прибудову, літ «а4», сарай, літ. «В», навіс тимчасовий, літ «З», сарай тимчасовий, літ «К», що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Фрунзе, 90; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, літ. «А1-1», прибудову, літ «а2», навіс, літ. «Л», що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Фрунзе, 90. В судовому позивач уточненні позовні вимоги підтримала, надала суду заяву в якій справу просила розглянути в її відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, надав суду заяву, в якій справу просив розглянути в його відсутність. Ухвалою суду від 20 травня 2014 року, занесеною до журналу судового засідання до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Черкаську міську раду. Представник Черкаської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позов не заперечувала. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26 березня 2004 року та свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 травня 2004 року, 1/3 частина будинковолодіння по вул. Фрунзе, 90 в м. Черкаси належить [PERSON], а 2/9 частин вказаного будинковолодіння належать [PERSON] Згідно рішення міськвиконкому №279 від 25 серпня 1992 року будинок визнано ветхим. Згідно рішення Черкаського міськвиконкому №55/1 від 24 лютого 1994 року в зв’язку з аварійністю частини будинку правові документи на 4/9 частини будинку, що належали [PERSON] були погашені. Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви від 26 жовтня 2012 року, [PERSON] та [PERSON] не заперечують щодо існуючого розподілу земельної ділянки домоволодіння по вул. Фрунзе, 90 в м. Черкаси, згідно доданого плану розподілу земельної ділянки. Згідно з планом земельної ділянки по вул. Фрунзе, 90, площа земельної ділянки [PERSON] становить 533 кв.м., площа земельної ділянки [PERSON] становить 387 кв.м. Рішенням Черкаської міської ради №3-1751 від 4 липня 2013 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON], по вул. Фрунзе, 90, орієнтовною площею 0,0533 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Як вбачається з технічних паспортів на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Фрунзе, 90 в м. Черкаси станом на 19 червня 2014 року та 8 жовтня 2014 року, домоволодіння складається з житлових будинків: літ. А-1, А1-1; прибудови: літ. а4,а2; житлової прибудови: літ. а; сарая: літ В; тимчасового навісу: літ. З; тимчасового сараю: літ. К; навісу: літ.Л; огрожі №1-2; водо колонки №3. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Із матеріалів справи випливає, що сторони є співвласниками жилого будинку 90 по вул. Фрунзе в. м. Черкаси Вказаний жилий будинок знаходиться в спільній частковій власності сторін. У силу положень ст.ст. 21, 24,41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно ст.ст. 316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. І ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки у частини спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд , здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання ( відсутність денного світла тощо). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира (будинок ), яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Як встановлено в судовому засіданні, позивач володіє та користується житловим будинком, літ. «А-1», житловою прибудовою, літ. «а», прибудовою, літ «а4», сараєм, літ. «В», навісом тимчасовим, літ «З», сараєм тимчасовим, літ «К», що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Фрунзе, 90, відповідач володіє та користується житловим будинком, літ. «А1-1», прибудовою, літ «а2», навісом, літ. «Л», що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Фрунзе, 90 Судом встановлено, що частини будинку, якими сторони володіють є обособленими і мають окремі виходи. У зв’язку з цим суд приходить до висновку про те що необхідно припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на будинковолодіння 90 по вул. Фрунзе в м. Черкаси, визнавши за [PERSON]В право власності на житловий будинок, літ. «А-1», житлову прибудову, літ. «а», прибудову, літ «а4», сарай, літ. «В», що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Фрунзе, 90. та за [PERSON] право власності на житловий будинок, літ. «А1-1», прибудову, літ «а2», навіс, літ. «Л», що знаходяться за адресою м. Черкаси, вул. Фрунзе, 90. При цьому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачкою права власності на тимчасовий навіс: літ. З; тимчасовий сарай: літ. К, оскільки вказані споруди є тимчасовими. На підставі наведеного, ст. ст. 356, 358, 367 України, ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial