Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Рахівська міська рада Закарпатської області про поділ нерухомого майна житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі між власниками (виділення частки), визначення порядку користування нерухомим майном. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва та договору Дарування частини будинку, вона являється власником ? частини будинку №6 в м.Рахові по вул. Борканюка Закарпатської області. Вказана частка становить в цілому перший поверх зазначеного житлового будинку та сарай. Окрім того, після смерті її батька, [PERSON], який помер 22 лютого 2013 року, вона являється власником 1/6 частини вищевказаного житлового будинку. Співвласником іншої частини будинку являється громадянка [PERSON]. Відповідачка без поважних на те причин, не надає їй можливості вільно та безперешкодно користуватись частиною майна, яке їй належить, та чинить їй перешкоди у користуванні часткою належного позивачці майна та земельною ділянкою. Просила суд винести рішення, яким визначити порядок користування ними житловим будинком №6 що по вул. Борканюка в м. Рахові Закарпатської області та присадибною земельною ділянкою на якій він розташований, з відповідною часткою надвірних споруд, господарських будівель та прибудов, пропорційно до їхніх часток у праві спільної часткової власності щодо даного житлового будинку, будівель та споруд, шляхом виділення частки у житловому будинку №6 що по вул.Борканюка в м.Рахові Закарпатської області, належними до нього господарськими будівлями та спорудами, його розподілу в натурі відповідно до пропорційних часток у нерухомому майні. Стягнути з відповідачки судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала та, з врахуванням висновку експерта, просила суд виділити їй у користування житлову кімнату 3, площею 18,7 кв.м., приміщення коридору 2 площею 8,1 кв.м. мансардного поверху та приміщення підвалу площею 12 кв.м., який фактично постійно перебуває у її користуванні, всі інші приміщення мансардного поверху залишити у користуванні відповідачки. Такий розподіл надасть їй можливість встановити сходову клітку та зробити окремий вхід до свого житлового приміщення окремо від входу, яким користується позивачка. Таким чином, житловий будинок буде розділений на дві окремі квартири, що надасть можливість вільного та безперешкодного користування сторонами належним їм майном. Окрім того, просить розділити пропорційно до часток у майні прилеглу земельну ділянку та стягнути з відповідачки судові витрати по справі. Представник відповідачки - [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис у судових повідомленнях, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень на позов суду не подавав. Представник Рахівської міської ради в судове засідання не з'явився, міський голова [PERSON] надав суду заяву в якій просить дану справу розглянути у відсутності їх представника. Вирішення даної справи залишає на розсуд суду. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана \~довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, \~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини \~справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~\~\~ Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на \~\~\~всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. З матеріалів справи,досліджених в ході судового розгляду, судом встановлено, що згідно витягу про державну реєстрацію прав №32470463 від 13.12.2011 та Договору дарування частки будинку від 13.11.2011 укладеного між [PERSON] як дарувальником та [PERSON] як обдарованою, остання являється власником 1/2 частини житлового будинку №6 по вул. Борканюка в м.Рахові Закарпатської області. Зазначена 1/2 частина будинку являє собою перший поверх вказаного будинку, відповідно до ухвали Рахівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2003 року, якою затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON]. За умовами мирової угоди останній залишився перший поверх житлового будинку, який вона згодом подарувала [PERSON] згідно вищевказаного договору. Таким чином, перший поверх житлового будинку перебуває у власності та користуванні позивачки [PERSON], та не може бути об'єктом дослідження в даному судовому засіданні. Отже, суд встановлює порядок користування мансардним поверхом будинку та підвалом. Як вбачається вже з вищезазначеної ухвали про затвердження мирової угоди, другий поверх житлового будинку №6 по вул.Борканюка в м.Рахові Закарпатської області залишився за [PERSON]. 12 вересня 2005 року [PERSON] 1/4 належної йому частини житлового будинку №6 по вул.Борканюка в м.Рахові подарував відповідачці по справі [PERSON]. 22 лютого 2013 року [PERSON] помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1-589 від 12.06.2014, спадкоємцем 1/6 належної йому частини будинку №6 по вул.Борканюка в м.Рахові, після його смерті являється позивачка [PERSON]. Отже, судом встановлено що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку №6 по вул.Борканюка в м. Рахові Закарпатської області, однак не можуть дійти згоди щодо користування житлом в добровільному порядку. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, суд дійшов висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку, з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим, виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення розуміється суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Згідно з нормами ст.ст. 57, 66, 212 Цивільного процесуального кодексу України, а також у відповідності до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Для з'ясування можливих варіантів розподілу та встановлення порядку користування житловим будинком № 6 по вул.Борканюка в м.РаховіЗакарпатської області, судом, 26 травня 2016 року, було призначено будівельно-технічну, землевпорядну експертизу. Висновком експерта за № 270 від 21.02.2017 запропоновано порядок користування приміщенням мансардного поверху, який не влаштував сторін, оскільки забагато приміщень залишалось у їх спільному користуванні.Тому, запропонований експертом варіант суд не може взяти до уваги. Суд погоджується з варіантом запропонованим позивачкою, а саме: виділити позивачці [PERSON], [INFO], житлову кімнату 3, площею 18,7 кв.м., приміщення коридору 2 площею 8,1 кв.м., приміщення підвалу площею 12 кв.м., яким позивачка фактично користуєтья одноособово. Виділити відповідачці, [PERSON], [INFO], житлову кімнату 4 площею 20 кв.м., приміщення 1, сходову клітину - 6,6 кв.м., приміщення 5 площею 4.4 кв.м., приміщення 6 площею 11 кв.м. та приміщення 7 площею 4.1 кв.м. Згідно плану-схеми підвалу та мансардного поверху будинку №6 по вул.Борканюка в м.Рахові, вказаний варіант дозволить кожній зі сторін виділити відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) оскільки є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, шляхом встановлення [PERSON] сходової клітки з належного їй першого поверху до кімнати 3 та коридору 2, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Від вирішення питання про виділ частки (поділ будинку) залежить вирішення спору щодо земельної ділянки, на якій розташований цей будинок. Однак, згідно висновку експерта визначити можливі варіанти розподілу, або встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою до житлового будинку №6 по вул. Борканюка в м.Рахові Закарпатської області не надається можливим в зв'язку з тим, що у наданих матеріалах справи відсутні відомості про надання у власність, або у користування земельної ділянки, тому у визначенні порядку користування присадибною земельною ділянкою слід відмовити. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме 551, 20 гривню судового збору, оплаченого позивачкою при зверненні з даним позовом до суду відповідно до квитанції №39 від 12.02.2016. Позивачка не надала документально підтверджених доказів про вартість проведеної експертизи, тому суд не взмозі вирішити питання про відшкодування понесених у цій частині судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: partial