Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому вказує, що [INFO] помер її дядько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить, крім іншого, право на земельну частку (пай), яка розташована на території Дрімайлівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області і належало його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповідав позивачу та її сестрі, [PERSON] , проте остання відмовилась від спадщини на користь позивача. Після смерті [PERSON] позивач не може оформити своїх спадкових прав на земельний пай у нотаріуса, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не видавався, крім того в актових записах та інших документах є розбіжності, які не дозволяють підтвердити родинні відносини між дядьком позивача [PERSON] та його матір`ю [PERSON] , оскільки у свідоцтві про смерть матері померлого [PERSON] та у складеному нею заповіті її по батькові вказано « [PERSON] », а у свідоцтві про народження померлого [PERSON] та у списках громадян Дрімайлівської сільської ради, які мають право на земельну частку (пай), у додатку до державного акту на право колективної власності на землю, по батькові його матері зазначено « [PERSON] », Просить встановити факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 6,87 га, яка розташована на території Дрімайлівської сільської ради та належала матері померлого [PERSON] [PERSON] . Позовна заява надійшла до суду 20.11.2020 року. Ухвалою від 23.11.2020 року позов залишено без руху, позивачу надано строк для подання доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі. Після усунення недоліків позовної заяви позивачем, ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 30.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 28.12.2020 року. Відповідач Куликівська селищна рада подала відзив на позовну заяву, в якому позов заперечує. Посилається на те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували право на земельну частку у спадкодавця [PERSON] , не доведено членство [PERSON] у КСП ім. Леніна с. Дрімайлівка, що є обов`язковою умовою наявності у останньої права на земельну частку, не доведено причин відсутності у спадкодавця сертифікату на земельну частку, а також не надано доказів родинних відносин між спадкодавцями. Крім того, заявляє, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду. У відповіді на відзив, позивач посилається на те, що згідно інформації Головного управління держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] значилась за номером 234 у списках громадян, що мали право на земельну частку (пай) в додатку до державного акту на право колективної власності на землю виданого КСП ім. Леніна, с. Дрімайлівка, відповідно до рішення № 43 Куликівської районної ради від 22.11.1995 року. [PERSON] не отримала сертифікат на право на земельну частку, оскільки померла через два місяці після прийняття рішення про розпаювання земель КСП. Вказує, що факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується доказами, які є в матеріалах справи. 28.12.2020 року підготовче судове засідання було відкладено за клопотанням позивача. Ухвалою Куликівського районного суду від 14.01.2021 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 04.02.2021 року судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивача. В судове засідання призначене на 25.02.2021 року відповідач та третя особа не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Котенок А.П. в судовому засіданні просили позовну заяву задовольнити з підстав викладених в ній. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши надані сторонами докази та матеріали спадкової справи № 191/2009 до майна померлого [PERSON] , наданої Державним нотаріальним архівом Чернігівської області, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7) За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Дрімайлівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області 03 травня 1984 року, яким все своє майно заповідала своєму сину [PERSON] (а.с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить право на земельну частку (пай) площею 6,87 га в умовних кадастрових гектарах, яке знаходиться в адміністративних межах Дрімайлівської сільської ради Куликівського району, Чернігівської області. Згідно інформаційної довідки відділу у Куликівському районі головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області [PERSON] значиться за номером 234 у списках громадян Дрімайлівської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай), у додатку до державного акту на право колективної власності на землю серії І-ЧН № 000011 виданого КСП ім. Леніна відповідно рішення № 43 Куликівської районної ради від 22.11.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності за № 16 від 23.11.1995 року. На ім`я [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай), розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 6,87 га, не виготовлявся та не видавався. (а.с. 19). На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] , який проживав за вказаною адресою до дня смерті [INFO] (а.с. 12, 13). Оскільки [PERSON] на день смерті [PERSON] проживав разом з нею, він фактично вступив в управління і володіння майном, а тому, відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР (чинного на день смерті [PERSON] ) прийняв спадщину після смерті матері. [PERSON] склав заповіт, посвідчений 09.01.1998 року виконавчим комітетом Дрімайлівської сільської ради Куликівського району, Чернігівської області, яким все своє майно заповідав своїм племінницям - [PERSON] та позивачу [PERSON] (а.с. 18). Мати позивачки [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] , [PERSON] та свідоцтвом про одруження [PERSON] з [PERSON] . Отже позивач є племінницею [PERSON] (а.с. 6, 9, 10, 11) [PERSON] відмовилась від своєї частини спадщини за заповітом на користь позивача [PERSON] (а.с.42) Позивач спадщину за заповітом після померлого [PERSON] прийняла (а.с.42). \~ \~ \~ \~Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після померлого [PERSON] .. Інформація про інших спадкоємців, які мають право на спадщину після померлого [PERSON] , в тому числі на обов`язкову частку у спадщині, в матеріалах справи відсутня. При зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я [PERSON] , а також у зв`язку з розбіжностями в деяких актових записах, що унеможливлюють підтвердження родинних відносин [PERSON] та [PERSON] як матері та сина, оскільки у свідоцтві про смерть матері померлого та у її заповіті було зазначено по батькові « [PERSON] », в той же час, як у свідоцтві про народження [PERSON] , по батькові його матері зазначено як « [PERSON] ». Крім того, [PERSON] значиться як « [PERSON] » у списках громадян Дрімайлівської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай) під номером 234 (а.с. 16). Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити своє право на спадщину на земельну частку (пай) за заповітом після померлого [PERSON] у нотаріуса. Встановлення факту родинних зв`язків [PERSON] та [PERSON] мають для позивача юридичне значення, оскільки впливає на виникнення її права на спадщину на земельну частку (пай) за заповітом після померлого [PERSON] . Надані суду докази є достовірними та ніким не заперечуються. Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину. Справи про спадкування суди розглядають за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі наявності спору, розглядається за правилами позовного провадження. Отже, звернення позивача до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку позовного провадження, відповідає вимогам законодавства. З досліджених судом доказів вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно вказаного свідоцтва про народження його матір`ю значиться « [PERSON] ». В заповіті, складеному [PERSON] та в свідоцтві про її смерть по батькові зазначено « [PERSON] » (а.с.7, 17), згідно інформаційної довідки Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в списках громадян Дрімайлівської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай) під номером 234 по батькові [PERSON] значиться як « [PERSON] » (а.с.19). За твердженням позивача, [PERSON] є сином [PERSON] . Вважає, що різниця в написанні по батькові померлої матері спадкодавця позивача була викликана через неуважність осіб, які зробили відповідні записи в документах. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що вони особисто знали [PERSON] оскільки проживали в с. Дрімайлівка та разом працювали в КСП ім. Леніна. По батькові [PERSON] була « [PERSON] » а не « [PERSON] ». У [PERSON] був син [PERSON] , який на час смерті [PERSON] проживав разом з нею. Крім того, свідок [PERSON] вказала, що вона працювала в КСП ім. Леніна та займалась розподілом майнових паїв. [PERSON] як член КСП ім. Леніна мала право на майновий та земельний паї та була внесена в списки громадян Дрімайлівської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай) до державного акта на право колективної власності на землю виданого КСП ім. Леніна. Чому на ім`я [PERSON] не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) не відомо. Згідно архівної довідки № Я-606 від 24.02.2020 року Державного архіву Чернігівської області, в архівному фонді Чернігівської духовної консисторії в метричній книзі Іллінської церкви с. Дрімайлівка Ніжинського повіту [PERSON] за 1911 рік є актовий запис про народження № 21. Народилася Феодосія. Дата народження [INFO] (за старим стилем), батьки: козак [PERSON] та дружина його [PERSON] (а.с. 14) Згідно інформації Державного архіву Чернігівської області, у книгах реєстрації первинних актових записів про укладення шлюбу по Дрімайлівській сільраді Куликівського району Чернігівської області за 1936 рік актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) немає. Книги реєстрації первинних актових записів про укладення шлюбу по Дрімайлівській сільраді за 1937 1938 роки на зберігання до архіву не надходили та про їх місцезнаходження архів відомостей не має (а.с.15) За інформацією управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області № 01-34/6920 від 01.12.2020 року, [PERSON] , [INFO] паспортом громадянина України територіальними підрозділами УДМС України в Чернігівській області не документувалася (а.с.85). Суд вважає, що невідповідність написання по батькові померлої [PERSON] в свідоцтві про народження [PERSON] , та в списках громадян, які мають право на земельну частку (пай) до державного акта на право колективної власності на землю виданого КСП ім. Леніна, виникли через невірне зазначення по-батькові [PERSON] особами, які заповнювали та видавали ці документи. Внести виправлення в дані документи на даний час неможливо. На підставі досліджених доказів суд вважає встановленим факт, що [PERSON] [INFO] та яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] та помер [INFO] . Що стосується вимог позивача про визнання за нею в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] права на земельну частку (пай) площею 6,87 га, яка розташована на території Дрімайлівської сільської ради та яка належала померлій [INFO] [PERSON] суд зауважує наступне. Враховуючи, що [PERSON] померла до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, тому, відповідно до ст. 5 ЦК України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавця. Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкуванням вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 535 ЦК УРСР. Спадкоємець [PERSON] на момент смерті матері [PERSON] проживав разом зі спадкодавцем, фактично вступив в управління і володіння майном, а тому, відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину після смерті матері. Отже, [PERSON] прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] та набув право на земельну частку (пай), яке належало їй. Проте, за життя [PERSON] не оформив належним чином своїх прав на спадщину на земельну частку. На момент смерті [PERSON] правовідносини спадкування регулювались Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачою державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи, що [PERSON] за життя мала право на земельну частку (пай), вказане право на пай увійшло до складу спадщини після її смерті, [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив своїх прав на цю земельну частку, після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання за нею права на земельний пай обґрунтованими. Доводи відповідача, що позивачем не доведена наявність права на земельну частку у спадкодавця [PERSON] суд вважає безпідставними. Згідно ст.ст. 77, 79 ЦК України, належними є докази, що містить інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач в обґрунтування наявності права спадкодавця на земельну частку (пай), послалась на інформацію, надану відділом у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Судом вказаний доказ оцінюється як належний та достовірний. В той же час, відповідач, не надав жодних доказів на спростування вказаної інформації. Також, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на пропуск позивачем строків позовної давності, з огляду на наступне. Відповідно до положень ЦК УРСР та ЦК України, позовна давність це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Загальний строк позовної давності становить три роки. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Аналогічна норма містилась і в ст. 548 ЦК УРСР. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину 13.07.2019 року, і саме з цього моменту має вираховуватись строк позовної давності. На підставі викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved