Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в особі представника - адвоката Темненко В.О. з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з вересня 2004 року позивач по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано у судовому порядку. 23.02.2018 року позивач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно. У зв`язку з чим, на підставі судового наказу Енергодарського міського суду Запорізької області від 01.03.2018 року у справі №316/303/18 вищезазначені вимоги [PERSON] були задоволені та судовий наказ було направлено на примусове виконання. 14 жовтня 2018 року відповідач - [PERSON] звернувся до Енергодарського міського суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради Запорізької області про визначення місця проживання дитини з батьком, звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів, оскільки неповнолітня донька сторін по справі: [PERSON] на той час виявила бажання проживати з батьком. Позивач [PERSON] визнала позовні вимоги та рішенням Енергодарського міського суду від 12 лютого 2020 року позов [PERSON] було задоволено, а саме: визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком - [PERSON] ; змінено розмір аліментів, які на підставі Судового наказу, виданого Енергодарським міським судом Запорізької області 01 березня 2018 року по справі №316/303/18, щомісячно стягуються з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини від заробітку - на щомісячне стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,на 1/4 частини від усіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили. У зв`язку з цим судовий наказ Енергодарського міського суду Запорізької області від 01 березня 2018 року по справі №316/303/18 відкликаний. У зв`язку з карантинними обмеженнями позивач тривалий час не могла отримати виконавчий лист, оскільки рішення суду по вищезазначеній справі не набрало законної сили. Лише 10 серпня 2020 року позивач по справі - [PERSON] звернулась до ВДВС з заявою про примусове виконання рішення суду. При цьому, донька з квітня 2020 року спочатку декілька разів на тиждень залишалась з ночівлею у матері, потім частіше, а в наступному взагалі зазначила на те, що буде жити з мамою. З травня 2020 року вона остаточно проживає разом з мамою та братом. Позивач неодноразово просила відповідача про надання матеріальної допомоги на утримання доньки, оскільки вона є інвалідом 3 групи та не працює, отримуючи лише пенсію у розмірі 2100 грн. та аліменти на утримання сина відповідно до вищезазначеного рішення суду. Батько дитини сплачував щомісячно лише за відвідування репетитора донькою та переслав 1500 грн. на взуття для доньки. Іншої матеріальної допомоги на утримання доньки він не надавав. Іншого шляху, ніж вирішення цього питання у судовому порядку, в теперішній час позивачка не має. Оскільки донці виповнилось вже 14 років, і вона має законодавче право на визначення свого місця проживання самостійно, питання про її місце проживання у судовому порядку не ставиться. Просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення суду від 12.02.2020 року на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини. Відкликати виконавчий лист виданий Енергодарським міським судом на підставі рішення суду від 12.02.2020 року. Крім того позивач просить вирішити питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання по справі. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, за участю представника [PERSON] .. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 39). Представник позивача - адвокат Темненко В.О. позовні вимоги підтримує та просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2732,60 грн. (а.с.46). Відповідач [PERSON] також через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів визнає повністю, щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу визнає у розмірі 2732,60 грн. (а.с.45). Третя особа причини неявки не повідомила. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, у в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Судом встановлено, що з вересня 2004 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний у судовому порядку (а.с.6). Сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.4 зворот, 5). На підставі судового наказу від 01.03.2018 року з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини. 14 жовтня 2018 року відповідач - [PERSON] звернувся до Енергодарського міського суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради Запорізької області про визначення місця проживання дитини з батьком, звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів. Рішенням Енергодарського міського суду від 12 лютого 2020 року позов [PERSON] було задоволено, а саме: визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком - [PERSON] ; змінено розмір аліментів, які на підставі Судового наказу, виданого Енергодарським міським судом Запорізької області 01 березня 2018 року по справі №316/303/18, щомісячно стягуються з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини від заробітку - на щомісячне стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,на 1/4 частини від усіх видів доходів платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили. У зв`язку з цим судовий наказ Енергодарського міського суду Запорізької області від 01 березня 2018 року по справі №316/303/18 відкликаний (а.с.7-8). Постановою від 12.08.2020 року за заявою позивача від 10.08.2020 року, відкрито виконавче провадження №62786832 (а.с.36). З травня 2020 року донька сторін [PERSON] , [INFO] остаточно проживає разом з позивачем, а отже є підстави для зміни розміру аліментів, збільшивши їх розмір з 1/4 частини на 1/3 частину, яка стягуватиметься на двох дітей. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. За положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що відповідач визнав позов та визнання позову є безумовним, та не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги підлягають задоволенню та суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Крім того, позивач, після уточнення просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2732,60 грн.. Враховуючи положення статті 137 ЦПК України, загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2732,60грн.. Оскільки при зверненні до суду, позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку з чим, суд, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», вважає необхідним також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved