Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини та неповнолітньої дитини. В позові вказувала, що 12.11.2011 року з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Багнянської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №05. У шлюбі [INFO] року народилася донька, [PERSON], яка перебуває на її утриманні. Зазначала, що на даний час вона вагітна. Після весілля проживали у батьків чоловіка, але у зв'язку з тим, що батьки відповідача її побили, їй прийшлося з дочкою повернутися проживати до своїх батьків. Відповідач не пішов за ними і їх сім'ю не підтримав та не захистив. [PERSON] відомо, що вона вагітна, але по сьогоднішній день він не надає кошти на її утримання та утримання їх дочки [PERSON] Він молода, фізично здорова людина, офіційно не зареєстрований, як підприємець і не має постійного місця роботи, на обліку в районному центрі зайнятості як особа, яка шукає роботу, не зареєстрований. Однак їй відомо, що він систематично підробляє на деревообробних підприємствах та виконує іншу роботу по заробітках, де заробляє по 4-5 тисяч гривень на місяць. Вважає, що виношує їх спільну з відповідачем дитину і тому він повинен брати участь у матеріальному забезпеченні появи дитини на світ та збереження здоров'я дружини. Вона не має змоги в даний час працювати тому, що перебуває у декретній відпустці по догляду за неповнолітньою дитиною. Існує виключно на невеликому нарахуванні, яке отримала від держави. Самостійно забезпечити себе у повному обсязі не має змоги і тому бажає реалізувати своє право на утримання від чоловіка на весь період вагітності та досягнення дитиною трьох років, як це передбачено ст.84 СК України. Крім того відповідач повинен допомагати утримувати та виховувати неповнолітню доньку [PERSON] Відповідач має нерегулярний та мінливий дохід, а тому йому слід визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати щомісячно на її користь на утримання вагітної дружини та неповнолітньої дитини кошти в розмірі по 1000,00 грн. кожній. Просила зобов'язати відповідача здійснювати її утримання, як вагітної дружини, шляхом щомісячної виплати в розмірі 1000,00 грн. на її користь, починаючи з дня звернення із заявою до суду і до досягнення дитиною трьох років та стягувати з відповідача аліментів у розмірі 1000,00 грн. щомісяця в її користь на утримання [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримала, послалась на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2011 року між сторонами у виконавчому комітеті Багнянської сільської ради Вижницького району Чернівецької області зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №05, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 12.11.2011 року. У шлюбі, [INFO] року народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.02.2013 року, виданого виконавчим комітетом Багнянської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Малолітня дочка, [PERSON] на даний час проживає з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, що підтверджується в суді належними доказами: довідкою виконавчого комітету Багнянської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №30 від 10.01.2014 року. Відповідач належної допомоги на утримання дитини не надає, доказів протилежного ним не надано. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 ч.1 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 цієї ж статті вказує, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином судом встановлено, що малолітня дочка [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на її утримання не надає. Позивачем доведено, що відповідач офіційно не працює, але є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей чи непрацездатних батьків не має, а тому вимога про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованою, але підлягає до часткового задоволення, оскільки суд вважає, що сума 1000,00 грн. є значною для відповідача. Також судом встановлено, що позивач станом на 17.02.2014 року перебуває на 9 тижні вагітності, що підтверджується довідкою ЛКК КУ «Вижницька ЦРЛ» №297 від 17.02.2014 року. Відповідач належної допомоги на утримання вагітної дружини не надає, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Відповідно до ч.3 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.5 ст.84 СК України, аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Таким чином суд вважає, що оскільки, відповідач не надає матеріальної допомоги добровільно на утримання вагітної дружини, має мінливий, нерегулярний дохід, оскільки офіційно не працює, однак є працездатним, здоровим чоловіком, а тому вимога про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини є також обґрунтованою, але підлягає до часткового задоволення, оскільки сума у 1000,00 грн. є значною для відповідача. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.84, 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial