Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню доньку [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є її батьком. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя не склалось. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не забезпечує матеріальні потреби сімї, хоча зобовязаний це виконувати. Відповідач офіційно не працює, але займається підробітками, тому має можливість забезпечити належне виховання та утримання дитини. На підставі наведеного позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на утримання малолітньої доньки в розмірі 5000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області шлюбі, актовий запис №765 (а.с. 4) Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 5) Судом встановлено, що батьком дитини є [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ЕГ №216495 (а.с. 5). Малолітня донька [PERSON] проживає з матірю, яка здійснює її виховання та догляд. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України). Відповідно до\~статті 150 Сімейного кодексу\~(далі -\~СК) України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання малолітньої доньки, а тому вимога про стягнення аліментів в примусовому порядку підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Аналіз норм сімейного законодавства дає підстави зробити висновок, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а тому обоє батьків мають брати рівну участь у забезпеченні рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, суд бере до уваги також, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років з 01 січня 2018 року - 1492 гpивні. Даний прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє батьків. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно з дня предявлення позову до досягненням донькою повноліття.

Outcome: partial