Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] селищної ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.05.2009 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме, частину квартири [ADDRESS] та будинковолодіння, що знаходиться в смт. Цумань, вул. 1 Травня, 115, Ківерцівського району Волинської області. Спадкоємцями першої черги на той момент була вона, її сестра [PERSON] та їхня мати [PERSON] Так, по смерті [PERSON] та на час відкриття спадщини, її мати [PERSON], проживала разом з чоловіком та заяву про відмову від спадщини не подавала, тому у відповідності до ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. 11.07.2015 року померла [PERSON], і восени цього ж року їй стало відомо, що у приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] заведено спадкову справу по смерті [PERSON] Однак, 01.08.2016 року при звернені до вищезазначеного приватного нотаріуса їй було відмовлено, оскільки вона не є непрацездатною особою, тому що на момент відкриття спадщини вона не досягла пенсійного віку і не має права на обовязкову частку. 15.09.2016 року вона звернулася до Рівненського міського суду з позовною заявою про визнання незаконною постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, і на виконання ухвали даного суду було надано матеріали спадкової справи до майна померлої [PERSON], з яких вбачається, що її матірю, спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області 11.09.2014 року. Вважає, що даний заповіт складений з порушення вимог закону щодо його форми та посвідчення, оскільки [PERSON] за життя була інвалідом 3 групи з діагнозом глухонімота та по життю, в суспільстві, користувалася послугами перекладача жестової мови, а тому в певній мірі не могла усвідомлювати значення своїй дій і наявність вищевказаного заповіту грубо порушує її права на отримання в спадщину майна, тому просить визнати вищевказаний заповіт недійсним. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи проводити без її участі, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], померла 11.07.2015 року, що вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №177259 від 20.10.2015 року /а.с. 9/. У судовому засіданні досліджено та встановлено, що [PERSON] була інвалідом 3 групи з дитинства із діагнозом - глухонімота та знаходилася на обліку у Рівненській обласній організації УТОГ з 1995 року і користувалася послугами перекладача дактилолога жестової мови, що також підтверджується довідкою Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих» №26 від 09.02.2017 року та справкою серії 57 №682360 від 19.06.1958 року /а.с. 21-22/. Згідно заповіту від 11.09.2014 року вбачається, що від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], зроблено розпорядження, що на випадок її смерті все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповіла останній, вказаний заповіт посвідчений секретарем Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №64. Крім того, в даному заповіті вказано, що він був прочитаний вголос заповідачем [PERSON] /а.с.17/. За правилами ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Ч. 9 ст. 1252 ЦК України, визначає, що заповіти, посвідчені посадовими, службовими особами, визначеними у частинах першій - шостій цієї статті, прирівнюються до заповітів, посвідчених нотаріусами. Відповідно до вимог ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує на нікчемність правочину або відмову в ньому. Вимоги до форми заповіту, передбачені нормами ст. 1247 ЦК України, названі загальними, тому що вони стосуються як випадків посвідчення заповіту нотаріусом, так і іншими особами, яким законом надані такі повноваження. Відповідно до п. 16 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5, глуха, німа або глухоніма особа, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, сама прочитує документ і підписує його. Якщо така особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписати документ, то при вчиненні нотаріальної дії обов'язково повинна бути присутня особа (сурдоперекладач), яка може порозумітися з глухою, німою або глухонімою особою і підтвердити своїм підписом, що зміст правочину, заяви чи іншого документа відповідає волі учасника нотаріальної дії. Підпис особи (сурдоперекладача) проставляється після тексту правочину. Від зазначеної особи вимагається документ, що підтверджує його кваліфікацію. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Нотаріально посвідчувані заповіти, довіреності, заяви та інші документи підписуються у присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальну дію. Якщо заповіт, довіреність, заява чи інший документ підписано за відсутності цих посадових осіб, громадянин повинен особисто підтвердити, що документ підписаний ним. Посадова особа виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, може не вимагати кожного разу з'явлення відомих їй посадових осіб підприємств, установ і організацій, якщо вона має зразки підписів цих посадових осіб, одержані при особистому зверненні, а справжність їх підписів не викликає сумніву. Якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно підписати заповіт, довіреність, заяву чи інший документ, за його довіреністю і в його присутності та в присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, заповіт, довіреність, заяву чи інший документ може підписати інший громадянин. Про причини, з яких громадянин, заінтересований у вчиненні нотаріальної дії, не міг підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Заповіт чи довіреність не може підписувати особа, на користь якої їх посвідчено. Разом з тим, судом також встановлено, що заповідач [PERSON] не мала початкової загальної освіти, а тому судом ставиться під сумнів напис на заповіті щодо особистого прочитання тексту оспорюваного заповіту. Якщо громадянин, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії, неписьменний або сліпий, посадова особа виконавчого комітету, крім того, зобов'язана прочитати йому текст документа і зробити про це на документі відмітку. Також, якщо глухий, німий або глухонімий громадянин, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, письменний, він сам прочитує документ і власноручно підписує його. Якщо такий громадянин неписьменний, при вчиненні нотаріальної дії обов'язково повинна бути присутня письменна особа, яка може порозумітися з ним і засвідчити своїм підписом, що зміст заповіту, довіреності, заяви чи іншого документа відповідає волі глухого, німого або глухонімого громадянина, який бере участь у цій нотаріальній дії. Окрім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1248 ЦК, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Статтею 1253 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених абз. 3 ч. 2 ст. 1248 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. З огляду на викладене та беручи до уваги те, що заповідач [PERSON] була глухонімою та неписемною, а також те, що при посвідчені заповіту відсутній перекладач жестової мови чи свідки, явка яких в даному випадку мала бути обовязкова, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, оскільки дійсно обставини, встановлені в судовому засіданні вказують на недійсність заповіту від 11.09.2148 року.

Outcome: approved