Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Вказує на те, що відповідачка [PERSON] не проживає у вказаному будинку протягом останніх п`ятнадцяти років, оскільки виїхала за кордон, де проживає зі своєю сімєю і де народився її син [PERSON] . Просить суд, ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтвердила повністю, підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Вiдповiдачі [PERSON] та її син [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомили і не просили суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Йорданештської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Глибоцької РДА в судове засідання не з`явився, проте надали висновок, згідно якого вважають за не можливе визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Згідно ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , є власницею будинку в [ADDRESS] . Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №157393873. Встановлено, що відповідач [PERSON] , близько п`ятнадцяти років не проживає у будинку, її малолітній син [PERSON] , який також зареєстрований в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , народився за кордоном, лише одного разу перебував на території Йорданештської селищної ради - 06.10.2017 року, коли був прописаний за вказаною адресою, більше жодного разу не приїжджав та не проживав у вказаному будинку. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт вказаний в позовній заяві. Суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування №01.12-399 від 07.11.2019 року, згідно якого ООП вважає, що неможливо визнати малолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки останній фактичного жодного дня не прожив у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , жодних речей там не має. А тому, на думку суду, визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, жодним чином не буде порушувати його права. Відповідно до ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS] , а [PERSON] та її малолітній син [PERSON] зареєстровані в будинку, не є членами її сім`ї, не проживають у вказаному будинку більше одного року, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні житловим будинком шляхом визнання останніх такими, що втратили право користування житлом, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved