Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна та заборони на відчуження майна, вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Кремінський РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області. В обґрунтування позову вона зазначає, що є дружиною [PERSON], [INFO], який помер [INFO], та після смерті якого відкрилася спадщина на будинок, власником якого був він. 01 листопада 2017 року рішенням Апеляційного суду Луганської області за позивачем [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернулася до нотаріуса з метою реєстрації права власності на вищезазначений житловий будинок з будівлями та спорудами, однак під час перевірки документів було з'ясовано, що на зазначений житловий будинок накладені арешт та заборона на відчуження. Зазначені арешт та заборону було накладено згідно з постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Кремінського районного управління юстиції Кошелєвої А.В., серії АА № 331255 від 19.10.2009 про стягнення із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліментів. Зазначеною постановою також було встановлено, що відповідно до відповіді КП «Кремінське РБТІ» за боржником [PERSON] зареєстроване нерухоме майно за адресою: [ADDRESS]. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що під час складання вищезазначеної постанови було допущено помилку, оскільки судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду позовної заяви про визнання права власності в порядку спадкування та апеляційної скарги було встановлено, що нерухоме майно, а саме житловий будинок з будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], належав померлому чоловіку позивача [PERSON], [INFO] Також позивач з листа Кремінського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області № 4055 від 30.08.2016 їй стало відомо, що [PERSON], [INFO], на обліку боржників по стягненню аліментів станом на 29.08.2016 не знаходився та ніколи не був платником аліментів. Позивач зазначає, що їй взагалі невідома особа [PERSON], [INFO], за виключенням того, що ця особа є повною тезкою померлого чоловіка позивача. 04.07.2018 позивач звернулася до КП «Кремінське РБТІ» із зверненням про надання їй копії запиту з органу виконавчої служби до Кремінського РБТІ в рамках здійснення виконавчого провадження про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], скерованого державним виконавцем у 2009 році. 09.07.2018 позивач отримала відповідь, з якої вбачається, що згідно з наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 термін зберігання запитів та книг (журналів) реєстрації складає п'ять років і тому немає можливості надати потрібну інформацію, також було повідомлено, що згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР (що діяла з 1966 по 19.01.1996) реєстрація права власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], здійснювався за адресою нерухомого майна із зазначенням лише прізвища, ім'я та по батькові (без дати народження та РНОКПП). 17.07.2018 позивач направила лист до Кремінського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області про вирішення питання щодо звільнення з-під арешту вищезазначеного житлового будинку з будівлями та спорудами та отримала письмову відповідь, відповідно до якої позивачу було повідомлено, оскільки у Кремінському РВ ДВС ГТУЮ в Луганській області станом на 19.07.2018 на виконанні не перебуває виконавчих документів відносно стягнення заборгованості із [PERSON], [INFO], і так само із [PERSON], [INFO] Посилаючись на викладене, позивач просила суд зняти арешт з майна та заборону на його відчудження, а саме житлового будинку з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки нею не повідомлялися, відзиву на позову вона не подала, а позивач не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є дружиною [PERSON], [INFO], який помер [INFO] та якому відповідно до свідоцтва про право власності від 15 травня 1990 року на підставі рішення виконавчого комітету Кремінської міської ради від 15.03.1989 належав житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16, 17, 25). Згідно з рішенням Апеляційного суду Луганської області від 01 листопада 2017 року за позивачем [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок з будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с. 18-23). З постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кремінського районного управління юстиції серії АА № 331255 від 19 жовтня 2009 року вбачається, що в рамках виконавчого провадження під час примусового виконання рішення Рубіжанського суду від 25.11.1992 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини, державним виконавцем було накладено арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], який (як вказано у постанові) належить [PERSON], [INFO], а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить цій особі (а.с. 28). В той же час, відповідно до листа Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області за № 4055 від 30.08.2016 [PERSON], [INFO], на обліку боржників по стягненню аліментів станом на 29.08.2016 не знаходиться та ніколи не був платником аліментів (а.с. 29). Також відповідно до листа Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області за № 6728/16.17-41 від 19.07.2018 на виконанні у цьому відділі станом на 19.07.2018 не перебуває виконавчих документів відносно стягнення заборгованості із [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим вирішити питання щодо звільнення з-під арешту майна [PERSON] пропонується шляхом звернення до суду (а.с. 30). Також з листа Комунального підприємства «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» № 218 від 09.07.2018 вбачається, що згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (яка діяла з 1966 по 19.01.1996) реєстрація права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], здійснювалася за адресою нерухомого майна із вказанням прізвища, ім'я та по батькові власника (без дати народження та ідентифікаційного номера) (а.с. 27). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю У ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України зазначається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що обтяження на майно (будинок) позивача було накладено помилково у зв'язку із наявністю виконавчого документа відносно [PERSON], [INFO], у той час як у Кремінському РВ ДВС відсутні будь-які виконавчі документи, за якими [PERSON], [INFO], (чоловік позивача) є боржником, а реєстрація житлового будинку з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] здійснювалася лише із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові власника (без зазначення дати народження та РНОКПП). Тому суд дійшов висновку, що арешт та заборона на відчуження вищезазначеного житлового будинку за постановою Кремінського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області були накладені помилково. За таких обставин, проаналізувавши встановлені у справі обставини, виходячи із таких засад цивільного законодавства, як справедливість та розумність, суд вважає за необхідне повністю задовольнити позов та зняти арешт з цього майна та заборону відчуження будинку позивача, оскільки подальше існування цієї заборони порушує її права як власника, зокрема перешкоджає розпорядженню вказаним майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved