Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та розподіл коштів. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 5.03.2011 року. Від шлюбу в подружжя народилась одна дитина, дочка [PERSON] [INFO]. Подружні відносини з відповідачем не склалися, у них різні погляди на життя, він нехтує сімейними цінностями, що постійно призводить до виникнення суперечок та сварок. З квітня 2013 року, шлюбні відносини між ними припинені та не ведуть спільного господарства. Подальше перебування в шлюбі є неможливим, вона втратила до нього почуття любові, просить розірвати шлюб з відповідачем. Також, зазначила, що за час проживання в шлюбі в них були грошові кошти, які їм подарували на весілля в розмірі 4300 дол. США, які просить розділити між нею та [PERSON] Окрім того, оскільки відповідач офіційно працює та отримує регулярний дохід, бажає стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, зіслалась на обставини викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що на даний час навчається, що потребує додаткових витрат, тому згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно. Що стосується розподілу подарованих коштів, пояснив, що такі ними були витрачені під час спільного проживання. Пояснення відповідача підтримав і його представник [PERSON] Заслухавши пояснення, оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5 березня 2011, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Між сторонами протягом часу перебування у шлюбі виникли напружені відносини, що призвели до втрати почуття любові. Від перебування у шлюбі, у сторін народилась одна дитина - [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як вбачається з матеріалів справи, сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сім'я розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідачки. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в частині стягнення аліментів та розірвання шлюбу є підставними, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають до задоволення. Що стосується вимоги в частині розподілу коштів то такі на думку суду є необґрунтованими з огляду на наступне. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 встановлено, що відповідно до ст. 177 ЦК об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Залишається не підтвердженим той факт, що сума грошових коштів подарованих на весілля становить 4300 дол. США. Посилання позивачки на наявність спільних грошових коштів у сумі 4300 дол. США, не підтверджено жодними допустимими доказами, а є лише припущеннями. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведені обставини, суд приходить до переконання, що вимоги в частині розподілу спільних коштів не підлягають до задоволення так як такі є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами.

Outcome: partial