Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини дочки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття та про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн., щомісячно до досягнення малолітньою дитиною дочкою: [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Згідно з доводами позивачки, незважаючи на її неодноразові звернення і прохання, відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання своєї малолітньої дитини, передбаченого ст.180 СК України, матеріально її не забезпечує і не приймає участі в її вихованні. За таких обставин, як вказала [PERSON], вона змушена самостійно утримувати малолітню дочку: [PERSON], [INFO], за рахунок допомоги при народженні дитини. Окрім цього, позивачка ствердила, що всупереч ст.84 СК України [PERSON] відмовляється від її утримання як його колишньої дружини, з якою проживає малолітня дитина віком до трьох років. [PERSON] зазначила, що на теперішній час вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки здійснює догляд за малолітньою дочкою: [PERSON], [INFO], та її виховання і не має можливості влаштуватись на роботу та отримувати хоча б мінімальну заробітну плату. Згідно з твердженнями позивачки відповідач інших утриманців не має, є працездатним, офіційно не працевлаштований, проте отримує нерегулярні та досить значні доходи за виконання різних робіт, які повністю витрачає лише на себе і для задоволення лише власних потреб. 04 червня 2015 року [PERSON] подав в суд письмові заперечення, в яких зазначив, що частково визнає позовні вимоги [PERSON] і погоджується сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та погоджується сплачувати аліменти на утримання позивачки як колишньої дружини, з якою проживає малолітня дитина, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) грн. щомісячно до досягнення малолітньою дитиною дочкою: [PERSON], [INFO], трьох років. Відповідач підтвердив факт проживання малолітньої дитини з її матірю позивачкою та зазначив про надання ним матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини у виді одягу, іграшок та інших речей, необхідних для її нормального розвитку. [PERSON] вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів у сукупному розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. щомісячно завеликими для нього з врахуванням відсутності стабільного доходу і наявністю мінливих і нерегулярних доходів за виконання ним різних робіт. Під час судового розгляду справи [PERSON] просила залишити без розгляду її позов, заявлений до [PERSON], в частині вимог про стягнення аліментів на її утримання як колишньої дружини, з якою проживає малолітня дитина до досягнення нею трьох років, про що 04 червня 2015 року подала в суд відповідну письмову заяву. З цих підстав відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 червня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, з якою проживає малолітня дитина до досягнення нею трьох років, в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина [PERSON], [INFO], до досягнення нею трьох років, залишено без розгляду. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов в іншій частині заявлених вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини дочки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з доводами позивачки з відповідачем вона не перебуває у шлюбі і спільно з ним не проживає. [PERSON] пояснила суду, що матеріальне забезпечення малолітньої дитини вона здійснює самостійно за рахунок одержуваної щомісячної державної допомоги при народженні дитини та матеріальної допомоги зі сторони її батьків. З пояснень позивачки також слідує, що батьківські обовязки по утриманню малолітньої дитини [PERSON] виконує нерегулярно та не в достатньому розмірі. [PERSON] вказала, що малолітня дочка [PERSON], [INFO], має хворобливий стан здоровя, у звязку з чим потребує придбання ліків і проведення різних лікувальних оплатних процедур. Проте, як зазначила позивачка, відповідач ігнорує її звернення щодо надання матеріальної допомоги, а за принесені ним при відвідуванні малолітньої дитини декілька фруктів (два яблука, два банани, два апельсини і дві упаковки соку), дві пари взуття і кофту купити ліків неможливо. Згідно з твердженнями [PERSON] відповідач має змогу фінансово забезпечувати їх спільну малолітню дитину в повній мірі, оскільки заробляє для цього достатньо коштів, адже постійно виконує різного роду роботу, у власності має земельну ділянку, автомобіль і трактор, проте кошти витрачає на своє дозвілля у барах. [PERSON] в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги [PERSON], зазначивши, що погоджується сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, в твердій грошовій сумі в розмірі 200 (двісті) грн. щомісячно до досягнення малолітньою дитиною дочкою: [PERSON], [INFO], трьох років. Під час розгляду справи відповідач також повністю визнавав позов [PERSON] в частині вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Із пояснень відповідача слідує, що малолітня дочка [PERSON], [INFO], проживає разом із матірю позивачкою по справі. [PERSON] зазначив, що з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], він спільно не проживає і її матеріальне забезпечення здійснює на прохання [PERSON] Відповідач пояснив, що після розірвання шлюбу із [PERSON] він купив для малолітньої дитини памперси, туфлі, кросівки, кофту та іграшки, всього витративши понад 1000 (одну тисячу) грн., а в травні 2015 року провідував свою малолітню дочку 1 раз і купив їй фрукти, сік, йогурт, іграшку та водив на каруселі. При цьому [PERSON] підтвердив, що він має підробітки, одержує нерегулярний і мінливий дохід, купив разом зі своїм батьком і братом трактор за 100000 (сто тисяч) грн., на теперішній час має деякі грошові заощадження в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. із березня 2015 року і 200 (двісті) доларів США за виконання ним різних робіт. За таких обставин, відповідач визнав, що він надає позивачці нерегулярну і недостатню матеріальну допомогу на утримання їх спільної малолітньої дитини дочки: [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Такий висновок суду грунтується на наступних нормах права і встановлених фактичних обставинах. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог, передбачених в ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 квітня 2015 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 21 квітня 2012 року і зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №38. У період цього шлюбу 31 серпня 2013 року у сторін народилася дочка: [PERSON], яка на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №194229, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 05 вересня 2013 року (актовий запис №414 від 05 вересня 2013 року). Довідка ЖЕД №3 Кузнецовського міського комунального підприємства №624 від 21 квітня 2015 року свідчить, що сторони по справі проживають окремо, а їх малолітня дочка [PERSON], [INFO], проживає разом із матірю позивачкою. Згідно з довідкою управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №813 від 26 травня 2015 року у період часу з листопада 2014 року до квітня 2015 року включно [PERSON] отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 810 (вісімсот десять) грн. Сукупна сума вказаної допомоги за період часу з листопада 2014 року до квітня 2015 року включно становить 4860 (чотири тисячі вісімсот шістдесят) грн. З довідки Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №619 від 26 травня 2015 року слідує, що [PERSON] проживає [INFO] та дійсно ніде не працює. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами в даній справі у судовому засіданні визнано, що матеріальне забезпечення їх малолітньої дитини дочки: [PERSON], [INFO], зі сторони [PERSON] з врахуванням його стану здоровя і матеріального становища є нерегулярним, неналежним і недостатнім. Даючи пояснення суду, відповідач підтвердив, що на теперішній час він має підробітки, одержує нерегулярний і мінливий дохід та спроможний надавати матеріальну допомогу позивачці в твердій грошовій сумі в сукупному розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно. Отже, слідуючи ч.1 ст.61 ЦПК України, вказані обставини доказуванню не підлягають, оскільки встановлені шляхом їх визнання сторонами. Частиною 4 ст.174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З наведених підстав позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини необхідно задоволити повністю з врахуванням доводів позивачки та визнання цього позову відповідачем. З врахуванням наведених обставин, на підставі ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.184, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved