Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09 червня 2001 року вона з відповідачем уклала шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 32. 02.03.2005 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.07.2005 р., про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 21. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який залишився проживати разом з позивачем. На підставі постанови Балтського районного суду Одеської області від 30 вересня 2004 року відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], однак з самого початку 2012 року відповідач матеріальної допомоги на утримання сина позивачу не надає. Внаслідок цього за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 10939,90 грн., що підтверджується доданими до заяви розрахунками державного виконавця. За розрахунками позивача, зробленими відповідно до роз'яснень, викладених у постанові ВСУ у справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 р., за вказаний період сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача складає 3329,42 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, згоден сплатити неустойку за прострочення аліментів у розмірі 3329,42 грн., пояснивши, що дійсно аліменти вчасно не сплачувались, але заборгованість утворилась з поважних причин, так як він не працює, але трохи підробляє, має скрутне матеріальне становище, більш того на його утриманні знаходиться інші неповнолітні діти від другого шлюбу, тому коштів на всіх не вистачає. Суд, заслухавши сторони, оцінивши докази, що є у справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно постанови Балтського районного суду Одеської області від 30 вересня 2004 року відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Відповідно до довідок - розрахунків державної виконавчої служби, відповідач мав сплачувати за вказаний позивачем період щомісячно аліменти за період з січня по березень 2012 року по 333,60 грн., з квітня по червень 2012 року по 340,20 грн., з липня по вересень 2012 року по 343,20 грн., з жовтня по грудень 2012 року по 348,30 грн., з січня по грудень 2013 року по 363,00 грн., з січня 2014 року по серпень 2015 року по 385,80 грн., а з вересня 2015 року по квітень 2016 року по 436,50 грн., заборгованність з виплати аліментів станом на 01.05.2016 року становить 10939,90 грн. Згідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Постановою Верховного Суду України № 6-94цс15 від 1 липня 2015 року роз'яснено порядок проведення розрахунку неустойки ( пені ), яка стягується на підставі ст.196 СК України. У вказаній постанові зазначено, що з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи з вищевикладеного, розрахунок неустойки, викладений позивачем в позовній заяві і який на її думку за період з 01.01.2012 р. по 01.04.2016 р. становить 3329,42 грн. відповідає вимогам ст. 196 СК України та правовій позиції Верховного Суду України. Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих положень Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованність утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. На підставі змісту зазначених норм та положень ст. ст. 214, 215 ЦПК України суд під час ухвалення рішення повинен встановити факт заборгованності за аліментами, вину платника в її виникненні, період часу, за який виникла ця заборгованність, час її погашення та період, на який було прострочено сплату аліментів з моменту виникнення до її погашення. Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із аліментних відносин, позовна давність не застосовується (крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу), а відтак на правовідносини, які регулюються ст. 196 СК, не поширюється дія ЦК України, зокрема ст.258 ЦК України. Суд вважає, що вказана заборгованність виникла з вини платника аліментів, оскільки він будучи працездатним, не працював, на даний час заборгованність по аліментам не сплачена повністю і станом на 01.05.2016 року становила 10939,90 грн., а суду відповідач не надав будь-яких даних про сімейний стан та неналежний матеріальний стан, тому відсутні підтсави для зменшення розміру неустойки. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню на суму 3329,42 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, в дохід держави підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved