Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. \~Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, наразі сторони проживають окремо. Інших дітей чи непрацездатної дружини або батьків відповідач не має, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться. У звязку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх доходів [PERSON] щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Бариш) [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 22 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 173, що підтверджується паспортом відповідача та свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 124387 (а.с. 6, 8-9). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ № 140369, батьками дитини в якому записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області № 415 від 01.02.2019 позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Із зазначеної довідки також вбачається, що разом з нею проживає і, відповідно, перебуває на її утриманні її малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до\~ч.ч.\~6,7\~Сімейного кодексу\~України жінка\~та чоловік\~мають рівні\~права і\~обовязки у\~сімейних відносинах,\~шлюбі та\~сімї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України,\~Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Частиною 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач надав суду письмову заяву, в якій безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільної з позивачем малолітньої дитини, а також враховуючи безумовне визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву повністю та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх доходів [PERSON] щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивача при зверненні з позовом до суду було звільнено від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved