Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 234. В обґрунтування позову зазначила, що 22 листопада 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 листопада 2014 року, актовий запис № 234. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Порозуміння та повага в їхніх відносинах відсутні. Спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо. Примирення та відновлення шлюбних відносин між ними неможливе, а бажання зберегти сім`ю в них обох немає. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам, що є підставою для розірвання їх шлюбу. В разі розірвання шлюбу просила залишити дошлюбне прізвище - [PERSON] . Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28 січня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі в разі повторної неявки відповідача (а.с. 14). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, в тому числі шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав (а.с. 16,18,21,23). Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі ч.4 ст.223, п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 22 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 листопада 2014 року, актовий запис № 234 від 22 листопада 2014 року (а.с.5). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд, відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, постановляє рішення про розірвання шлюбу. Враховуючи позицію позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу та відсутність заперечень відповідача, його неявка в судове засідання, що свідчить про його незаінтересованість у збереженні сім`ї, з`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі, зокрема відсутність взаємного розуміння, поваги, любові, припинення шлюбних відносин, відсутність спільного проживання, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюбні стосунки та виконання обов`язків подружжя, передбачених статтями 54, 55 Сімейного кодексу України, фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, спору про поділ майна сторони не мають, відповідач будь-яких заяв до суду не надав, а позивач, у свою чергу, вважає цей шлюб таким, що суперечить її інтересам. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн 00 коп. за подання позовної заяви (а.с.2).

Outcome: approved