Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про зняття арешту з майна. Свій позов\~обґрунтовує тим,\~що в провадженні Першого відділу ДВС міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебувало виконавче провадження №30111679 за виконавчим листом №2-5483/11 про стягнення з неї, як боржника та [PERSON], як з поручителя, на користь ПАТ «БМ Банк» боргу в сумі 440937,45 грн. Зазначає, що за цим зобовязанням на підставі постанови державного виконавця від 05.08.2016 року, в рамках виконавчого провадження №51149369, було накладено арешт на все належне їй майно. Вказує, що 12.09.2017 року вона повністю розрахувалася з банком за вказаним боргом, а відтак не є боржником, жодного виконавчого провадження у виконавчих службах не зареєстровано, однак позбавлена можливості вільно розпоряджатися своїм майном, що є порушенням її права. У звязку з чим, просить скасувати арешт, накладений на все її майно в межах виконавчих проваджень №30111679 та №51149369 на підставі виконавчого листа №2-5483/11, виданого 10.09.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.11.2011 року та від 05.08.2016 року. Крім того, просить зобовязати Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції зняти арешт з усього її майна, накладених на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.11.2011 року та від 05.08.2016 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, проте не заперечувала щодо його задоволення. При цьому зазначила, що державний виконавець позбавлений можливості самостійно скасувати арешт. Представник третьої особи ПАТ «БМ Банк» в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що в провадженні Першого відділу ДВС Луцького МУЮ перебувало виконавче провадження №30111679 за виконавчим листом №2-5483/11, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 10.11.2011 року про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості в розмірі 440937,45 грн., що стверджується листом Першого відділу ДВС міста Луцька Головного територіального управління юстиції №36017 від 01.06.2018 року (а.с. 4). Крім того, в провадженні Першого відділу ДВС Луцького МУЮ також перебувало виконавче провадження №51149369 за виконавчим листом №2-5483/11, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 10.11.2011 року про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості в розмірі 262816,94 грн. та по 910 грн. судових витрат з кожного (а.с. 5). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення його заборони на його відчуження від 14.11.2011 року головного державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON] у виконавчому провадженні №30111679 зареєстровано обтяження всього нерухомого майна, яке належить [PERSON] (а.с. 9). Також, постановою головного державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького МУЮ [PERSON] від 05.08.2016 року в межах виконавчого провадження №51149369 накладено арешт на все майно позивача та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їй належить, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 8). Таким чином, як вбачається з наведеного, в рамках виконавчих проваджень накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, належне на праві власності [PERSON] та заборонено його відчужувати. Разом з тим, як слідує з повідомлення банку від 13.06.2018 року виконавче провадження №51149369 завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу (а.с. 10-11). Викладене також підтвердила в судовому засіданні державний виконавець та зясовано судом при огляді матеріалів виконавчого провадження. Частиною четвертою та пятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону) визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного. Відповідно до положень статей 391, 396\~ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином,\~оцінивши зібрані\~і дослідженні\~в судовому\~засіданні докази\~в їх\~сукупності,\~зважаючи,\~що виконавче\~провадження закінчено\~та враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна не інакше як за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved