Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що вона є дочкою [PERSON], [INFO], що проживав за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року в м. Алчевськ, Луганської області, Україна. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану вона не може, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово непідконтрольній території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть. За наведених обставин заявник звернулася до суду із вказаною заявою та просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO] в Україні, м. Алчевськ Луганської області [INFO] року. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просить справу слухати за її відсутності, заяву підтримує та просить її задоволити в повному обсязі. Заінтересована особа, представник Вінницького районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, згідно наданої суду заяви просить розглянути справу за відсутності представника Вінницького районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, щодо задоволення заяви поклався на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані письмові документи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява необґрунтована та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно до ч.3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до положень, викладених в п.2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно до ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до положень , викладених в ч.1 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. З положень , викладених в ч.1 ст. 64 ЦПК України, вбачається письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. В обґрунтування заяви заявник [PERSON] посилається на такий документ, як «Свидетельство о смерти [PERSON], выданого отделом записи актов гражданского состояния Алчевского городского управления юстиции Министерства юстиции Луганской Народной Республики 20.04.2016 года» ( а.с.2), який суд вважає недопустимими доказом у даній справі, оскільки , відповідно до положень, викладених в ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, вбачається , що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Вказаний вище документ наданий заявником, виданий органом, який створений, призначений у порядку, не передбаченому Конституцією України та законами України, тому є недійсним і не створює правових наслідків. Жодного належного та допустимого доказу, передбаченого в главі 5 ЦПК України, в обґрунтування своєї заяви, заявником [PERSON] суду не надано, тому заява задовленню не підлягає.

Outcome: dismissed