Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхньодніпровської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку по [ADDRESS]. Позивач є дружиною померлого, а тому має право на спадкування за законом. З метою прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріуса з відповідною заявою. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на будинок (спадкове майно). На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Суду пояснила, що вони проживали в цьому будинку з чоловіком, чому не було оформлено документи вона не знає. В них також є діти, але вони до нотаріуса з метою прийняття спадщини не зверталися. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КП «Верхньодніпровське БТІ» в судовому засіданні пояснила, що згідно з матеріалами інвентарної справи був лише акт вводу будинку в експлуатацію, проте рішення про реєстрацію права власності не було. В 1983 році було проведено технічну інвентаризацію будинку. З того часу ніяких звернень щодо цього майна до БТІ не було. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.27). Після його смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася його дружина - [PERSON] (а.с.58). Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 22 червня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, а саме, на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.40). За життя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 29 липня 1971 року було виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом від 25 серпня 1971 року (а.с.35). земельна ділянка була надана [PERSON] в користування на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 25 серпня 1971 року (а.с. 53-56). Оригінал договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва житлового будинку втрачено та отримати його в нотаріальному архіві не можливо, оскільки він на зберігання не передавався, що підтверджується листом державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 6 червня 2016 року (а.с.65). 25 серпня 1974 року виконавчим комітетом Верхньодніпровської міської ради [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). Будівництво будинку було завершено в 1974 році, що підтверджується технічним паспортом на садибний житловий будинок (а.с.74-76). Рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 4 жовтня 2016 року житловому будинку [PERSON] затверджена адреса: [ADDRESS] (а.с.73). Згідно з п. 6 ч.1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на момент смерті [PERSON].) державна реєстрація прав проводиться на підставі інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до п.49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95 передбачено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували індивідуальні житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття його в експлуатацію, отримати правовстановлюючі документи на будинок на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Таким чином за життя [PERSON] фактично завершив будівництво житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці, яка була передана йому у користування для будівництва житлового будинку, проте з невідомих суду причин не отримав правовстановлюючий документ на це майно, хоча будівництво було закінчено ще в 1974 році, що підтверджується технічним паспортом, а тому відповідно до чинного законодавства, він мав всі підстави зареєструвати право власності на цей будинок. Верховний Суд України за наслідками розгляду справи № 6-54 цс 12 від 13 червня 2012 року зробив правовий висновок про те, що відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об'єкт нерухомого майна, збудований до набрання зазначеним Законом чинності, не породжує в особи цього права, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Отже, [PERSON] за життя фактично набув право власності на житловий будинок по [ADDRESS], а відсутність державної реєстрації права власності не є підставою для припинення цього права. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 22 вересня 2016 року право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.69,70). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, а тому до неї фактично перейшли права та обов'язки спадкодавця, в тому числі право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті [PERSON] згідно зі спадковою справою не встановлено. Так згідно з інформаційною довідкою із Спадкового реєстру станом на 25 липня 2014 року заповіти, спадкові договори не зареєстровані (а.с.59). недієздатних, малолітніх, неповнолітніх спадкоємців, або ж спадкоємців, дієздатність яких обмежена після смерті [PERSON] не встановлено. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про можливість визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved