Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області, про визнання права власності на земельну ділянку загальною площею 0,79 га (ділянка розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2625688001:05:001:0354; ділянка розміром 0,3600 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2625688000:02:002:0325; ділянка розміром 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2625688001:05:001:0365; які виділені на підставі рішення Пужниківської сільської ради народних депутатів Тлумацького району Івано-Франківської області від 26.10.1993 року, у відповідності з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІФ № 14-25-2/000026, виданого 01.02.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 26 на імя матері [PERSON], в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона проживає [INFO] Івано-Франківської бласті. Разом з нею за вказаною адресою проживала по день смерті мати [PERSON] (вона же [PERSON], [PERSON]) Степанівна, [INFO]. ЇЇ матері на праві власності належали земельні ділянки загальною площею 0,85 га (такий розмір зазначено в Державному акті на право приватної власності на землю від 01.02.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власноті на землю за № 26), фактично розмір земельних ділянок (загальна площа) становить 0,79 га, що зазначено у Витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (ділянка розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2625688001:05:001:0354; ділянка розміром 0,3600 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2625688000:02:002:0325; ділянка розміром 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2625688001:05:001:0365, які виділені на підставі рішення Пужниківської сільської ради народних депутатів Тлумацького району Івано-Франківської області від 26.10.1993 року, у відповідності з Державним актом на право приватної власності на змлю серії ІФ № 14-25-2/000026, виданого 01.02.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 26 на імя матері [PERSON]. Як виявилося, що при розробленні технічної документації із землеустрою щодо встановленя (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в результаті горизонтальної геодезичної зйомки було встановлено, що фактичні конфігурації (межі) земельних ділянок відрізняються від конфігурації (меж), вказаних в Державному акті. Це було відображено в Пояснювальній записці, яка є складовою частиною технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вона зверталася із заявою до Державного кадастру про дачу згоди на зміну конфігурації земельних ділянок, які призначені для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку площею 0,85 га (земельні ділянки №№ 1, 2, 3), що належали її матері [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 14-25-2/000026. На даний час загальна площа земельних ділянок стаовить 0,79 га (ділянка розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2625688001:05:001:0354; ділянка розміром 0,3600 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2625688000:02:002:0325; ділянка розміром 0,1800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2625688001:05:001:0365). 30.11.1996 року мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Вона вступила в управління спадковим матері, оскільки проживали разом, вели пільно господарство, проводила похорон матері, підтримує господарство та надалі проживає в спадковому господарстві і бажає оформити право власності на земельні ділянки на своє імя. Однак, у звязку з розбіжністю в документах імені матері не можливо підтвердити належність спадкодавці [PERSON] спадкового майна, їй в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє її можливості оформити спадщину. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти задоволення позову та просив справу розглянути у його відсутності. У зв'язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги, виданої Тлумацькою міською радою обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 390 від 23.10.2018 року, в житловому будинку по вул. Вільна, 7, в с. Пужники Тлумацького району Івано-Франківської області, який числився колгоспним двором були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], голова двору, [PERSON], [INFO], дочка, [PERSON], [INFO], зять, [PERSON], [INFO], онук, [PERSON], [INFO], онука (а.с. 26). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-АГ № 229482 від 31.05.1971 рку [PERSON] (позивач) народилася 22.04.1955 року і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29). 25.05.1975 року [PERSON] (позивач) уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «Шкромида» (а.с. 29). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НМ № 029297 від 02.12.1996 року [PERSON] померла 30.11.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 27). Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ № 14-25-2/000026, виданий 01.02.1999 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 26 на імя матері [PERSON] (а.с. 18). З вищевказаних документів вбачається, що існують розбіжності в імені спадкодавця, а саме «Параска», «Параскева» і «Парасковія». Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до копії довідки Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 238 від 17.07.2018 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яка померла 30.11.1996 року це одна і та сама особа, інших осіб з таким прізвищем, іменем та по батькові на території с. Пужники Тлумацького району ІваноФранківської області не проживали і не проживають (а.с. 25). Згідно словника-довідника «Власні імена людей» імя «Парасковія», «Параскева» «Параска» - це одне і теж жіноче імя. З оцінки наявних у справі доказів в судовому засіданні встановлено факт приналежності померлій [PERSON] (мати позивача) Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ № 14-25-2/000026, виданого 01.02.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 26, площею 0,85 га для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку, які виділені на підставі рішення Пужниківської сільської ради народних депутатів Тлумацького району Івано-Франківської області від 26.10.1993 року (а.с. 18). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] вступили в управління спадковим майном та частково оформили спадщину на своє імя, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 389 від 23.10.2018 року (а.с.\~24). та копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 26.03.2004 року (а.с. 48, 51 ворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 129/2004 від 26.03.2004 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 43-70), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на спірну земельні ділянки в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON] В нотаріальному порядку [PERSON] (позивач) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у звязку з тим, що розбіжності в документах не дають можливості підтвердити родинні відносини між [PERSON] (позивач) та спадкодавцем [PERSON] та належність спадкодавиці [PERSON] документів про право власності за земельні ділянки, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області [PERSON] № 628/02-31 від 12.10.2018 року (а.с. 28). При розробленні технічної документації із землеустрою щодо встановленя (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 19-23), виявилося, що в результаті горизонтальної геодезичної зйомки було встановлено, що фактичні конфігурації (межі) земельних ділянок відрізняються від конфігурації (меж), вказаних в Державному акті, що підтверджується Пояснювальною запискою, складеною фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с. 20), яка є складовою частиною технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 4 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок. 10.01.2018 року [PERSON] звернулася із заявою до компетентного органу (Державного кадастру), яка посідчена приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] (а.с. 22), якою надала згоду на зміну конфігурації земельних ділянок, які призначені для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку площею 0,85 га (земельні ділянки №№ 1, 2, 3), що розташовані за адресою: Пужницька сільська рада Тлумацького району Івано-Франківської області, що належали [PERSON] (яка поерла 30.11.1996 року) на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 14-25-2/000026. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2603242572018 від 08.02.2018 року площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 2625688001:05:001:0365 становить 0,1800 га (а.с. 9-11). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2603242542018 від 08.02.2018 року площа земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер 2625688001:05:001:0354 становить 0,2500 га (а.с. 12-14). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2603242392018 від 08.02.2018 року площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 2625688000:02:002:0325 становить 0,3600 га (а.с. 15-17). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 675,55 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved