Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на її утримання, на час догляду за дитиною [PERSON], до досягнення ним 3-х річного віку, тобто до 02 жовтня 2021 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 10 лютого 2017 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у Новомосковському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, син [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на повному її утримані, відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Після народження дитини, [PERSON], знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, в звязку з чим позбавлена можливості забезпечувати свої матеріальні потреби, тому просить стягнути аліменти на її утримання у зазначеному вище розмірі. В підготовче засідання позивач не зявилася, надавши до суду з заявою, в якій просить цивільну справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання також не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав у повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2017 року. Суду надане свідоцтво про народження [PERSON], у відповідності до якого останній народився 02 жовтня 2018 року, його батьками значаться сторони по справі (а.с. 7). Згідно з ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). У відповідності до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Зважаючи на фактичні дані, встановлені судом, щодо проживання дитини з матірю, а також на вік дитини, яка не досягла 3-років, та перебування матері у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною 3-х років. Відповідач, в силу ст. 81 ЦПК України, не надав доказів неможливості надання матеріальної допомоги дружині, яка здійснює догляд за дитиною, що не досягла 3-х років. З урахуванням вимог ст. 191 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти з моменту звернення до суду, тобто з 27 грудня 2018 року. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі п.2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved