Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про зняття арешту з майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.10.2012 між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого остання отримала позику в сумі 7\~900 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 26.10.2012 між ними було укладеного договір іпотеки №Р1362 (зі змінами від 02.09.2015), предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 72,5 кв.м. та земельна ділянка будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0710100000:22:014:0009, що знаходяться за адресою: м. Луцьк, вулиця Ківерцівська, 27, і належать [PERSON] На підставі договору іпотеки були внесені відомості про заборону відчуження предмета іпотеки до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. [PERSON] як іпотеко держатель і [PERSON] як іпотекодавець дійшли згоди щодо набуття [PERSON] права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики в позасудовому порядку, на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя, викладеного у вигляді застереження в п.13 Договору іпотеки. Повідомлення позивача про задоволення вимог іпотекодежателя від 15.11.2016 було залишене без відповіді. В ході підготовки дій по реєстрації переходу права власності на іпотечне майно позивачу стало відомо, що постановою старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 27.03.2014 у виконавчому провадженні №42684748 з виконання рішення суду про стягнення заборгованості в розмірі 96\~311,29 грн. з [PERSON] в користь ПАТ «Родовід Банк» накладено арешт та заборону відчуження на все нерухоме майно належне [PERSON] На її клопотання про зняття арешту з іпотечного майна до Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області вона отримала лист-відмову. В ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження було встановлено, що державному виконавцю відомо про перебування зазначеного вище майна в іпотеці. Заходи, направленні на звернення стягнення на дане майно банком не вживалися. Вважає, що як іпотекодержатель, має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою своїх вимог за рахунок іпотеки, в тому числі і в позасудовий спосіб. ПАТ «Родовід Банк» не є іпотекодержателем. Вважає, що накладеним державним виконавцем арештом, в тому числі і на іпотечне майно, порушуються її права. А тому, просить звільнити з-під арешту та заборони відчуження, накладеного постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 27.03.2014 у виконавчому провадженні №42684748, нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 72,5 кв.м., та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0710100000:22:014:0009, що знаходяться за адресою: м. Луцьк, вулиця Ківерцівська, 27, і належать [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав викладених в заяві. Представник відповідач ПАТ «Родовід Банк» в судовому засіданні вимоги позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві (а.с.65-71). Вказував на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 02.10.2013 стягнуто з [PERSON] заборгованість в користь ПАТ «Родовід Банк» в розмірі 96\~311,29 грн. Рішення звернуто до примусового виконання. Рішення суду не виконано, борг не погашений. Підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні. Позивач не є власником майна. Застереження до договору іпотеки були внесені лише в 2015 році, коли рішення про стягнення заборгованості в користь банку уже було на виконанні і був накладений арешт на майно боржника. До 2015 року жодних обтяжень щодо цього майна в реєстрі не було. Крім того, заявив, що банк не є належним відповідачем у даній справі. А тому, просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує (а.с.45). Представник третьої особи Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області клопотав про розгляд справи у його відсутності (а.с.32). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2012 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого остання отримала позику в сумі 7\~900 грн. (а.с.11). В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 26.10.2012 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за №1362, предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 72,5 кв.м., та земельна ділянка будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0710100000:22:014:0009, що знаходяться за адресою: м. Луцьк, вулиця Ківерцівська, 27, і належать [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно до п.12 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 13 договору установлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з окремим договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 26.10.2012 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна нотаріусом, як державним реєстратором, було внесено запис про заборону на нерухоме майно -- житловий будинок за адресою: м. Луцьк, вулиця Ківерцівська, 27, власник -- [PERSON], обтяжувач -- [PERSON] (а.с.18 зворот). 02.09.2015 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору від 26.10.2012, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за №703 (а.с.10), відповідно до п.13 якого сторони іпотечного договору домовились про те, що в разу невиконання основного зобов'язання іпотекодавцем, цей договір передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на іпотечне майно. Зазначене застереження вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 15.11.2016 представником іподекодержателя [PERSON] було направлено іпотекодавцю [PERSON] повідомлення про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі договору іпотеки (а.с.12). Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 02.10.2013 було стягнуто з [PERSON] в користьПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 96\~311,29 грн. та судовий збір (а.с. 73-75). Рішення суду перебувало на примусовому виконання у Першому ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області. Постановою старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 27.03.2014 у виконавчому провадженні №42684748 накладено арешт та оголошено заборону відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] (а.с.13). Відомості про накладений державним виконавцем арешт були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належного боржнику майна за адресою : м. Луцьк, вулиця Ківерцівська, 27. Постановою державного виконавця Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області від 30.06.2015 у виконавчому провадженні №42684748 виконавчий лист №161/10436/13ц про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 96\~311,29 грн. та судового збору було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.16). В постанові, зокрема, зазначено, що за боржником зареєстровано житловий будинок за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 27, проте дане майно знаходиться в іпотеці [PERSON] Крім того, постановою установлено можливість повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання в строк до 30.06.2016. Жодних доказів того, що виконавчий лист був повторно пред'явлений банком до виконання і перебуває на виконання на час розгляду даної справи, представником відповідача ПАТ «Родовід Банк» суду не надано і такі обставини судом не встановлені. 25.09.2017 представник позивача [PERSON] звернувся до Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області з клопотанням про часткове зняття арешту з майна [PERSON], а саме: з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 72,5 кв.м., та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0710100000:22:014:0009, що знаходяться за адресою: м. Луцьк, вулиця Ківерцівська, 27 (а.с.14). 27.11.2017 Першим ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області було повідомлено заявника, що такий арешт може бути знятий за рішенням суду. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Отже, відповідачем у даній справі про зняття арешту з майна, крім боржника, обов'язково має бути особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Оскільки арешт на майно [PERSON] накладений державним виконавцем у виконавчому провадженні в інтересах ПАТ «Родовід Банк», то банк є належним відповідачем у даній справі. А тому, твердження представника відповідача щодо того, що банк не є належним відповідачем, є помилковими. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Згідно зі ст.3 цього Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. З вказаного випливає, що заставодержатель має переважене право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. З врахуванням вищенаведених обставин справи та вимог закону, суд вважає, що [PERSON], як іпотекодержатель нерухомого майна за адресою: м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 27, права якого як обтяжувала зареєстровані з 2012 року, має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328,335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Позивачем обрано позасудовий спосіб захисту за відповідним застереженням в іпотечному договорі, що відповідає вимогам закону. Наявність арешту на спірне майно перешкоджає позивачу реалізувати своє право, оскільки обтяжене майно не підлягає відчуженню. Арешт та заборона відчуження, які були накладені Першим відділом державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 72,5 кв.м., та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0710100000:22:014:0009, що знаходяться за адресою: м. Луцьк, вулиця Ківерцівська, 27, і належать [PERSON], на даний момент не дає можливості скористатися законним правом позивачу щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач може захистити своє право шляхом звернення до суду з вимогою про звільнення майна з-під арешту. Такий спосіб захисту права кредитора, який є іпотекодержателем, передбачений ч. 4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), згідно з якою про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що накладеним постановою старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 27.03.2014 у виконавчому провадженні №42684748 арештом та забороною відчуження порушуються права позивача, в частині арешту та заборони відчуження на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 72,5 кв.м., та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0710100000:22:014:0009, що знаходяться за адресою: м. Луцьк, вулиця Ківерцівська, 27, а тому, вимоги про зняття арешту підлягають до задоволення.

Outcome: approved