Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, в який просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року її матері [PERSON], померлої [INFO] в м. Кривий ріг Дніпропетровської області. В обґрунтування заяви зазначає, що вона народилася [INFO] в м. Маріуполь Донецької області. В березні 2018 року вона звернулася до Волноваського РВ ГУ ДМС України в Донецькій області з заявою про видачу їй паспорта громадянина України. Їй в цьому було відмовлено, оскільки вона не може документально підтвердити, що її мати [PERSON] постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 року. Мати померла [INFO]. До часу смерті, починаючи з 1987 року мати проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджені відміткою в паспорті матері, копією картки форми та форми 1, довідкою квартального комітету. Але у зв'язку з відсутністю архівних карток реєстрації приватного сектора відділу реєстрації місця проживання матері державний архів Дніпропетровської області не може надати інформацію щодо реєстрації матері за вказаною адресою. Встановлення вказаного факту необхідно їй для реалізації права на набуття громадянства України та отримання паспорту громадянина України, оскільки факт постійного проживання на території України батьків дитини або одного з них на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року має юридичне значення для цього. У судове засідання позивач надіслала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі в судовому засіданні у зв'язку з перебуванням в лікарні з причини пологів (а.с.37). Представник заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області Князькова Т. В. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] Суд, з'ясувавши думку представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] в м. Маріуполі Донецької області. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки квартального комітету № 8 Центрально - міської районної у місті ради м. Кривого Рогу [PERSON], [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 1987 року по день смерті [INFO]. Разом з нею проживали:[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.11). З копії паспорта [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] померла [INFO] у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (а.с. 15). Згідно форми № 1 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). З довідки відділу реєстрації місяця проживання громадян виконавчого комітету Центрально - районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за вих.№ 2820 від 03.04.2018 року встановлено, що інформація щодо реєстрації [PERSON] відсутня (а.с. 19). Згідно довідки державного архіву Дніпропетровської області за вих.№ Д-41-2018 від 10.04.2018 підтвердити факт реєстрації [PERSON] неможливо через відсутність на зберіганні запитуваних документів (а.с.20). У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є близькою подругою заявниці [PERSON], у зв'язку з чим їй достовірно відомо той факт, що остання разом зі своєю матір'ю проживала в м. Кривий Ріг. Станом на 24.08.1991 року [PERSON] також проживала там. На деякий час вони переїздили на проживання до м. Маріуполь Донецької області, а потім знову повернулися до м. Кривий Ріг. На постійно місце проживання до іншої країни вони ніколи не виїздили. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що його батько є дальнім родичем померлої [PERSON], у зв'язку з чим йому достовірно відомо, що остання за життя проживала в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, в серпні 1991 році також проживала там. В дитинстві він неодноразово разом з батьком їздив до неї в гості в м. Кривий Ріг. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р. Відповідно до п.3 ч.2ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 315 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. На підставі вищевказаних положень чинного законодавча та встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки факт постійного безперервного проживання її матері [PERSON] на території України, в тому числі і станом на 24.08.1991 року, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимим доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved