Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, Бахмацької районної державної адміністрації, відділу Держземагенства у Бахмацькому районі про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що будучи спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON], вона не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно і належним чином зареєструвати своє право власності на земельні ділянки, оскільки оригінал державного акта, що засвідчує право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно втрачений. Оскільки видавати нові державні акти взамін втрачених відділ Держземагенства наразі не має права, то позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з»вилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] помер [PERSON], якому за життя, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 392103, виданого Бахмацькою районною державною адміністрацією 09.10.2006 року на підставі розпорядження Бахмацької РДА № 64 від 07.03.2006 року, належала земельна ділянка загальною площею 5.375 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки площею 0.62 га, кадастровий номер 7420381000:13:000:0158; земельної ділянки площею 0.025 га, кадастровий номер 7420381000:09:000:0476; земельної ділянки площею 0.43 га, кадастровий номер 7420381000:13:000:0345; земельної ділянки площею 4.30 га, кадастровий номер 7420381000:13:000:0064, які розташовані на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, що підтверджується копією вищевказаного державного акта та витягом з технічної документації (а.с. 9, 12). За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів своїй доньці - позивачу по справі [PERSON] (а.с.6, 11). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . У встановлені законодавством строки позивач звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину по причині втрати оригіналу державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.20). При зверненні по вирішенню даного питання до відділу Держземагенства у Бахмацькому районі, позивачеві було роз»яснено, що відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, тому, за захистом та відновленням своїх прав їй було рекомендовано звернутися до суду (а.с.13). Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Голос Присеймів»я» від 21.06.2014 року позивачем було повідомлено про втрату державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №392103 з проханням вважати втрачений державний акт недійсним (а.с.14). Вищевикладене підтверджує право позивача в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 5.375 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки площею 0.62 га, кадастровий номер 7420381000:13:000:0158; земельної ділянки площею 0.025 га, кадастровий номер 7420381000:09:000:0476; земельної ділянки площею 0.43 га, кадастровий номер 7420381000:13:000:0345; земельної ділянки площею 4.30 га, кадастровий номер 7420381000:13:000:0064, які розташовані на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Тому за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно у виді земельних ділянок, оскільки, виходячи з вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved