Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаною скаргою. В обґрунтування вказує, що 03.07.2013 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/756/89/2013, виданого 22.01.2013 року про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу у сумі 968569,66 грн. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2013 року щодо [PERSON] їй надано строк на добровільне виконання до 10.07.2013 року. 24.07.2013 року, як слідує з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, у зв*язку з невиконанням було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Однак, як слідує із супровідного листа, за яким направлялася постанова про відкриття виконавчого провадження, вихідний номер у ньому проставлений два рази: спочатку 03.07.2013 року, а потім 16.08.2013 року. Надіслана дана постанова про відкриття виконавчого провадження, як слідує зі штемпеля на конверті 22.08.2013 року, а відділенням поштового зв*язку 211 взагалі отримано 27.08.2013 року, і внаслідок цього отримала лише 17.09.2013 року, що підтверджує довідка з відділення поштового зв*язку. Вказує, що вона, як сторона виконавчого провадження наділена правом добровільного виконання рішення до стадії примусового виконання, без стягнення виконавчого збору і витрат, проте державний виконавець позбавив її такого права. Зазначає, що у відповідності до ст.25, 31 та 27 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця не було правових підстав розпочинати примусове виконання рішення без надсилання їй постанови про відкриття провадження. Постанова про відкриття провадження від 03.07.2013 року була зареєстрована для відправки вихідним номером аж 16.08.2013 року, а надіслана 22.08.2013 року. А вже за місяць до надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження, 24.07.2013 року, державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, яка в порушення ст. 57 п. 4 Закону України «Про виконавче провадження» їй взагалі не була направлена. Вважає, що при винесенні постанови про відкриття провадження від 03.07.2013 року та постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 24.07.2013 року державним виконавцем порушено ст.ст. 6, 12, 25, 27, 31, 57 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження, примусово виконується «виконавчий лист № 2/756/89/2013, виданий 22.01.2013 року ВДАІ Оболонського району. Жодних сум коштів ВДАІ Оболонського району не винна, жодних рішень під цим номером та від цієї дати ним не виносилося, жодних виконавчих листів ним видаватися не могло. На даний час існує лише рішення Оболонського районного суду м.Києва від 22.01.2013 року по цивільній справі за номером провадження № 2/756/89/13. Тобто, існує суттєва і помітна різниця в номері рішення та назві органу, яким виданий виконавчий документ. Вказує, що державним виконавцем порушено ст.18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», п. 1.5.1 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», внаслідок чого порушено права боржника та відкрито виконавче провадження за неіснуючим рішенням. В ході розгляду справи представником заявника доповнено скаргу. В доповненнях до скарги заявник вказує, що як стало їй відомо із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, 04.10.2013 року державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Кондратьєв А.С. виніс постанову про звернення стягнення з заробітної плати, знову ж таки на виконання виконавчого листа № 2/756/89/2013, виданого 22.01.2013 року ВДАІ Оболонського району. Після відкриття виконавчого провадження за неіснуючим рішенням державний виконавець не усуває власну помилку, стягує кошти за неіснуючим боргом. Копію даної постанови, як це передбачено ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець знову не надіслав. 15.01.2014 року представник заявника подав доповнення до скарги в якій вказує, що 15.11.2013 року Оболонським районним судом була винесена ухвала про зупинення стягнення по виконавчому провадженню до розгляду скарги Оболонським районним судом м.Києва, котра оскаржена не була. Проте, в порушення п.4 ч.1 ст.37 , ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не виніс постанову про зупинення виконавчого провадження. 03.12.2013 року державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві Кондратьєв А.С. виніс постанову про виправлення «технічної помилки» у постанові про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2013 р., постанові про арешт від 24.07.2013 року та постанові про звернення стягнення із заробітної плати від 04.10.2013 року. Зазначає, що відповідно до ч.3 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до «Додатку до інструктивно-методичних матеріалів для підготовки екзаменаторів із перевірки відкритих завдань зовнішнього незалежного оцінювання 2013 року з української мови і літератури «до групи граматичних помилок зараховують морфемні, словотвірні, морфологічні й синтаксичні порушення.» Вказує, що в даному випадку державним виконавцем було відкрито провадження та проведені виконавчі дії за неіснуючим виконавчим документом. Вважає, що зміна одних органів державної влади на інші у виконавчих документах за бажанням державного виконавця недопустима. Посилаючись на ст.ст. 6, 12, 18, 19, 25, 27, 31, 37, 57, 60, 87 Закону України «Про виконавче провадження», п.1.5.1 «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року просить суд визнати незаконним дії державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києва Кондратьєва А.С., скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2013 року; скасувати постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відлучення від 24.07.2013 року ; зняти арешт з майна, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відлучення від 24.07.2013 року; скасувати постанову про звернення стягнення з заробітної плати від 04.10.2013 року; скасувати постанову про виправлення помилки від 03.12.2013 року; зобов*язати державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві Кондратьєва А.С. повідомити органи, куди була направлена постанова про арешт, про зняття арешту з майна; зобов*язати державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві Кондратьєва А.С. повідомити організацію, у яку була направлена постанова, про скасування постанови про звернення стягнення з заробітної плати. В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, з обставин викладених в ній та просив задовольнити. Представник ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві Васильєв С.С. проти задоволення скарги заперечував, суду пояснив, що на даний час державний виконавець Кондратьєв А.С. ,на виконанні у якого перебуває виконавче провадження, знаходиться у відпустці, а тому виконавче провадження знаходиться у нього. Також зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження не вчасно направлена боржнику через відсутність поштових марок на відправлення кореспонденції і боржник не позбавлений можливості в такому випадку звернутися до державного виконавця для надання додаткового терміну для добровільного виконання судового рішення. У журналі вихідної кореспонденції відсутні відомості про направлення боржнику постанови про арешт майна та звернення стягнення з заробітної плати, проте зазначив, що боржник має доступ до єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, йому відомо про наявність існуючої перед Банком заборгованості, проте судове рішення останнім не виконується в добровільному порядку. Вважає, що скарга подана з формальних підстав, просив в задоволенні скарги відмовити. Представник зацікавленої особи - представник ПАТ «Універсал Банк» також заперечувала проти задоволення скарги, зазначивши, що [PERSON] обізнана про наявність судового рішення, яке обов*язкове до виконання просила в задоволенні скарги відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити виходячи з наступного. 03.07.2013 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/756/89/2013, виданого 22.01.2013 року про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу у сумі 968569,66 грн. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2013 року щодо [PERSON] їй надано строк на добровільне виконання до 10.07.2013 року. 24.07.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Однак, як слідує із супровідного листа, за яким направлялася постанова про відкриття виконавчого провадження, вихідний номер у ньому проставлений два рази: спочатку 03.07.2013 року, а потім 16.08.2013 року. Надіслана дана постанова про відкриття виконавчого провадження, як слідує зі штемпеля на конверті 22.08.2013 року, а відділенням поштового зв*язку 211 взагалі отримано 27.08.2013 року, і внаслідок цього отримана боржником 17.09.2013 року, що підтверджує довідка з відділення поштового зв*язку. Відповідно до п. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Згідно з п. 1 ст. 31 цього ж Закону боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. 24.07.2013 року, державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, яка в порушення ст. 57 п. 4 Закону України «Про виконавче провадження» заявнику не була направлена. 04.10.2013 року державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Кондратьєв А.С. виніс постанову про звернення стягнення з заробітної плати, яка боржнику не направлялася. 03.12.2013 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві винесені постанови про виправлення помилки в частині найменування органу, що видав виконавчий документ з «ВДАІ Оболонського району» на «Оболонський районний суд м.Києва». Судом встановлено, що державним виконавцем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» невчасно направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, а послідуючі постанови про звернення стягнення з заробітної плати, про виправлення помилки, про арешт майна взагалі не направлялися боржнику. Вразі якщо боржник має намір в добровільному порядку виконати судове рішення він не позбавлений можливості звернутися до державної виконавчої служби з заявою для надання строку для добровільного виконання судового рішення. Суд вважає, що допущені державним виконавцем помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження та несвоєчасне направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, як і не направлення послідуючих постанов про які обізнаний боржник не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2013 року; постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відлучення від 24.07.2013 року; постанови про звернення стягнення з заробітної плати від 04.10.2013 року; постанови про виправлення помилки від 03.12.2013 року, а тому в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed