Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 25 лютого 1994 року в Палаці одруження міста Барнаул зареєструвала шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 288. Спільних малолітніх або неповнолітніх дітей з відповідачем не мають. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів майже п'ятнадцять років тому шлюбні відносини з [PERSON] припинені, спільне господарство не ведеться, майновий спір відсутній. Після розірвання шлюбу [PERSON] виявила бажання надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просила розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON]. [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. В клопотанні відповідач зазначив, що з позивачем приблизно 20 років мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спільних неповнолітніх дітей не мають, майновий спір відсутній. Зазначив, що вони із позивачем домовились щодо розгляду справи у Фрунзенському районному суді м. Харкова за зареєстрованим місцем мешкання позивача. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 25 лютого 1994 року [PERSON] в Палаці одруження міста Барнаул зареєстрував шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 288. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]» (Свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 25 лютого 1994 року). Від подружнього життя сторони дітей не мають. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що понад п'ятнадцять років сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 0.0.1082792539.1 від 13 липня 2018 року, за подання до суду позовної заяви [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved