Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини його заробітків щомісячно. У позовній заяві зазначено, що сторони по справі з 14 серпня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно коштів на утримання дочки не надає. Працездатний, інших утриманців немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Просила позов задовольнити та стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його заробітків щомісячно. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Пояснила, що вона самостійно утримує неповнолітню дитину, відповідач коштів на утримання малолітньої дочки не надає, хоч має таку можливість, є особою працездатного віку, працює. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. Дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини своєї неявки у судове засідання, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання відсутній. Суд ,зі згоди позивачки по справі ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 10 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с.4). [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON], [INFO], в [ADDRESS] Даний факт підтверджується довідкою №557, виданою 20.06.2014 року виконавчим комітетом Верхньолипицької сільської ради (а.с.5). [PERSON], [INFO]. уродженець с.Липівка Тисменицького району, зареєстрований за місцем проживання за адресою с.Липівка Тименицького району, що підтверджується довідкою №23/853, виданою 27.06.2014 року Тисменицьким районним сектором управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області (а.с.10). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для справи, а саме матеріальне становище сторін по справі, стан здоров'я сторін по справі, ту обставину, що відповідач працює, отримує заробітну плату, позивачка не працює, неспроможна самостійно забезпечити неповнолітній дитині прожиткового мінімуму, відсутність у відповідача інших утриманців. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлення в законі правила про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків переслідує, передусім, мету найповніше охороняти інтереси дитини, забезпечити їй одержання не лише необхідних для життєдіяльності коштів, але і зберегти, за можливістю, той рівень життя, який дитина мала при спільному проживанні з обома батьками. А тому позов про стягнення аліментів підлягає до задоволення в частці від заробітку відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та ст.ст.180 - 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved