Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом до Чернелицької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Позивачка в позовній заяві вказала, що [PERSON] 1929 року народження проживала в житловому будинку по [ADDRESS]. Вона сім'ї не мала, проживала в будинку одна. Біля будинку є земельна ділянка розміром 0,75 га. 14.01.2009 року в Чернелицькій селищній раді на випадок смерті [PERSON], склала заповіт, яким заповіла позивачці житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], земельну частку/пай/ та на інше належне їй майно. За життя [PERSON] заповіт не змінювався та не відмінювався. [INFO] року [PERSON] померла і пі\-сля її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Земельні ділянки позивачка успадкувала. на які 15.03.2012 року нотаріус Городенківської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. На спадковий житловий будинок но\-таріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом так як немає правовстановлюючих документів на житловий будинок, тобто за відсутністю свідоцтва про право власності на житловий будинок.Тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася. В заяві поданій до суду справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Позов просить задовольнити. Відповідач Чернелицька сільська рада Городенківського району Івано-Франківської області, просить розглядати справу без участі їхнього представника позовні вимоги визнають. В силу ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що 14.01.2009 року секретарем виконавчого комітету Чернелицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під №1 заповіт, згідно з яким [PERSON], заповіла позивачці все майно, на яке за законом матиме право, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося. Згідно копії технічного паспорта від 23.03.2015 року житлове господарство складається із житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 36,5 м. кв., житловою площею 16.6 м. кв., комори позначеної літерою «Б», сараю позначеного літерою «В», стодоли позначеної літерою «Г», навісу позначеного літерою «Д», комори позначеної літерою «Є». Довідкою виданою виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області №260 від 07.04.2015 року встановлено, що [PERSON], на час смерті проживала в [ADDRESS], одна. Згідно довідки №304 від 05.05.2015 року вбачається, що бувша [ADDRESS] перейменована в [ADDRESS]. Згідно довідки №305 від 05.05.2015 року вбачається, що в будиноку в [ADDRESS] в даний час ніхто не зареєстрований і не проживає. Довідкою №313 від 08.05.2015 року встановлено, що за господарством в [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,75 га. Копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 30.12.2010 року виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що - [PERSON], померла [INFO] року, актовий запис №36 Копією висновку про вартість майна стверджено, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, в [ADDRESS] станом на 04.05.2015 року складає 34540 грн. Копією технічного висновку про стан будівельних конструкцій, інженерних мереж житлового будинку стверджено, що житловий будинок відповідає будівельним та санітарним нор\-мам, є придатним для проживання. Конституцією України за кожним закріплюється право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності ст. 41 Конституції України. Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ст. 319 ч. 1 ЦК України. Статтею 1216 ч. 1 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1296 ч. 1 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON], відмовлено, оскільки документ підтверджуючий право власності спадкодавця на спадкове майно відсутнє, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.05.2015 року № 243. Відповідно до ст. 1296 ч. 3 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ст. 328 ч. 1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідач заперечень щодо визнання права власності за позивачкою не має. Інших осіб, які б заявляли свої вимоги по даному питанню, не встановлено. В зв'язку з цим суд вважає що позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Виходячи із вищевикладеного на підставі ст.ст. 316 ч. 1, 317 ч. 1, 319 ч. 1, 328 ч. 1, 1216 ч. 1, 1268 ч.1, 1296 ч.1. ч.3 ЦК України, та

Outcome: approved