Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] сільської ради Дергачівського району Харківської області, третя особа: Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці фонду [PERSON] сільської ради в с. Великі Проходи Дергачівського району Харківської області по вул. Ворошилова (зараз Однодворчеська) №37. Позивач посилається на те, що під час складання державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 квітня 2008 року, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-1100, на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в селі Великі Проходи Дергачівського району Харківської області по вулиці Ворошилова, № 37 (на цей час вулиця Однодворчеська, 37), на імя [PERSON] було припущено помилки, а саме: абзац третій свідоцтва викладено в наступній редакції: «На земельній ділянці фонду Русько-Лозівської сільської ради розташований жилий будинок 1920 літ «А1», дерево, загальною площею 45,60 кв.м., жилою площею 23,40 кв.м., замість правильного «На земельній ділянці фонду [PERSON] сільської ради». В лютому місяці 2018 року вона звернулась до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори із заявою про виправлення зазначеної помилки. У своєму листі-відповіді за № 211/01-16 від 12.02.2018 державний нотаріус [PERSON] відмовила у виправленні помилки. Свою відмову вона пояснили звільненням з роботи нотаріуса [PERSON], яка видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. З метою отримання доказів по справі вона звернулась до [PERSON] сільської ради і отримала довідку на підтвердження розташування її жилого будинку на земельній ділянці фонду [PERSON] сільської ради На даний час вона позбавлена права оформити спадщину на своє імя, тому і звернулася з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі та справу розглядати по суті за їх відсутністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить суд справу розглядати без участі представника за наявними у справі доказами. Третя особа Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області в судове засідання не зявилася, але надали суду заяву в якій просять слухати справу без участі представника Дергачівської державної нотаріальної контори та прийняти рішення на розсуд суду. Згідно ухвали судді від 01.10.2018 провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 23.10.2018 на 10,00 годин. Ухвалою суду від 23.10.2018, підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 19 листопада 2018 року. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, під час складання державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 квітня 2008 року, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-1100, на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в селі Великі Проходи Дергачівського району Харківської області по вулиці Ворошилова, № 37 (на цей час вулиця Однодворчеська, 37), на імя позивача [PERSON] було припущено помилки, а саме: абзац третій свідоцтва викладено в наступній редакції: «На земельній ділянці фонду Русько-Лозівської сільської ради розташований жилий будинок 1920 літ «А1», дерево, загальною площею 45,60 кв.м., жилою площею 23,40 кв.м., замість правильного «На земельній ділянці фонду [PERSON] сільської ради». В лютому місяці 2018 року позивач звернулась до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори із заявою про виправлення зазначеної помилки. У своєму листі-відповіді за № 211/01-16 від 12.02.2018 державний нотаріус [PERSON] відмовила у виправленні помилки. Свою відмову вона пояснили звільненням з роботи нотаріуса [PERSON], яка видала вищевказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість маги (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка та інше. Згідно технічного паспорту, житловий будинок № 37 розташований по вул. Ворошилова ( на даний час Однодворчеська, згідно розпорядження від 21.12.2015 про перейменування обєктів на території [PERSON] сільської ради) в с. Великі Проходи Дергачівського району Харківської області. Відповідно повідомлення директора КПТІ «Інвенрос» [PERSON] №654 від 19.01.2018, при оформленні витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 18347166 від 02.04.2008 на житловий будинок за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Великі Проходи, вул. Ворошилова ( наданий час Однодворчеська) ,№ 37, була допущена помилка в описі земельної ділянки, було вказано: земельна ділянка фонду Русько-Лозівської сільської ради, а вірно земельна ділянка фонду [PERSON] сільської ради, що і надалі понесло помилку в свідоцтві про право на спадщину від 19.04.2008 рр№1-1100, виданого Дергачівською державною нотаріальною конторою. Згідно довідки з [PERSON] сільської ради за № 420 від 17.07.2018, за позивачем [PERSON] значиться житловий будинок 1920 року побудови за адресою: вул. Однодворчеська (колишня Ворошилова), буд. №37 с. Великі Проходи Дергачівського району Харківської області на земельній ділянці розміром 0,2800 га, в тому числі: 0,2500 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,0300 га, - для ведення особистого селянського господарства на землях [PERSON] сільської ради. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217, ч.2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 22 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно листа з Дергачівської державної нотаріальної контори № 211/01-16 від 12.02.2018 державний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу [PERSON] у виправленні помилки в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, тому вона і звернулася з позовом за захистом своїх прав до суду. Відповідно до ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином,\~аналізуючи вищевказане,\~беручи до\~уваги надані\~суду докази,\~ суд\~приходить до\~висновку про\~ задоволення\~позовних вимог\~в повному\~обсязі.\~ Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 1261, ч. 1; ст.1268, ч.1; ст.1270 ЦК України,

Outcome: approved