Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м.Одеси з позовними вимогами до Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)», Ліквідаційної комісії з припинення державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, в яких зазначала, що на сьогоднішній день Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» знаходиться в стадії припинення шляхом ліквідації. Наказом ДП «Підприємство Південної виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№51)» № 02/ос-17 від 03.01.2017р. її було прийнято на роботу на посаду завідувача канцелярії підприємства з посадовим окладом згідно 08 тарифного розряду з 17.01.2017р., наказом ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51) № 40/ос-17 від 29.12.2017р. її було призначено на посаду інспектора по роботі з персоналом (0,5 ставки) та інспектором канцелірї (0,5 ставки) з 02.01.2018р., де вона і працює до теперішнього часу. Станом на 01.09.2020р. Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» має заборгованість зі сплати позивачу заробітної плати за період з травня по грудень 2019р. та за період з січня по серпень 2020р. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогами щодо виплати заборгованості по заробітній платі, однак це не дало ніяких результатів. Згідно з довідкою відповідача №2/6/02-78 від 14.09.2020р. та розрахуноково-платіжними відомостями станом на 01.09.2020р. заборгованість складає 52089,23грн. за період з травня 2019 року по 01 вересня 2020р. Також позивачем зазначено, що внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 30 000грн, яка виразилася в душевних стражданнях, наслідком яких стало погіршення фізичного та душевного стану, оскільки вона є людиною похилого віку, має інвалідність третьої групи, змушена докладати значних зусиль для організації свого життя та родини, через тривалі незаконні дії відповідача з приводу несвоєчасної виплати заробітної плати її переживання негативно вплинули на її фізичний стан. Посилаючись на викладене, просила стягнути з Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 52089,23грн., грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 7537грн. та моральну шкоду в сумі 30 000грн. В судове засідання позивач не з'явилася, сповіщена належним чином. Надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила слухати справу у її відсутності. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином. Голова комісії з припинення Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» направив до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що наказом ДП «Підприємство Південної виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№51)» № 02/ос-17 від 03.01.2017р. позивача було прийнято на роботу на посаду завідувача канцелярії підприємства з посадовим окладом згідно 08 тарифного розряду з 17.01.2017р. (а.с.11) Наказом ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51) № 40/ос-17 від 29.12.2017р. її було призначено на посаду інспектора по роботі з персоналом (0,5 ставки) та інспектором канцелірї (0,5 ставки) з 02.01.2018р. де вона і працює до теперішнього часу. (а.с.13) 01.06.2020р. позивач отримала попередження Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» про скорочення її посади.(а.с.14) Наказом Міністерства юстиції України №985/5 від 16.03.2020р. наказано припинити шлязом ліквідації юридичну особу - Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» та утворити комісію з його припинення. (а.с.15-22) Згідно довідки Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» №2/6/02-78 від 14.09.2020р. існує заборгованість по заробітній платі позивача, яка станом на 01.01.2020р. складає: нараховано -29052,33грн., на руки - 23096,59грн. Заборгованість станом на 01.09.2020р. складає: нараховано -36468,73грн, на руки - 28992,64грн. Компенсація за невикористані дні щорічної відпустки за період роботи з 17.01.2019р. по 16.01.2020р. у кількості 30 днів (чотири дні додатково згідно додатку №2 до колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом, яка діє терміном з 2019р. по 2021р. та два дні інвалідність) у сумі 4522,20грн. Компенсація за невикористані дні щорічної відпустки за період роботи з 17.01.2020р. по 01.09.2020р. у кількості 20 днів (чотири дні додатково згідно додатку №2 до колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом, яка діє терміном з 2019р. по 2021р. та два дні інвалідність) у сумі 3014,80грн. (а.с.13) Виниклий розмір заборгованості також підтверджується розрахунково-платіжними відомостями та табелями робочого часу. (а.с.23-57) Таким чином заборгованість по заробітній платі складає 52089,23грн., розмір компенсації за невикористані дні щорічної відпустки складає 7537грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Так, згідно ч.ч.1,2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з того, що з боку відповідача були порушені охоронювані законом трудові права позивача, що призвело останню до необхідності зі свого боку докладати додаткових зусиль для організації свого звичайного образу життя, суд вважає, що позивачу було завдано моральну шкоду, що є підставою для її стягнення згідно ст.237-1 КЗпП України. При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з принципів виваженості, розумності та справедливості та враховує ту обставину, що порушення прав позивача тривало значний час. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 4000 гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє за недоведеністю. Згідно ст.141 ЦПК України з Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№ 51)» на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 636,26грн. (52089,23 + 7537+ 4000 х1% =636,26)

Outcome: partial