Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, з якого вбачається, що згідно з виконавчим листом Дзержинського районного суду м. Кривого рогу по справі №2-228/09 від 24.07.2009 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Але відповідач протягом усього часу майне не сплачує аліменти. У зв'язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. В останній редакції позовної заяви просить суд стягнути д відповідача на її користь неустойку у вигляді пені за заборгованістю по аліментам на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 12446,20 грн. та судові витрати по справі. Позивач та представник позивача, в судовому засіданні, кожен окремо пояснили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягають на їх задоволенні в повному обсязі. Позивач зазначила, що не отримувала грошові кошти, які надсилались поштою і вони поверталися до відправника, оскільки з відповідача стягнуто аліменти і вони повинні надходити офіційним шляхом через державну виконавчу службу. В той час вона потребувала грошової допомоги, але вважала не потрібним отримувати надіслані поштою гроші. Їй було відомо, що відповідач поїхав до Росії працювати і вона зверталась до суду Магаданської області Росії з заявою про примусове виконання рішення Дзержинського районного суду м Кривого Рогу на території Росії, про те в задоволенні ї вимог було відмовлено. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вказав, що через тяжкий матеріальний стан та відсутність можливості працевлаштуватися в Україні, [PERSON] вимушений був виїхати на заробітки до Росії. Між ним і його матір»ю існувала домовленість про те, що мати буде замість нього щомісячно сплачувати гроші в рахунок аліментів. Поштовими переказами позивачці пересилались грошові кошти в розмір 30% від прожиткового мінімуму, про те за спливом терміну зберігання гроші були повернуті, оскільки позивач відмовилась їх отримувати . В подальшому, за таких умов, мати відповідач отримавши консультацію, стала перераховувати кошти на розрахунковий рахунок державного виконавця. На разі заборгованості по виплаті аліментів не має. Вважає, що вина відповідача в тому, що виникла заборгованість по сплаті аліментів відсутня Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона являється матір'ю [PERSON]. Їй відомо, що син коли їхав до Росії, просив [PERSON] надати йому розрахункові рахунки для переведення коштів, про те позивач відмовила. Тому на прохання сина вона перераховувала гроші 30% від мінімального заробітку поштою. Поштові переводи поверталися як не отримані . Після цього з державної виконавчої служби прийшла повістка. Державний виконавець Лавріненко відмовила надати їй довідку про розмір заборгованості для погашення такої. Тому вона починаючи з листопада 2012 року сама перераховувала гроші в рахунок аліментів і повністю погасила заборгованість в травні 2013 року. Суд дослідив матеріали справи: - свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], актовий запис №490, батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6); - Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.07.2009 року по справі №2-2228/09, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі даного рішення видано виконавчий лист (а.с.7-8); - довідки-розрахунки ( на а.с. 32 33, 34, від 15.04.2014р. виданої державним виконавцем Саксаганського ВДВС КМУЮ Циганенко Г.І., відповідно до якої заборгованість [PERSON] за виконавчим листом №2-2228/09 станом на 01.02.2014 року складає 299,86 грн. - квитанції про сплату аліментів на користь [PERSON] (а.с.37-52); - ухвала Магаданського обласного суду Російської Федерації від 26.06.2012 року, якою залишено без розгулу клопотання [PERSON] про примусове виконання на території Російської Федерації рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2009 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, вислухавши пояснення сторін та свідка, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.07.2009 року по справі №2-2228/09, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі даного рішення видано виконавчий лист (а.с.7-8). Позивачка зазначає, що відповідач нерегулярно та не в повному обсязі сплачує аліменти у зв'язку з чим виникла заборгованість. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України при виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин. Як пояснила свідок [PERSON], на прохання [PERSON], вона відсилала поштою грошові кошти в рахунок сплати аліментів, про те гроші поверталися як не отримані. Зазначене свідком підтверджується квитанціями Укрпошти. Отже, в супереч вимог ст.. 60 ЦПК України, позивач та її представник не довели наявності вини відповідача в тому, що виникла заборгованість зі сплати аліментів, а , отже , підстав для стягнення неустойки ( пені) немає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed