Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 01 жовтня 2013 року вона позичила відповідачу грошові кошти в сумі 24\~000 грн., які останній зобовязався повернути до 5 жовтня 2013 року. В порушення норм закону [PERSON] своїх зобовязань по договору позики належним чином не виконав та не повернув позивачу кошти в сумі 24\~000 грн. У звязку із викладеним [PERSON] просить позов задовольнити, стягнути з відповідача 24\~000 грн. основного боргу, 5\~568,00 грн. інфляційних нарахувань, 935,70 грн. 3% річних, 3\~031,40 грн. процентів від суми позики, а також судові витрати в розмірі 335,36 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Щодо винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. 01 жовтня 2013 року [PERSON], що проживає в [INFO] (паспорт серії НЮ №128467, виданий Тернопільським МВ УМВСУ 12.07.2007 року), позичив у [PERSON] 24\~000 (двадцять чотири тисячі) гривень та зобовязався повернути до 5 жовтня 2013 року. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до положень ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, оскільки в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 24\~000 грн. основного боргу, 5\~568,00 грн. інфляційних нарахувань, 935,70 грн. 3% річних, всього 30\~503,70 грн., а також судових витрат в розмірі 335,36 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 3\~031,40 грн. процентів від суми позики суд відмовляє, оскільки у договорі позики, а саме у розписці, сторонами не було обумовлено відсотків, які будуть нараховуватись від суми позики. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по справі, а саме 335,36 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: partial