Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 14 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Покровську Покровського міськрайонного управління юстиції Донецької області зареєстровано шлюб між нею та [PERSON], актовий запис № 495. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини між сторонами як між чоловіком та дружиною припинилися з серпня 2016 року і більше їх не поновлювали. На даний час вони проживають окремо. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, розбіжності поглядів на сімейні стосунки і сімейні обовязки. Тривалий час між ними виникали сварки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Відповідач зловживає алкоголем та не приймає участі в матеріальному забезпеченні сімї. Відносини між ними зіпсовані, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам. Спору щодо поділу майна та місця знаходження дитини між ними немає. На підставі вищевказаного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірванню шлюбу прізвище залишити [PERSON]. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 066178, 14 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Руденко) укладено шлюб, реєстрацію якого здійсненоВідділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 495 (а.с. 10). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину:[PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 25 вересня 2009 року, серії І-НО № 286178, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області,актовий запис № 546 (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сумісне життя у сторін не склалося, сімейні та шлюбні відносини припинились, сторони на даний час проживають окремо, сімя остаточно розпалася.Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2016 року.Спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливо. Спору щодо поділу спільно нажитого майна подружжя немає. Відповідно до ч.2 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Розриваючи шлюб між сторонами, суд враховує інтереси неповнолітньої дитини сторін, повноцінний розвиток та виховання якої у сім'ї, у якій існують постійні непорозуміння є неможливим. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, сімя розпалась остаточно і можливість її збереження втрачена, а тому суд вважає, що формально існуючий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на вищенаведене, вимогу позивача про залишення їй шлюбного прізвище, у звязку із розірванням шлюбу, також слід задовольнити.

Outcome: approved