Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебувала у близьких відносинах зі [PERSON] з 2011 року. Вони мешкали на орендованих квартирах. У квітні 2012 року вони припинили відносини та позивач, перебуваючи вагітною, пішла від відповідача. [INFO] народився їх син [PERSON] , позивач повідомила про це відповідача, останній приїжджав до пологового будинку та при виписці з нього забрав її та дитину. Але відносини вони не відносили, мешкали окремо. Народження сина позивач зареєструвала 11.09.2012, актовий запис № 784 у Довгинцівському ВДРАЦСу КМУЮ у Дніпропетровській області. Реєстрація проводилась на підставі ст. 135 ч. 1 СК України. Дитина має прізвище позивача - [PERSON] , по батькові [PERSON] . З моменту народження дитини відповідач визнавав своє батьківство, але реєстрації як батько не бажав. На даний час матеріальної допомоги відповідач не надає. Позивач просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати Довгинцівський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відомості до актового запису № 784 від 11.09.2012 про народження [PERSON] , який народився [INFO] , записавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Прізвище та по батькові дитини залишити без змін. Стягнути з [PERSON] витрати у справі. Ухвалою суду від 23.03.2020 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Сілкіна М.В. на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Лівицький О.М. у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, позовні вимоги про визнання батьківства визнав. Начальник Довгинцівський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України судові рішення у підготовчому засіданні суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Судом встановлено, що [INFO] позивач народила сина [PERSON] , про що 11 вересня 2012 року складено відповідний актовий запис № 784 Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Сину [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON] , а по батькові [PERSON] . Відомості про батька були записані відповідно до ст. 135 ч. 1 Сімейного кодексу України. Відповідно до експертного висновку про біологічне батьківство відповідача від 20.07.2020 № 233970 Endeavor DNA Laboratories, вірогідність батьківства відповідача складає 99,9999%. Та експертного висновку про біологічне батьківство відповідача від 04.07.2020 за № 564/193 ТОВ «Медікал Геномікс Україна 2000», вірогідність батьківства відповідача складає 99,9999%. 25 липня 2020 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , набувши прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленого ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу Відповідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до Стаття 130 Сімейного кодексу України, заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до стаття 134 Сімейного кодексу України внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства може бути зроблено на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 Сімейного кодексу України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства чи визнання батьківства, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. У третьому абзаці п. 13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно зі ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до статті 7 КОНВЕНЦІЇ про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 8 КОНВЕНЦІЇ про права дитини ( 20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Відповідно до статті 10 КОНВЕНЦІЇ про права дитини ( 20 листопада 1989 року), до зобов`язання Держав-учасниць за пунктом 1 статті 9 заява дитини чи її батьків на в`їзд у Державу-учасницю або виїзд із неї з метою возз`єднання сім`ї повинна розглядатися Державами-учасницями позитивним, гуманним і оперативним чином. Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання не призводило до несприятливих наслідків для заявників та членів їх сім`ї. Пунктом 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, зазначено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктами 2.13., 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зазначено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, дослідивши матеріали справи, застосовуючи відповідні норми права, судом встановлено, що у ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] є батьком сина [PERSON] , який народився [INFO] , тому приймаючи до уваги усі зібрані докази та обставини справи, а також інтереси малолітнього [PERSON] та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved