Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Вказує, що відповідач, який є її племінником, зареєстрований у належній позивачу квартирі, за місцем реєстрації не проживає з січня 2018 року, його особистих речей у квартирі немає, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном. У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позивач, [PERSON] , та її представник, [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься розписка про отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження по справі з копією позовної заяви з додатками, проте своїм правом на надання відзиву відповідач не скористався, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використав, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на підставі договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Слов`янської державної нотаріальної контори Алперіною О.Ю. від 17.10.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-860, є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2017 року (а.с.6-8). З довідки Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради від 05.03.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до Акту №111 від 15.02.2019 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Центр-2» м. Слов`янська, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за цією адресою не проживає з 10.01.2018 року (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що відповідач в зазначеній квартирі не мешкає без поважних причин з січня 2018 року. За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно з ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, судом було встановлено, що відповідач є членом сім`ї власника квартири, однак з січня 2018 року не мешкає без поважних причин у квартирі [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] , визнавши відповідача, [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved