Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лановецького районного суду із позовом до [PERSON] про виселення з приватного житлового будинку. Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що їй на праві особистої приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: м.Ланівці, вул. Січових Стрільців, 8 Тернопільської області. Разом з нею в цьому будинку проживають її повнолітній син [PERSON] та неповнолітня дочка - [PERSON]. Проживання з відповідачем [PERSON] в одному будинку стало неможливим через те, що останній зловживає алкогольними напоями, часто вчиняє сварки та бійки, принижує її та погрожує фізичною розправою, в звязку з чим вона неодноразово викликала поліцію для захисту від його нападів. На неодноразове прохання до відповідача переїхати проживати в будинок, який знаходиться в с.Вишгородок, вул.Центральна 3, Лановецького району, звідки він родом, [PERSON] відмовляється. Крім цього, комунальні послуги за електроенергію та газ, за користування спірним житловим будинком вона сплачує сама. В звязку з вищенаведеним та тим, що відповідач порушує їхнє з дітьми право на спокійне життя, завдає моральних страждань, вона змушена звернутися до суду з позовом про його виселення. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, хоч належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] заявлені вимоги підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в позовній заяві, та суду пояснив, що в зв»язку із неправомірними діями відповідача позивачка неодноразово викликала працівників поліції, щоб захистити свої права. За фактом спричинення відповідачем тілесних ушкоджень [PERSON], 15 червня 2016 року Лановецьким ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області було прийнято заяву та зареєстровано її в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Крім цього, позивачка зверталася до лікаря травматолога зі скаргою на травму руки. Відповідач порушує правила співжиття в їхньому помешканні та робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, дане житлове приміщення належить позивачці на підставі договору дарування та є її приватною власністю. Просить позов задоволити та виселити [PERSON] з житлового приміщення належного позивачці [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення вказавши, що він правил співмешкання не порушував, суперечки провокувала сама позивачка. Оскільки у них склалися недоброзичливі стосунки, їхній шлюб було розірвано. Позивачка мала на меті виїхати з міста, продавши перед цим житловий будинок. Будь-які його спроби мирно врегулювати спір позивачка не підтримувала, а навпаки створювала умови, які унеможливлювали його проживання у житловому будинку разом з дітьми. На даний час [PERSON] фактично без його згоди виселила його в будинок матері, що знаходиться в с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області. Вона без його участі вивезла вантажним автомобілем його речі, вибираючи їх на свій розсуд. Під час перевезення деякі речі було знищено. Однак, хоча цей будинок і належав його матері, на даний час вона померла і будинок є спадковим майном за заповітом його сестри [PERSON] Також відповідач вказав, що позивачці на підставі договору дарування було подаровано глиняний житловий будинок по вул.Січових Стрільців, 8 м.Ланівці Тернопільської області житловою площею 14,5 кв.м., який у плані зазначений літерою «А» та глиняний хлів під літерою «Б». Спірний житловий будинок за час спільного проживання у шлюбі було повністю оновлено та проведено його реконструкцію. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, вважаючи їх безпідставними, просила в позові відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши здобуті під час судового засідання докази, зясував наступні обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2016 року. Згідно договору дарування, посвідченого 22 грудня 2004 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в спадковому реєстрі за №4070, [PERSON] прийняла у власність як дарунок належну [PERSON] садибу, що знаходиться по вул.Січових Стрільців під номером 8 в м.Ланівці Тернопільської області на земельній ділянці площею 0.1650 га, приватизований дарувальником для будівництва та обслуговування житлового будинку, та глиняний житловий будинок житловою площею 14.50 кв.м., зазначений в плані під літерою «А», з надвірними будівлями глиняним хлівом під літерою «Б». Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6341372, виданого 27 січня 2005 року начальником Лановецького районного БТІ, [PERSON] належить на праві приватної власності на підставі договору дарування ціла частка домоволодіння, що знаходиться на вул.Січових Стрільців (вул.Калініна), буд.8 в м.Ланівці, Тернопільської області. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №788525, виданого 31 серпня 2005 року начальником Лановецького районного відділу земельних ресурсів, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.1000 га у межах згідно з планом, що розташована по вул.Січових Стрільців, 8 м.Ланівці Тернопільської області, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №788526, виданого 31 серпня 2005 року начальником Лановецького районного відділу земельних ресурсів, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.0650 га у межах згідно з планом, що розташована по вул.Січових Стрільців, 8 м.Ланівці Тернопільської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Як вбачається з Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, складеного 02 лютого 2005 року начальником Ланівецького бюро технічної інвентаризації, ціла частина житлового будинку, який розташований за адресою вул. Січових Стрільців, 8 м.Ланівці Тернопільської області, належить [PERSON]. У вказаному будинковолодінні також зареєстрований відповідач [PERSON] та їхні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають [INFO] та довідкою про склад сімї №1798/03-16/2, виданою 29 вересня 2016 року виконавчим комітетом Лановецької міської ради. Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивачка посилається на ч.1 ст.116 ЖК України, згідно якої якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідачем систематично порушуються правила співжиття, що робить неможливим із ним спільне проживання, виходячи із наступного. Згідно Довідки про прийняття і реєстрацію заяви №2021/110/2016, виданої 04 серпня 2016 року Лановецьким ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, подана [PERSON] заява щодо спричинення їй чоловіком [PERSON] 11 червня 2016 року тілесних ушкоджень, прийнята 15 червня 2016 року та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний №12016210130000137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Розпочате досудове розслідування. Згідно висновку експерта №984 Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи від 24 червня 2016 року, яка була розпочата 16 червня 2016 року, при судово-медичній експертизі [PERSON] виявлено синець в центральній частині передньої поверхні грудей. Зазаначене вище ушкодження утворилось приблизно за 4-5 діб до судово-медичної експертизи, від щонайменше одного травматичного впливу тупого предмета (не виключено при нанесенні удару ручкою віника, як про це повідомила [PERSON] при її експертизі). Описане ушкодження не властиве для утворення при падінні з висоти власного зросту (на площині). Виявлений синець у [PERSON] належить до легких тілесних ушкоджень. Як вбачається із постанови Лановецького ВП Кременецького ВП ГУПН в Тернопільській області про закриття кримінального провадження від 16 серпня 2016 року, кримінальне провадження №12016210130000137 від 16 червня 2016 року закрито в звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 15 червня 2016 року до Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області надійшла письмова заява від [PERSON] про те, що 11 червня 2016 року близько 21 год. 00 хв. по місцю проживання в [INFO], під час суперечки, її чоловік [PERSON] наніс їй ряд ударів по тілу, чим спричинив тілесні ушкодження. Відповідно до висновку експерта №984 від 24 червня 2016 року при судово-медичній експертизі у [PERSON] виявлено синець в центральній частині передньої поверхні грудей, який належить до легких тілесних ушкоджень. В ході проведення досудового розслідування не встановлено свідків, які б підтвердили факт спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] її чоловіком [PERSON] Допитаний в якості свідка слідчий СВ Лановецького ВП [PERSON] показав, що при виїзді на місце події 11 червня 2016 року по повідомленню [PERSON], на її тілі в той момент тілесних ушкоджень ніяких не було. На адресу [PERSON] 09 грудня 2016 року було надіслано повідомлення Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільської області №3809/по/01-2016, про закінчення перевірки її повідомлення, з яким вона звернулася 05 грудня 2016 року в чергову частину Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільської області. З даного повідомлення вбачається, що в ході розгляду звернення встановлено, що 05 грудня 2016 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні власного житлового будинку в м.Ланівці вул.С.Стрільців, 8, між [PERSON] та чоловіком [PERSON] на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт. Під час даного конфлікту сторони спілкувались між собою на підвищених тонах, виражались в адресу один одного образливими словами, внаслідок чого [PERSON] взявши позивачку за ліву руку вище ліктя спричинив незначні тілесні ушкодження. По даному факту позивачка претензій не мала, від проходження СМЕ в м.Тернопіль та написання письмової заяви відмовилась. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, в зв»язку із чим між ними виникають суперечки та конфлікти з приводу користування спірним житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч.ч.1, 4 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як роз»яснив Пленум ВСУ в п.17 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року, із подальшими змінами, «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). В судовому засіданні встановлено, що будь-яких офіційних заходів запобігання і громадського впливу до відповідача не застосовувалось. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачкою суду не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог по суті заявленого позову, а саме, що відповідачем систематично порушуються правила співжиття, що робить неможливе із ним спільне проживання. Судом не встановлено фактів систематичного порушення відповідачем правил співжиття, руйнування чи псування жилого приміщення, що робило б для позивачки неможливим проживання із ним в одному жилому приміщенні. Існуючі між сторонами конфлікти та непорозуміння з приводу користування спірним будинковолодінням виникають на побутовому ґрунті та не можуть бути підставою для виселення. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed