Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 26 червня 2003 року у с. Вовчинець Івано-Франківської міської ради Вовчинецької сільської ради зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено запис за №4. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що змогли створити міцної сім'ї через виникання непорозумінь, сварок, зловживання відповідачем алкогольних напоїв та застосування морального та фізичного насильства до позивача, свідком яких стає дитина, які негативно впливають на її психологічний стан. З березня 2015 року сторони разом не проживають. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення між ними є неможливим. За наведених обставин просить шлюб розірвати, дитину залишити на проживанні з нею та не змінювати прізвище на дошлюбне. Позивач в судове засідання не з'явилася, суду подала заяву, за змістом якої просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]» Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26 червня 2003 року (а.с.4) сторони зареєстрували шлюб 26 червня 2003 року у с. Вовчинець Івано-Франківської міської ради Вовчинецької сільської ради, про що зроблено запис за №4. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, яка міститься в матеріалах справи (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, дитину залишити на проживанні з матір'ю, а після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати, що складаються з витрат по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн (а.с.1). На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved