Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] та вирішити питання подальшої участі батьків у вихованні малолітньої дитини, а саме: шляхом позбавлення відповідача батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог, позивачка зазначила наступне. [PERSON] покинув сім'ю та свою дитину та тривалий час проживає окремо, фактично подружні відносини між сторонами припинилися та у зв'язку з чисельними сварками та відсутності порозуміння, вважає відновлення сім'ї та збереження шлюбу неможливим. Крім цього, позивачка зазначила, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу вихованням та утриманням дитини не замається, з диною не спілкується та фактично відмовився від виконання батьківських обов'язків. У зв'язку з чим, [PERSON] вважає, що існують підстави для розірвання шлюбу та позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його сина. В судовому засіданні позивачка та її представник позивача, прокурор Закернична І.П. позов підтримали, з підстав викладених в позові. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'являвся, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на позов та заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, надала висновок № 01-12/1021 від 20.05.2014 року, згідно якого вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги встановлені обставини, пояснення позивача та її представника, дослідивши докази та надавши належну правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час судового розгляду справи було встановлено, що 21.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 168. Шлюбні відносини сторін припинилися з жовтня 2013 року, у зв'язку з непорозуміннями, частими вживаннями відповідачем алкогольних напоїв. Підстав для примирення суд не вбачає, оскільки сім'я розпалася остаточно. Любов та повага між сторонами відсутня. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї є неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. ст. 104-105, 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. За таких обставинах, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше подружнє життя та збереження сім'ї стало неможливим із-за несумісності характерів та різних поглядів на подружнє життя, тому шлюб, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України підлягає розірванню. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка повідомила про її бажання залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Також, судом було встановлено, що відповідач, [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER], виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації народжень зроблений актовий запис № 869 від 11.09.2007 року. Відповідач, [PERSON], вихованням та утриманням дитини не займається, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, під час спільного проживання агресивно поводився з дитиною, застосовував до дитини фізичну силу та покарання, що принижувало гідність дитини, що мало негативний вплив на її розвиток та психологічний стан. На теперішній час дитина проживає з матір'ю, [PERSON], яка піклується її харчуванням, розвитком та утриманням. Зазначені обставини були встановлені в судовому засіданні шляхом допиту свідків [PERSON] та [PERSON] На підставі обставин, встановлених у судовому засіданні, показань свідків, суд доходить до висновку, що поведінка батька, [PERSON] є такою, що порушує права та інтереси дитини та не відповідає основним засадам Сімейного кодексу України щодо участі батьків у вихованні дитини. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації від 20.05.2014 року, згідно якого встановлено, що гр. [PERSON] з сім'єю не проживає, ухиляється від батьківських обов'язків щодо матеріального забезпечення, здоров'ям дитини не цікавиться, на підставі чого орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також інших підстав і документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно приписам ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини. Згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже, суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини та вбачає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 19, 105, 110, 112-113, 150, 164 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15, 58-60, 110, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved