Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, 24 березня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Шлюб було зареєстровано Відділом ЗАГС адміністрації м. Вичуга Іванівської області Республіки Росія, актовий запис № 61. Від спільного шлюбу у сторін є діти: - син [PERSON], [INFO]; - донька [PERSON], [INFO]; - донька [PERSON], [INFO]. Їх сім'я фактично розпалася в вересні 2014 року та її збереження стало неможливим, у зв'язку з тим, що ними немає взаємопорозуміння та з цієї причини сімейні відносини припинені і на теперішній час однією сім'єю вони не проживають. Спільне господарство не ведеться. Спору з приводу майна не мається, так як дане питання вони вирішили в добровільному порядку. Після розірвання шлюбу вона не буде перешкоджати відповідачу, [PERSON], приймати участь у вихованні дітей. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], зареєстрований Відділом ЗАГС адміністрації м. Вичуга Іванівської області Республіки Росія, актовий запис № 61. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Сина [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON], [INFO] залишити на її вихованні. Та просить суд стягнути з відповідача судові витрати, сплачені при подачі позовної заяви. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала до суду Заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити (а.с.14). [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомленні суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24 березня 2001 року. Шлюб було зареєстровано Відділом ЗАГС адміністрації м. Вичуга Іванівської області Республіки Росія про що було зроблено актовий запис № 61 (а.с.4). Від спільного шлюбу у сторін є діти: - син [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] видане Відділом ЗАГС адміністрації м. Вичуга Іванівської області а.с.7-8); - донька [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] видане Маяківською сільською радою Слов'янського району Донецької області а.с.9); - донька [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] видане Виконкомом Маяківської сільської ради Слов'янського району Донецької області а.с.10). Їх сім'я фактично розпалася в вересні 2014 року та її збереження стало неможливим, у зв'язку з тим, що ними немає взаємопорозуміння та з цієї причини сімейні відносини припинені і на теперішній час однією сім'єю вони не проживають. Спільне господарство не ведеться. Спору з приводу майна не мається, так як дане питання вони вирішили в добровільному порядку. Після розірвання шлюбу вона не буде перешкоджати відповідачу, [PERSON], приймати участь у вихованні дітей. [PERSON] просить суд: сина [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON], [INFO] залишити на її вихованні. [PERSON] з цього приводу не заперечує. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків. З огляду на те, що сторони досягли домовленості з приводу місця проживання та виховання дітей, суд приходить до висновку, що сина [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON], [INFO]; доньку [PERSON], [INFO] залишити на вихованні матері, [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 35 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». У відповідності до п/п 1 пункту 3 статті 2 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-V11 мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2014 року складала 1 218 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у 243 грн. 60 коп. (а.с.1). Отже, з огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена при подачі позовної заяви до суду у розмірі 243,60 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved