Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Позов мотивує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися, а тому рішенням суду від 21.09.2010 року шлюб було розірвано. З 2010 рок відповідач не виявляє інтересу до своєї доньки, не приймає участі в її вихованні та забезпеченні, самоусунувся від батьківських обовязків. А тому, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, судові витрати просили залишити за позивачем. Пояснили, що відповідач участі у вихованні доньки не приймає, з донькою не спілкується, протягом тривалого часу матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не відвідував а ні садок, а ні школу в якій навчається донька. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 75 ЦПК України шляхом публікації судового оголошення. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Представник третьої особи -- Служби у справах дітей Луцької міської ради в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити. Покликався на те, що службою уставлено факт самоусунення з 2010 року відповідача від утримання та виховання доньки. Всі обовязки по вихованню та утриманню дитини перебрала на себе мама. Є висновок служби у справах дітей, затверджений рішенням виконкому Луцької міської ради, про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, дослідивши письмові докази в справі, враховуючи вжиті судом заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної [PERSON] Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 079860 батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Згідно з копіями довідок Першого та Другого ВДВС Луцького МУЮ вбачається, що виконавчі листи щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, на примусовому виконанні не перебувають (а.с. 7,9). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає з матірю та перебуває на повному її утриманні. З представлених суду доказів, вбачається, що в період з 2010 року по 2014 рік [PERSON] відвідувала дошкільний навчальний заклад № 13, на даний час є ученицею ЛНВК «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів № 24 технологічний ліцей». За період навчання батько, [PERSON], не відвідував батьківських зборів, виховних заходів,з вихователями та вчителями не спілкувався. Харчування дитини оплачувала мама. Вихованням доньки займається мама (а.с. 6,10,11). Висновком служби у справах дітей Луцької міської ради № 146 від 12.07.2016 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 454-1 від 20.07.2016 року, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу з [PERSON] поїхав з Луцька, інформація про його місце перебування відсутня. З моменту окремого проживання останній самоусунувся від виховання та утримання доньки [PERSON]. Не цікавиться життям та здоровям доньки, не намагається з нею зустрітися, не надає матеріальної допомоги на придбання дитячого одягу, взуття, харчування. [PERSON] відмовився надати дозвіл на реєстрацію дочки за місцем проживання, а також позбавляє дитину можливості виїжджати за кордон. Батько жодного разу не відвідував навчальний заклад, де навчалася його донька ( а.с. 34,35). Зазначені обставини обєктивно підтверджені дослідженими судом матеріалами справи та поясненнями в судовому засіданні стороною позивача та представником Служби у справах дітей Луцької міської ради., Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обовязків, відповідач не виконує. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками: не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, про її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання доньки та самоусунення від виконання батьківських обовязків. Встановлені обставини обєктивно підтверджені дослідженими судом матеріалами справи та поясненнями учасників судового розгляду. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved