Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення аліментів, зазначивши, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2012 року було розірвано. Від даного шлюбу подружжя має повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання на першому курсі заочного відділення транспортного факультету Запорізького національного технічного університету. Син продовжує навчання, не працює, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з вищевикладеним, а також з тим, що відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку, щодо утримання сина, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги викладені в заяві підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, шляхом стягнення з відповідача на її користь аліменти в зв'язку з навчанням повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи стягнення з 23.10.2014 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов пред'явлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). [PERSON] є студентом першого курсу заочного відділення транспортного факультету Запорізького національного технічного університету (а.с.8, 9). Повнолітнього сина, який продовжує навчання, фактично утримує лише мати [PERSON], оскільки відповідач не бажає приймати участь в утриманні сина, який продовжує навчання. Відповідно до ст.. 121 Сімейного кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів. Відповідно до ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи у сукупності надані сторонами докази в обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у зв'язку із навчанням повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частики від заробітної плати (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23 жовтня 2014 року на весь період навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved