Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] із заявою про продовження дії обмежувального припису відносно [PERSON] , який виданий рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22.10.2020 року. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22.10.2020 року її колишньому чоловіку [PERSON] встановлено обмеження, а саме заборонено: перебувати в місці її та дитини проживання за адресою: [ADDRESS] , перебувати в місцях її та дитини проживання, наближатися на відстань, менше ніж 100 метрів до місця перебування та навчання малолітньої дитини, а також до квартири [ADDRESS] , переслідувати та у будь-який спосіб спілкуватись з нею та їх малолітнім сином, вести листування та телефонні переговори з нею. Оскільки [PERSON] встановлені судом обмеження порушував, а також вчиняє інші правопорушення, [PERSON] просить суд продовжити дію обмежувального припису відносно [PERSON] строком на шість місяців. У судовому засіданні [PERSON] та її представник просили заяву задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставин, викладені у ній. [PERSON] та його представник просили відмовити у задоволенні заяви повністю, посилаючись на її безпідставність. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що 17.10.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , прізвище якої після реєстрації шлюбу [PERSON] , укладено шлюб, який рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30.01.2020 року розірваний (а.с. 10, 11-12). Від шлюбу у них, [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 21.08.2018 року Оболонським районним у місті Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві (а.с. 9). Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22.10.2020 року видано обмежувальний припис строком на шість місяців відносно [PERSON] , яким визначено заходи тимчасового обмеження, а саме: заборонено [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] та малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборонено [PERSON] перебувати в місцях проживання [PERSON] та малолітнього [PERSON] , заборонено [PERSON] наближатися на відстань, менше ніж 100 метрів до місця перебування та навчання [PERSON] , а також до квартири [ADDRESS] , заборонено [PERSON] переслідувати та у будь-який спосіб спілкуватись з [PERSON] та малолітнім [PERSON] , вести листування та телефонні переговори з [PERSON] (а.с. 13-15). За інформацією Оболонського УП ГУ НП у м. Києві [PERSON] перебував на обліку за категорію «кривдник» у період з 02.12.2019 року по 02.12.2020 року та був знатий з обліку по закінченню терміну. Відносно [PERSON] внесені відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 194 КК України (19.06.2020 року) та за ч. 1 ст. 129 КК України (28.03.2021 року). За період з 2019 по 2021 рік надійшло 12 повідомлень, які зареєстровані до ІТС ІПНП (журнал ЄО) від [PERSON] щодо неправомірних дій [PERSON] (а.с. 81). Пунктом 1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» За заявою осіб, визначених ст. 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з ч. 21 ст. 350-6 цього Кодексу Згідно з п.п.3, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Враховуючи, що під час судового розгляду установлено, що до [PERSON] застосовувався обмежувальний припис внаслідок вчинення ним домашнього насильства, на час розгляду заяви про продовження його дії внаслідок поведінки [PERSON] , неприязних стосунків між ним та заявницею, ризик повторного вчинення ним дій, що можуть завдати шкоди [PERSON] та будуть кваліфіковані відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» як домашнє насильство, продовжує існувати, суд дійшов висновку про задоволення в цій частині заяви та продовження обмежувального припису строком на три місяці в частині обмежень перебування [PERSON] в квартирі проживання заявниці та в межах коридору загального користування поверху на якому знаходиться ця квартира, а також заборони йому у будь-який спосіб спілкуватись із заявницею. Разом з цим, під час судового розгляду не встановлено обставин, які б давали підстави для обмеження [PERSON] у його батьківських правах по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому заява [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягає. При цьому, під час дії обмежувального припису [PERSON] має реалізовувати свої батьківські права та виконувати обов`язки по відношенню до малолітнього сина притримуючись встановлених судом обмежень.

Outcome: partial