Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Озернянська сільська рада Зборівського району, Зборівська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про тлумачення заповіту. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] 16 січня 2019 року із листа за № 12/02-14 державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язків Зборівської державної нотаріальної контори Нечай Л.С., [PERSON] стало відомо, що після смерті [PERSON] в Зборівській ДНК заведена спадкова справа за заявою відповідача [PERSON] . Позивачу було відомо, що при житті її чоловік заповів своє майна, яке розташоване на території села Данилівці, колишньої Осташівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, на користь їх сина [PERSON] . За умовами заповіту, який посвідчений 16 лютого 2016 року секретарем Озернянської сільської ради Зборівського району, зареєстрований в реєстрі за № 19, спадкодавець зробив таке розпорядження: «Належний мені на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться в селі Данилівці Зборівського району Тернопільської області, присадибну земельну ділянку і все майно, яке належатиме мені на день моєї смерті і на яке за законом я матиму право заповідаю - [PERSON] ». Зі слів позивача, яка доглядача хворого чоловіка за життя, воля спадкодавця була направлена на його конкретне майно, що на території с. Данилівці (житловий будинок та присадибна ділянка) та іншого рухомого майна - транспортного засобу, грошових вкладів. Якби спадкодавець хотів заповісти сину все своє майно, тоді би не вказував у своєму заповіті адресу нерухомого майна, а обмежився би загальноприйнятою фразою «все своє майно, яке належатиме мені на день моєї смерті і на яке за законом я матиму право», однак померлий мав на увазі конкретно визначене нерухоме майно в с. Данилівці Зборівського району Тернопільської області. На підтвердження волі спадкодавця свідчить і той факт, що ще при його житті [PERSON] набув нерухоме майно за кошти свого батька і чоловіка позивачки, який отримав спадщину (кошти) із-за кордону, зокрема: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить відповідачу з 18 червня 2007 року; однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить відповідачу з 18 червня 2007 року; нежитлову будівлю гаража площею 16,0 м. кв., що в [ADDRESS] , яка належить відповідачу з 19 червня 2007 року; однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить відповідачу з 17 серпня 2009 року; трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить відповідачу з 04 липня 2008 року та 29 травня 2015 року; земельну ділянку площею 0,0318 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] , яка належить відповідачу з 07 квітня 2014 року та 29 травня 2015 року. В свою чергу, нерухоме майно - господарський блок із житловою кімнатою, що в [ADDRESS] і належить позивачці, являється її єдиним житлом. [PERSON] вважає, що до спадкового майна помилково увійшов господарський блок із житловою кімнатою в [ADDRESS] , яке вона набула в шлюбі із спадкодавцем. Крім цього, позивачу на праві приватної власності належать земельні ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського (підсобного) господарства в [ADDRESS] загальною площею 0,2302 га на підставі рішення 8 сесії 22 скликання Озернянської сільської ради Зборівського району від 07 травня 1996 року. З урахуванням викладеного [PERSON] просить суд розтлумачити зміст заповіту [PERSON] , який посвідчений 16 лютого 2016 року секретарем Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за № 19, що стосується житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки, які знаходяться в селі Данилівці Зборівського району Тернопільської області, а також його рухомого майна. Ухвалою судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 07 травня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Озернянська сільська рада Зборівського району, Зборівська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про тлумачення заповіту. Згідно ухвали Зборівського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Озернянська сільська рада Зборівського району, Зборівська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про тлумачення заповіту вирішено передати на розгляд за територіальною юрисдикцією до Тернопільського міськрайонного суду. У відповідності до ухвали судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Озернянська сільська рада Зборівського району, Зборівська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про тлумачення заповіту. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 01 липня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області зареєстровано відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Додатково зазначає, що заповіт, складений зі слів померлого [PERSON] секретарем Озернянської сільської ради Зборівського району та зареєстрований в реєстрі № 19 16 лютого 2016 року, не містить жодних суперечностей, незрозумілих термінів і понять, чи таких, що можуть двозначно трактуватися. Ніякого спору між сторонами немає. Дружина померлого, відмовляючись коритися останній волі свого чоловіка, сховала оригінал заповіту, оголосила себе єдиним спадкоємцем, привласнила усі грошові заощадження, рухоме майно та речі домашнього вжитку, якими володів батько відповідача, а тепер свідомо трактує текст заповідального розпорядження не буквально, а так, як вигідно особисто їй. Як вбачається зі змісту заповіту, [PERSON] заповів [PERSON] все майно, що йому належало і на яке за законом він мав право. Усіх інших спадкоємців цим заповітом він позбавив всього майна (як рухомого так і нерухомого) і речей домашнього вжитку, що йому належали на день його смерті, оскільки їх прізвища та імена у заповіті не зазначені. Зміст заповіту відповідає загальноприйнятим у спадкових правовідносинах значенням термінів. У позивача право на обов`язкову частку у спадщині виникло як у дружини спадкодавця яка є непрацездатною, оскільки вона досягла пенсійного віку. Попри те, що предметом позову є тлумачення правочину, позивач просить суд не розтлумачити заповіт чи окремі незрозумілі їй його частини, а прийняти рішення із запропонованим нею варіантом волевиявлення спадкодавця, і розділити майно на рухоме і нерухоме. Вимоги позивача зводяться до внесення змін до тексту заповіту, а не до його тлумачення, оскільки позивач просить встановити фактично іншу особу на спадкування, що не може бути в даному випадку предметом судового розгляду. [PERSON] у своєму заповідальному розпорядженні чітко сформулював власне волевиявлення, отже підстав шукати його волю нема. Завідомо неправдивим є голослівне твердження позивача «що ще при житті померлого [PERSON] , відповідач набув нерухоме майно за кошти свого батька», із його переліком. Жодного об`єкту нерухомого майна за кошти [PERSON] відповідач не набув. Трикімнатна квартира, яка фактично є Ѕ приватного будинку 1955 року забудови і розміщена на земельній ділянці у [ADDRESS] , успадкована ним після смерті двох тіток по татовій лінії: [PERSON] та [PERSON] , з якими він проживав і опікувався 17 років (померли у віці 87 і 93 року). Квартира по [ADDRESS] продана у 2015 році, але чомусь ще відображається у реєстрі. Квартири №4 та 17 перейшли відповідачу у спадок після смерті [PERSON] , рідного брата батька. У нього не було сім`ї та дітей і за ним також доглядав відповідач. У 2001 році [PERSON] отримав спадок після смерті своєї тітки [PERSON] , яка проживала в Канаді . За ці кошти у 2003 році він вступив у дольову участь будівництва багатоквартирного будинку у [ADDRESS] , [ADDRESS] , та гараж [ADDRESS] . У 2005 році [PERSON] помер, і позаяк дядько склав на відповідача заповіт, а будівництво на той час ще не завершилося, то ПМП «Тернопільська фірма Будівельник» переоформила договори дольової участі на ім`я [PERSON] . Відповідач частково погоджується із тим, що позивач здійснювала догляд за померлим чоловіком. У 2015, 2016 роках та в період коли батько захворів, приблизно по півроку він проживав разом з [PERSON] у [ADDRESS] . Відповідач супроводжував [PERSON] при проходженні ним різноманітних аналізів та оглядів у лікарів, а коли батька направили на лікування у стаціонар ревматологічного відділення Тернопільської обласної лікарні, дані відповідача зазначили у реєстратурі, оскільки тоді він також був разом із ним. Враховуючи наведене, [PERSON] вважає, що позивачем не наведено достатніх належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 серпня 2019 року закрито підготовне провадження по даній справі, справу призначеного до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили покликаючись на мотиви, викладені у письмовому відзиві, просили у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -Зборівської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у судове засідання не з`явися однак надіслав до суду листа про розгляд справи у його відсутності. При прийнятті рішення в даній справі покладається на думку суду. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Озернянської сільської ради Зборівського району в судове засідання не з`явився, попередньо просив суд проводити розгляд справи у його відсутності, про що надіслав до суду відповідне звернення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільській області 11 червня 2018 року. Як вбачається із заповіту від 16 лютого 2016 року, посвідченого секретарем Озерянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться в селі Данилівці Зборівського району Тернопільської області, присадибну ділянку і все своє майно, яке належатиме йому на день смерті і на яке за законом він матиме право, заповів [PERSON] . Як слідує із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53442483 від 26 вересня 2018 року, у Зборівській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа №94/2018 після померлого [PERSON] . 16 січня 2019 року державний нотаріус Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, виконуюча обов`язки завідувача Зборівської державної нотаріальної контори Нечай Л.С., звернулася до [PERSON] із листом за № 12/02-14, в якому повідомляє про необхідність з`явитися до Зборівської державної нотаріальної контори у зв`язку з видачею свідоцтв про прав на спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач вважає, що спадкодавець [PERSON] , складаючи заповіт 16 лютого 2016 року, мав намір передати після своєї смерті сину - відповідачеві [PERSON] конкретно визначене майно в с. Данилівці Зборівського району Тернопільської області, однак до спадкової маси помилково увійшов господарський блок із житловою кімнатою в [ADDRESS] , яке [PERSON] та померлий набули в шлюбі. Відтак, позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розтлумачити вказаний вище заповіт в частині, що стосується житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки, які знаходяться в с. Данилівці Зборівського району Тернопільської області, а також щодо рухомого майна спадкодавця. За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Оцінюючи ефективність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід враховувати, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина 1 статті 1223 ЦК України). За змістом статті 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно частин 1, 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Оскільки правочином відповідно до українського законодавства є дія особи, що спрямовується на придбання, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, необхідність тлумачення змісту правочинів виникає у випадках нечіткого виявлення волі сторонами. У таких випадках необхідно встановити дійсні наміри сторін. Це означає, що суб`єкт тлумачення повинен встановити загальне для усіх сторін значення слів і понять. Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Зі змісту заповіту від 16 лютого 2016 року, посвідченого секретарем Озерянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, вбачається, що спадкодавець [PERSON] належний йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться в селі Данилівці Зборівського району Тернопільської області, присадибну ділянку і все своє майно, яке належатиме йому на день смерті і на яке за законом він матиме право, заповів [PERSON] . Тобто, житловий будинок в с. Данилівці Зборівського району Тернопільської області, в частині якого позивач просить розтлумачити заповіт, увійшов до складу спадщини, так як про нього спадкодавець прямо вказав у заповіті та спадкоємцем цього будинку та присадибної ділянки зазначив конкретну особу - [PERSON] . Також спадкодавець висловив свою волю і щодо рухомого майна, оскільки заповіт містить словосполучення: «все своє майно, яке належатиме йому на день смерті і на яке за законом він матиме право», яке померлий [PERSON] заповів відповідачу. Таким чином, заповіт від 16 лютого 2016 року, посвідчений секретарем Озерянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області, в частині, яку просить розтлумачити позивач, є зрозумілим, воля заповідача щодо долі вказаної в позові спадщини висловлена чітко і узгоджено. Неточності у тексті заповіту щодо адреси нерухомого майна, яке передається у спадщину, його місцезнаходження, а самегосподарського блоку із житловою кімнатою в [ADDRESS] , яке [PERSON] та померлий набули в шлюбі, та яке фактично є спірним спадковим майном, судом не вирішуються, оскільки такі позовні вимоги до суду [PERSON] не були заявлені. Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивача про наявність у власності відповідача нерухомого майна, згідно переліку, вказаного у позовній заяві, оскільки наявність іншого, як нерухомого так і рухового майна у власності [PERSON] не може впливати на волю спадкодавця, яка відображена у змісті заповіту, звужувати його обсяг чи зміст. Доводи [PERSON] в цій частині суд вважає безпідставними, такими, що не стосуються предмету спору та не можуть впливати на його вирішення. За вказаних обставин, враховуючи, що текст заповіту складений зі слів спадкодавця і в тій частині, в якій його просить розтлумачити позивач, не містить суперечностей та неточностей, суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] у зв`язку з безпідставністю такого.

Outcome: dismissed