Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Топорівської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що її чоловік - [PERSON], як голова колгоспному двору, мав у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті позивачка була зареєстрованою та проживала разом із спадкодавцем в одному житловому будинку та вели спільне господарство. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. позивачка прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка. Єдиний син померлого [PERSON], [PERSON] помер [INFO]. Звернувшись до Городенківської державної районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивачка отримала Постанову державного нотаріуса № 1565/02-31 від 01.11.2016 про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документа та у зв'язку із неможливістю визначити частку спадкодавця у колгоспному дворі. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], ринкова вартість якого становить 107 062,00 грн. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Топорівська сільська рада зазначила, що не заперечує щодо розгляду справи за заявою [PERSON] до Топорівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 11.07.1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 110 від 08 червня 1988 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок та господарські будівлі і споруди, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 748, виданою 13.10.2016 р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району стверджується, що головою колгоспного двору в [ADDRESS] був [PERSON], [INFO] [PERSON] помер [INFO] у віці 73 років, актовий запис № 14 від 16.07.2001 р. в книзі реєстрації актів про смерть Топорівської сільської ради Городенківського району, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 16 липня 2001 р. виконкомом Топорівської сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Про те, що позивачка [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON] свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 15 травня 1980 р., яким стверджено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 15.05.1980 року, актовий запис за № 19; після одруження [PERSON] змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». В шлюбі [INFO] народився [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 24.12.1965 року Городенківським райбюро ЗАГС Івано-Франківської області [PERSON] помер [INFO] у віці 57 років, актовий запис № 25 від 18.11.2008 р. в Книзі реєстрації смертей виконкому Топорівської сільської ради Городенківського району, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18 листопада 2008 р. Топорівською сільською радою. Ст. 548 ЦК України (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Довідкою № 746, виданою 13.10.2016р. виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району стверджено, що згідно погосподарської книги № 3-4 за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991р. в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] На час смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], крім померлого, в даному будинку була зареєстрована [PERSON], [INFO] Оскільки на час смерті чоловіка позивачка проживала разом з ним, вона, як спадкоємець першої черги за законом, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1978 р., його інвентаризаційна вартість становить 107 062,00 грн. За житловим будинком в [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд, що доводиться довідкою №749, виданою 13.10.2016 року виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Те, що [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS], стверджується довідкою № 747, виданою 13.10.2016 року виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка зверталась до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1565/02-31 від 01.11.2016 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець [PERSON] не надала оригіналу документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок. Після смерті чоловіка позивачка продовжує проживати в спадковому житловому будинку та здійснює догляд за ним. Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа про власність спадкодавця на цей будинок позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328,346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved