Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою в якій вказала, що нею було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 926983 від 04.08.2008 р. В державному акті на право власності на земельну ділянку допущено помилку, а саме - замість прізвища « [PERSON] », як записано в паспорті заявника, зазначено прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного заявник просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 926983. Заявник надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не надав. В зв`язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як зазначено в паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, заявником є « [PERSON] », [INFO] . З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 926983, виданого 04.08.2008 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області Богачовою Н.М. від 18 квітня 2007 р. № 1666, вбачається, що « [PERSON] » є власником земельної ділянки площею 1.24 га, розташовану на території Червоноярської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з відповіді Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № К-245/0-0.310-241/138-20 від 03.09.2020 року на заяву [PERSON] , у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

Outcome: approved