Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на її утримання. В обґрунтування позову вказує, що 21.07.2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач з ними не проживає та ухиляється від виконання покладеного на нього ст. 180 СК України обовязку щодо утримання дітей. Зокрема відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дітей, а саме на придбання продуктів харчування, одягу, медикаментів, хоча є абсолютно здоровим та має можливість надавати кошти на утримання дітей. Діти повністю знаходяться на її утриманні. Також вказує, що вона на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. Отримує лише державну допомогу в розмірі 860 грн. на місяць. Іншого доходу не має. Відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, відповідно до яких дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 3500 грн. щомісячно на кожну дитину, з урахуванням щорічної індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду, а у випадку їх вступу до ВУЗу до 23 років, та аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.10.2018 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.11.2018 року позов [PERSON] був задоволений частково. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2019 року задоволено заяву [PERSON], заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.11.2018 року скасоване, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] по 1200 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В іншій частині позову [PERSON] просив відмовити. Також просив врахувати, що він на даний час працевлаштований і його щомісячна заробітна плата складає 4300 грн., тому він не має змоги сплачувати аліменти ще і на утримання дружини. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], пояснення відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 21.07.2016 року між сторонами ([PERSON] та [PERSON]) в Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 545 (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що стверджується свідоцтвами про народження дітей серія I-СР № 237917 від 07.10.2016 року, серія I-СР від 02.02.2018 року (а.с. 15, 16). Як вбачається з акту про проживання матері з дітьми від 26.09.2018 року, затвердженого начальником дільниці КП «Соснівська СУБ» Черкаської міської ради малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Батько малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON], який є працездатним, зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Доказів протилежного відповідачем [PERSON] суду не надано. Навпаки відповідачем [PERSON] частково визнано позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на утримання малолітніх дітей, суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 182 СК України\~(в ред., що діє з 08.07.2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Крім того, частиною першою\~статті 184 СК України\~передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2\~ст. 184 СК України\~в ред., що діє з 08.07.2017 року). Законом України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2018\~рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 01.07.2018 року в розмірі 1559 грн., а з 01.12.2018 року в розмірі 1626 грн. Законом України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2019\~рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 01.01.2019 року в розмірі 1626 грн., з 01.07.2019 року в розмірі 1699 грн., з 01.12.2019 року в розмірі 1779 грн. Відповідно 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на момент ухвалення рішення становить 813 грн. В даному випадку при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON], на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], судом враховуються вік відповідача, працездатність, відсутність в нього інших утриманців, а також прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, який на момент розгляду справи становить 1626 грн., а 50% від цього розміру 813 грн. Враховуючи, що відповідно до норм СК України обоє батьків зобовязані брати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей, як позивачка так і відповідач, суд при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача, враховує матеріальний стан обох батьків. Із наданих сторонами доказів, вбачається, що позивачка [PERSON] на даний час не працює так, як перебуває у відпустці по догляду за малолітніми дітьми і відповідно не має доходу крім державної допомоги, щомісячний розмір якої на обох дітей становить 1720 грн. Разом з тим, остання має вклад в ПАТ «КБ «Приватбанк» в розмірі 26612 грн. Відповідач [PERSON] на даний час працевлаштований в ТОВ «МРК-КМ» та отримує заробітну плату в розмірі 4300 грн. Також останній був тимчасово працевлаштований на підставі цивільно-правового договору в ТОВ ОТТО Work Force Europe (Польща), а саме з 12.09.2018 року по 14.02.2019 року. За вказаний період ним фактично було отримано 9414,26 польських злотих, що складає близько 67000 грн. Заробітна плата відповідача за березень 2019 року складає 4300 грн. Доказів отримання відповідачем інших доходів з моменту подачі позову до суду і до даного часу стороною позивача суду не надано. Таким чином загальний розмір доходу відповідача за період з 17 серпня 2018 року по даний час, тобто за вісім місяців складає 71300 грн. Крім того, у вказаний період відповідачем було перераховано на користь позивачки грошові кошти в загальній сумі 10156 грн. 44 коп., що стверджується відповідними квитанціями про переказ коштів та не заперечувалося позивачкою в судовому засіданні. Доводи позивачки та її представника про отримання відповідачем доходів в листопаді 2018 року на суму 20240 грн. 26 коп. та в грудні 2018 року на суму 11574 грн. 16 коп. суд оцінює критично, оскільки листи-повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] про зарахування на його рахунок вказаних коштів не вказують на їх походження та не виключають їх надходження за рахунок конвертованої в національну валюту України заробітної плати відповідача отриманої саме в цей період в листопаді-грудні 2018 року за місцем його працевлаштування в ТОВ ОТТО Work Force Europe (Польща). А тому, з урахуванням викладеного, враховуючи доходи та фінансові можливості обох сторін, розмір офіційної заробітної плати відповідача [PERSON] на час розгляду справи (4300 грн.), факт отримання позивачкою державної допомоги на обох дітей (1720 грн. щомісячно), а також те, що аліменти підлягають стягненню з моменту звернення до суду і у відповідача вже складається заборгованість за вісім місяців, яка підлягатиме стягненню з фактичної заробітної плати, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову позивачки в цій частині, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 2400 грн. щомісячно (по 1200 грн. на кожну дитину), оскільки такий розмір аліментів, на думку суду, буде достатнім, справедливим та забезпечать гармонійний розвиток дітей. Підстав для стягнення аліментів в більшому розмірі суд не вбачає, оскільки відсутні докази такого фінансового стану відповідача на даний час, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в більшому розмірі. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що мати малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] в даний час знаходиться у відпустці по догляду за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Отже, за змістом вказаної норм права, розмір утримання не повязаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивачка (ст. ст. 12, 81, 83 ЦПК України). Враховуючи, що на момент розгляду справи відповідач [PERSON] є працевлаштованим в ТОВ «МРК-КМ» та отримує заробітну плату в розмірі 4300 грн., а також те, що суд вже стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей по 1200 грн. на кожного, що в загальному розмірі складає 2400 грн., тобто 56% від заробітної плати, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки до досягнення меншою дитиною трирічного віку та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку, а саме до 12.01.2021 року в розмірі 500 грн. щомісячно, що разом зі стягнутими аліментами на утримання дітей становитиме 67% від заробітку відповідача та є допустимим. Підстав для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання позивачки в більшому розмірі, суд не вбачає. До того ж, і позивачкою в судовому засіданні не доведена можливість відповідача сплачувати аліменти на її утримання в більшому розмірі ніж визначає суд. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей у випадку їх вступу до ВУЗУ до 23 років, оскільки вказані обставини не наступили, а відповідно до ст. 4 ЦПК України суд здійснює захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів особи, яка звернулася до суду. А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 2400 грн. щомісячно (по 1200 грн. на кожну дитину), починаючи з 17.08.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, та аліментів на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 17.08.2018 року і до досягнення [PERSON] трирічного віку, а саме до 12.01.2021 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 184 СК України, - розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial