Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 15.05.2018 року заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя було розірвано, від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу від 12.03.2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина та доньки в розмірі 1/3 частини його доходів. Так як [PERSON] має заборгованість по аліментам, неспроможний забезпечити дітям повноцінне матеріальне забезпечення, позивач існує з дітьми на свою заробітну плату, яка є недостатньою для їх гармонічного та фізичного розвитку. Посилаючись на ст. 265 СК України, просила суд стягнути аліменти на утримання дітей з відповідача, який є їх дідусем, має достатні грошові кошти, що дозволить йому надавати необхідну матеріальну допомогу. Розмір бажаних аліментів визначила як 1/3 частину від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Ухвалою суду від 07.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 27.03.2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову на тих підставах, що відсутні поважні причини ненадання матеріальної допомоги батька дитини та те, що він не в змозі надавати таку допомогу відповідно до заявлених [PERSON] позовних вимог, з огляду на його матеріальне становище, перебуванні на його утриманні 91-річної матері. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, пояснила, також, що вона працює, отримує регулярну заробітну плату, батька дітей має заборгованість по аліментам та по пені за прострочення сплати аліментів, на теперішній час сума аліментів, які сплачує [PERSON] на двох дітей, становить 1\~690 грн. 50 коп. щомісяця, батько дітей не приймає участі й у жодних додаткових витратах на сина та доньку, переконана, що дід в змозі надавати онукам матеріальну допомогу, тому просила задовольнити позов відповідно до позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач чинить йому та його сину [PERSON] перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми, у зв`язку з чим він був вимушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав, який на даний час розглядається у суді, та на його думку, даний позов є спробою позивача помститися йому за це. Пояснив також, що його син дійсно має заборгованість по аліментам, яка виникла у зв`язку з тим, що йому деякий час було невідомо про стягнення з нього аліментів, дану заборгованість [PERSON] постійно погашає, та на підтвердження даного факту він долучав до відзиву квитанції. Окрім аліментів [PERSON] також перераховує на рахунок позивача кошти на додаткові витрати на дітей. Крім того, позивач надала суду неправдиву інформацію про свій матеріальний стан, так як остання у позовній заяві, що розглядається в рамках іншої цивільної справи вказує, що офіційно працевлаштована та має гідну заробітну плату, разом із дітьми та матір`ю [PERSON] мешкає у комфортабельному двоповерховому будинку, загальною площею 131,5 кв.м з сучасним ремонтом та обладнанням, забезпечує дітям всі належні умови проживання, крім того надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до яких, єдиним джерелом його доходу є заробітна плата, розмір якої у 4 кварталі 2018 року склав 2\~168 грн. 37 коп., зазначив, що його матір [PERSON] , після перелому шийки стегна, потребує певних і постійних матеріальних витрат та знаходиться на його утриманні, в зв`язку з чим не визнав заявлених вимог про стягнення з нього аліментів. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами письмові докази, встановив наступне. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2018 року розірвано. Рішення набуло законної сили 15.06.2018 року (а.с. 29). [PERSON] , [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 10), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 11). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] та відповідно дідом [PERSON] , [PERSON] , що сторони підтвердили та не оспорювали. Неповнолітні діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 19.02.2019 року про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 34-35). 12.03.2018 року судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття кожної з дитини. Судовий наказ набрав чинності 17.04.2018 року (а.с. 30). 29.11.2018 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2018 року по червень 2018 року у розмірі 2\~344 грн. 93 коп. Рішення набуло законної сили 04.01.2019 року (а.с. 31-33). Як вбачається з розрахунку заборгованості від 18.02.2019 року, складеного державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Копач Я.М., заробітна плата [PERSON] у січні 2019 року складає 3\~381 грн. 00 коп., сума сплачених у грудні 2018 року аліментів становить 1\~690 грн. 50 коп. Станом на 31.01.2019 року сума боргу [PERSON] по аліментам складає 3\~438 грн. 51 коп. (а.с. 36). Таким чином, судом встановлено, що відповідно до вказаного вище розрахунку, [PERSON] , хоча не в повному обсязі, але сплачує аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, що також підтверджується дублікатами квитанцій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування [PERSON] на користь [PERSON] аліментів (19.02.2019 року в розмірі 1\~005 грн. 03 коп., 12.03.2019 року в розмірі 603 грн. 02 коп., 26.03.2019 року в розмірі 502 грн. 51 коп.) (а.с. 66-68). Крім того, з вищевказаного розрахунку не вбачається, що відповідач має заборгованість по пені за прострочення сплати аліментів відповідно до вищевказаного рішення суду у розмірі 2\~344 грн. 93 коп. Зазначення позивачем про те, що [PERSON] має нестабільний та важкий фінансовий стан, у зв`язку з чим неспроможний оплачувати комунальні послуги за спільно придбану у шлюбі квартиру, суд не приймає до уваги, оскільки це спірні правовідносини, які вирішуються в іншому судовому процесі (справа № 333/4491/18 від 23.08.2018 року) та не можуть бути підставою для стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх онуків. Посилання позивача на те, що її старша донька [PERSON] навчається в гімназії № 6 м. Запоріжжя, навчання у якій є платне, а також те, що донька відвідує Запорізьку дитячу музичну школу № 8 (художнє відділення) сплата за яку, щомісяця складає 200 грн., та відвідувала клуб спортивного танцю «RONDO», щомісячна сплата за який складала 340 грн. та відвідування її молодшим сином ДНЗ № 262 «ОЛІМПІЄЦЬ», сума щомісячної сплати за харчування в якому складає близько 550-625 грн. щомісяця, сума благодійного внеску 50 грн., не є підставою для стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх онуків. Оскільки зазначені позивачем додаткові витрати на дітей не є підставою для стягнення аліментів з [PERSON] З цих саме підстав, суд не приймає до уваги, надану позивачем квитанцію від 20.02.2019 року про перерахування нею 750 грн. ФОП [PERSON] за медичні послуги (а.с. 26), у зв`язку з тим, що суду не зрозуміло за які саме послуг були перераховані кошти, лікування кого саме та за яким діагнозом відбувалося, періодичність такого лікування, не надано виписки з медичної картки хворого та надані позивачем ксерокопії квитанцій про перерахування нею коштів на покупку дитячого одягу, взуття (а.с. 20-22), та посилання позивача на те, що вона несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг в будинку, власником якого є її матір (а.с. 27-28), Крім того, як вбачається з довідки ТОВ «ФАРМАЦЕВТИЧНА КОМПАНІЯ «ВІОЛА» від 18.02.2019 року, позивач працює на даному товаристві з 20.12.2017 року на посаді менеджера зі збуту, її дохід за період з 01.08.2018 року по 01.01.2019 року склав 41\~935 грн. 11 коп. (а.с. 23). Даний факт свідчить про те, що позивач є працездатною особою, яка працює та отримує регулярний дохід. Відповідно до вимог\~ст. 265 Сімейного кодексу України\~баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх онуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, із батька дітей [PERSON] за вищевказаним рішенням суду стягуються аліменти. Мати дітей позивач [PERSON] працює та має регулярний дохід. Як вбачається з довідки ДФСУ ГУ ДВС у Запорізькій області від 26.03.2019 року, відповідач [PERSON] за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2018 року отримав доходи з таких джерел: заробітна плата за 1 квартал 2018 року 11\~400 грн., за 2 квартал 2018 року 11\~400 грн., за 3 квартал 2018 року 11\~550 грн., за 4 квартал 2018 року 12 046 грн. Інших доходів не має (а.с. 74.). Крім того, відповідач має на утриманні матір похилого віку [PERSON] , 1928 року народження, яка відповідно до довідки ЛКК КНП «Центр ПМСД № 2» № 56/2 від 25.03.2019 року має діагноз: 167, 125, S 72, Висновок ЛКК: за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.с. 65). Відповідно до ст.\~265\~СК України баба, дід, зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, відповідно до вказаної норми обов`язок баби, діда утримувати внуків виникає за умов двох обставин: якщо батьки дитини не можуть з поважних причин надавати їй належного утримання, баба, дід мають матеріальну змогу надавати таке утримання. За таких обставин суд приходить до висновку про\~\~відсутність обставин матеріальної неможливості надавати [PERSON] аліменти на утримання дітей, адже останній не в повному обсязі, але сплачує позивачу аліменти. Відносно можливості надання батьком [PERSON] відповідачем у справі аліментів на утримання онуків, то, враховуючи його вік, розмір його доходів та знаходження на його утриманні непрацездатної особи, остання також вбачається сумнівною. \~Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, враховуючи обставини справи, оскільки підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей судом не встановлено, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями\~статті 141 ЦПК України, та враховуючи відмову в задоволенні позову в повному обсязі позивачу, яка була звільнена від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed