Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання відповідача - [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку також зареєстрований колишній чоловік позивачки та відповідач по справі - [PERSON] Рішенням Хустського районного суду від 12.12.2011 року шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачкою розірвано. Відповідач з 2011 року у вказаному будинку не проживає, житлом не користується, не виконує обов'язків пов'язаних з утримання житлового приміщення та оплатою комунальних послуг. Крім того, позивачка має намір оформити субсидію, але та обставина що в будинку зареєстрований відповідач не дає цього зробити. Дана обставина заважає позивачці повноцінно користуватись будинком. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення йому рекомендованого листа з повідомленням про виклик до суду на розгляд даної справи. Представник Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, виходячи з наявних у справі даних про права і взаємовідносини сторін, та беручи до уваги те, що позивачка не заперечила у поданій до суду заяві проти вирішення справи без участі відповідача [PERSON], провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу від 19.10.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Король Н.І. зареєстрований у реєстрі за № 4860. В даному будинку також прописаний [PERSON], який з 2011 року не проживає в даному будинку. Відповідно до довідки виданої виконкомом Крайниківської сільської ради, Хустського району, Закарпатської області, № 154 від 01.03.2016 року відповідач [PERSON] з 2011 року за адресою [ADDRESS] не проживає. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на встановлене суд констатує, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідача, про визнання його таким, що втратив право на користування житлом в її будинку, так як останній відповідно до ст. 405 ЦК України втратив право на користування жилим приміщеннями в будинку позивачки. Враховуючи наведене,

Outcome: approved