Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 40000,00грн. моральної шкоди. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 14.02.2017 р., приблизно о 20.00, відповідач - [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по пр. Б.Хмельницького в м. Мелітополі Запорізької області з боку вул. Шмідта в напрямку вул. Героїв України, порушивши Правила дорожнього руху України, на пішохідному переході, скоїв наїзд на неї, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження. Вбачаючи у діях [PERSON] склад злочину, вона звернулася до Мелітопольського міського відділу поліції з відповідною заявою. «23» травня 2017 р. вона отримала постанову старшого слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції [PERSON] від 06 березня 2017 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017080140000725 від 15.02.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв'язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (надалі за текстом - «Постанова»). Старший слідчий Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області майор поліції [PERSON] копію постанови направив до сектору дорожнього нагляду Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області для притягнення [PERSON] [INFO] мешканця [INFO], до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Так, слідчим в Постанові встановлено наступне: 14.02.2017 приблизно о 20.00 водій [PERSON], керував автомобілем [NUMBER], рухався по пр. Б.Хмельницького в м. Мелітополі Запорізької області з боку вул. Шмідта в напрямку вул. Героїв України. На шляху прямування водій [PERSON] наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід [PERSON], своєчасно не зменшив швидкість та не зупинився перед пішохідним переходом, внаслідок чого в районі буд. № 46-6, на нерегульованому пішохідному переході скоїв на неї наїзд. В результаті наїзду потерпілій [PERSON] були заподіяні легкі тілесні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». Порушення п. 18.1 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв'язку з подією ДТП та її наслідками, що повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами. Висновком судової медичної експертизи № 82 від 22.02.17, згідно якого у [PERSON] було виявлено тілесне ушкодження - синець правої сідниці, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження. В результаті тілесного ушкодження позивачка пройшла курс амбулаторного лікування, що підтверджується лікарняними листами та виписками з історії хвороб. Однак, крім тілесних ушкоджень їй були спричиненні і моральні страждання, які полягали у наступному. На час скоєння відповідачем ДТП вона була вагітна, зазначене підтверджується протоколом ультразвукового дослідження у ІІ триместрі вагітності від 12 січня 2017 р. Отримавши сильний удар від машини відповідача, вона впала та важко вдарилася боком та животом. Після отримання травми, вона не звернула уваги на вид та обсяг нанесених їй травм, її хвилювало лише життя її майбутньої дитини. Крім того, відповідач, у грубій формі заявив їй, що вона повинна була передбачити його рух та уступити йому дорогу. При цьому, він заявив їй що вона винна, однак він може довезти мене до дому, щоб вона не пред'являла претензій. З огляду на те, що зазначені моральні страждання були викликані неправомірними діями відповідача, вважає за необхідне заявити вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 14.02.2017 р., приблизно о 20.00, відповідач - [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по пр. Б.Хмельницького в м. Мелітополі Запорізької області з боку вул. Шмідта в напрямку вул. Героїв України, порушивши Правила дорожнього руху України, на пішохідному переході, скоїв наїзд на позивача [PERSON], внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, які згідно з висновком судової медичної експертизи №82 від 22.02.2017 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 06.03.2017 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12017080140000725 від 15.02.2017 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, в звязку з відсутністю діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КПК України. /а.с.5-6/ Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області №320/1801/17-п від 17.03.2017 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн./а.с.8/ Відповідно до висновку кабінету ультразвукової діагностики [PERSON] від 12.01.2017 вагітність [PERSON], 1988р.н., складає 19-20 тижнів./а.с.8/ Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй було спричинено моральну шкоду, яка полягає в\~тому, що на час скоєння відповідачем ДТП вона була вагітна. Отримавши сильний удар від машини відповідача вона впала та важко вдарилася боком та животом. Після отримання травми, вона не звернула уваги на вид та обсяг нанесених їй травм, її хвилювало лише життя її майбутньої дитини. Деякі дні вона не могла навіть засипати та спокійно спати від страху за майбутнє. Вона була постійно напружена та очікувала якоїсь біди від того, що сталося. Навіть зараз, після того як її дитина народилася, вона не може повністю спокійно згадувати наїзд, що відбувся та з тривогою очікує можливих проблем зі здоров'ям. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 40000,00 грн. Задовольняючи позов щодо стягнення моральної шкоди суд зясовує наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 1\~ст. 1167 ЦК України\~передбачає, що\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач. З урахуванням вимог розумності та справедливості суд погоджується із заявленим позивачем розміром моральної шкоди. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved