Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 10 вересня 2016 року і до досягнення повноліття старшої дитини, а після досягнення повноліття старшої дитини, аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття молодшою дитиною. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2008 року, від якого у них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, непорозуміння, постійних сварок. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем вважає неможливим. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено з червня 2016 року. Діти проживають з позивачкою. На теперішній час в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідач належним чином не піклується матеріальним забезпеченням дітей, тому [PERSON] вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, завчасно письмово сповістила про можливість розгляду справи за її відсутності. Відповідач завчасно подав письмову заяву про визнання позову, в якій також вказав про можливість розгляду і вирішення справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 серпня 2008 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Донецькій області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 827. Під час шлюбу в сторін народилися двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, постійні сварки. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету. Діти проживають із позивачкою, яка несе витрати по утриманню дітей та не має достатніх коштів для забезпечення всіх витрат по задоволенню всіх потреб дітей пов'язаних із харчуванням, придбанням одягу, лікуванням тощо. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст. 183 СК України в випадку, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст. 180 СК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення пред'явленого позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дітей у судовому порядку в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дітей, оскільки відповідач є батьком дітей та зобов'язаний їх матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial