Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 грудня 1999 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Подружжя має спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Приблизно з жовтня 2010 року позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини та почали мешкати окремо. З того часу спільне господарство вони не ведуть, подальше збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це шкодить її інтересам та інтересам дитини, вважає примирення неможливим. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. У зв'язку з цим позивач просила суд розірвати шлюбу, укладений між нею та відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи без їх участі. У своїй заяві позивач позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач у своїй заяві позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 грудня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 153 (а.с. 4). Подружжя має спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Судом встановлено, що сторони проживають разом жовтня 2010 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання зберегти шлюб та сім'ю. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання дитини та поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від позивача не надійшло до суду заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне їй залишити прізвище «[PERSON]». Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved