Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в\~суд із\~позовом до\~[PERSON],\~[PERSON]\~ про визнання останнії такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що вона є власником вказаного житлового будинку згідно договору купівлі-продажу будинку від 29.10.2016р. Відповідачі є родичами позивача, А саме [PERSON] є тіткою позивача та тривалий час проживають в Росії, проте значиться зареєстрованою у згаданому будинку. Відповідач [PERSON] проживає фактично у своєї дружини, теж зареєстрований за даною адресою. Реєстрація відповідачів позбавляє позивача повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, в зв'язку з чим просить позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні заявлений позов підтримала та пояснила, що відповідачі мотивують відмову в позові тим, що [PERSON] тривалий час на заробітках та надсилала кошти своїй мамі [PERSON], проте це не має відношення до позивача, поскільки відповідач [PERSON] повинна надавати допомогу своїй мамі. Відповідач [PERSON] інколи приходить до будинку до бабусі та брата, проте, надання періодичної допомоги, це не є користування. Позивач несе витрати по утриманню будинку, що впливає від кількості проживаючих на розмір комунальних послуг та немає можливості оформити субсидії. В зв'язку з наведеним просить задоволити позов. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили наступне. Житловий будинок №236 с.Солочин Свалявського району належав раніше [PERSON], після смерті [PERSON] виникло право на спадщину , яке було сторонами таким чином оформлено, що відповідач [PERSON] не отримала частку спадщини. В даний час у касаційному порядку буде розглядатись скарга щодо оскарження права власності, на житловий будинок, яке було оформлене на [PERSON] та [PERSON] Вважає, що останніми неналежним чином було отримано право власності, що в свою чергу обмежило права [PERSON] у частці на нерухоме майно. Щодо предмету даного позову пояснили, що непорозуміння з даного позову виникло тому, що [PERSON], перебуваючи на заробітках надсилала кошти мамі [PERSON] , про що є докази переказів, [PERSON] як внук теж часто допомагає по господарству бубабі, а тому вважають несправедливо їх знімати з реєстрацїі за даною адресою. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до наступного висновку. За поясненнями представника відповідачів даний позов слід залишити без розгляду, поскільки при подачі позову позивачем не було дотримано вимог ст.ст.175,177 ЦПК України. Суд погоджується частково з зауваженнями представника, разом з тим, після того, як в судовому засіданні було досліджено обставини справи, які визнаються сторонами, зокрема, право власності [PERSON] визнається обома сторонами, а тому дана обставина не підлягає доказуванню. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово ч.1\~ст.29 ЦК України. Ст.47\~Конституції України \~визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень житловий будинок №236 с.Солочин Свалявського району належить позивачу згідно договору купівлі-продажу від 29.10.2016р. (а.с.8). Актом обстеження матеріально-побутових умов відповідачі значаться зареєстровані за адресою позивача, проте не проживають тривалий час за вказаною адресою (а.с.9,10). Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.41\~Конституції України \~та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З набуттям позивачем по даній справі права власності на будинок, останній має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в будинку інших осіб. Хоча ст.156 ЖК УРСР встановлено право особи після припинення сімейних відносин з власником користуватися займаним приміщенням, приписи ст. 405 ЦК України передбачають втрату такого права у разі відсутності особи понад один рік. Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що звернення позивача до суду за захистом свого майнового права полягає у знятті з реєстрації відповідачів, реєстрація яких перешкоджає позивачу належним чином отримати субсидії на зимовий період. Крім цього, кількість осіб, зареєстрованих у житловому будинку впливає на розмір комунальних послуг. Відповідачами надані докази користування майном, а саме те, що періодично відповідач [PERSON] приїжджала, надавала кошти [PERSON], [PERSON] приходить в дворогосподарство №236 с.Солочин. Суд вважає, що дані докази не відносяться до даних правовідносин, а стосуються оспорюваного права власності в порядку спадкування, що і є спірним між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Цей спір в даний час є на вирішенні в касаційній інстанції. Позивач за даним позовом [PERSON] (за поясненнями сторін є донькою [PERSON]М.) є добросовісним набувачем, її право власності не оспорюване, а тому вона має право на усунення порушень свого права. Крім цього, за поясненнями сторін, в даному будинку продовжує проживати [PERSON], який є братом [PERSON] та сином [PERSON], [PERSON] має відокремлене житлове приміщенням та в судовому засіданні показав, що мати якщо приїжджала то проживала в нього. Суд доходить висновку, що матеріалами позовної заяви підтверджено, що наявна реєстрація відповідачів фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав як власника вищевказаного жилого приміщення і враховуючи, що відповідачі фактично не проживають у даному помешканні, допомога [PERSON] по дворогосподарству за адресою с.Солочин, 236 - суд розцінює не як проживання та користування, а допомога особі похилого віку (бабусі, мамі з боку дитини, внуків) поскільки не надано решта доказів користування, зокрема, участь в оплаті за отримані комунальні послуги, а тому позов є обгрунтованим та його слід задовольнити.

Outcome: approved