Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], який в процесі розгляду справи уточнила заявою від 12.09.2016 року та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину [PERSON] у розмірі 1/3 від усіх доходів щомісячно, а також додаткові витрати у розмірі 5\~000 гривень щомісячно, починаючи з 03.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони у справі є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується реєстрацією запису про народження та Свідоцтвом про реєстрацію акту цивільного стану, виданим 05.12.2013 року реєстратором району Провізо місто Хіллсайд Штат Іллінойс. Реєстрація факту народження дитини здійснена в США у звязку з тим, що відповідач на цей час проживав в США без оформлення громадянства. Після народження дитини сторони разом проживали в м.Чікаго США до 17.03.2014 року. За згодою відповідача, 17.03.2014 року позивач разом з малолітньою дитиною повернулися в Україну і після цього відповідач жодного разу не відвідував доньку та не надавав їй жодної матеріальної допомоги. При цьому, дитина постійно проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Дитина [PERSON] є інвалідом з дитинства у звязку із встановленням їй діагнозу структурна хромосомна патологія, що відноситься до генетичних спадкових захворювань, які не піддаються виліковуванню. Дитина перебуває на обліку у Львівському обласному медико-генетичному центрі «Інститут спадкової патології АМН України» та з 27.01.2015 року у Харківському спеціалізованому медико-генетичному центрі. Відповідно до медичних рекомендацій дитина потребує постійного домашнього догляду, медичного нагляду і лікування, що включає наступне: нагляд невропатолога та педіатра, консультування психолога, проведення систематичної діагностики захворювання, а також систематичне проходження курсів фізичної реабілітації. Вказане свідчить, що з врахуванням стану здоровя дитини, витрати на її лікування, проведення заходів діагностики та реабілітації є систематичними додатковими витратами, зумовленими особливими обставинами, без яких неможливо забезпечити належний розвиток дитини. Про стан здоровя дитини відповідачу відомо з моменту народження останньої, однак останній не бажає виконувати своїх батьківських обовязків. З врахуванням стану здоровя доньки, позивач не має можливості залишити її без особистого догляду та вийти на постійну роботу, враховуючи її майновий стан. Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві. 25.11.2016 року представник позивача в судове засідання не зявилася, подавши при цьому заяву про завершення розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та оголошення в редакції газети «Високий Замок», причин неявку суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зібрані по справі докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст.215 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Сторони у справі є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується реєстрацією запису про народження та Свідоцтвом про реєстрацію акту цивільного стану, виданим 05.12.2013 року реєстратором району Провізо місто Хіллсайд Штат Іллінойс (а.с.5-7). Сторони проживають окремо з 17.03.2014 року, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть (а.с.10-15). Згідно з довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки № 2986 від 02.06.2016 року (а.с.8), позивач разом з донькою проживають та зареєстровані за адресою: [INFO]. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частинами першою-третьою ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), та в певних випадках дозволяє забезпечити певну стабільність щодо утримання дитини. Таке стягнення є можливим також і в тому випадку, коли стягнення аліментів у частці від заробітку суттєво порушить інтереси дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює в Господарському суді Львівської області на посаді судді та перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 20.03.2014 року по даний час, що підтверджується довідкою № 05-36/37 від 11.09.2015 року та наказом № 51-к від 17.03.2014 року (а.с.16-18, 87). Згідно з довідкою про доходи від 07.09.2016 року (а.с.88), загальна сума доходу позивача за період часу з квітня 2014 року по серпень 2016 року становить 0,00 гривень. Як вбачається з довідки Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту від 07.09.2016 року (а.с.89-90), позивач знаходиться на обліку в Личаківському ВСЗ та отримала одноразову допомогу при народженні 1-ої дитини у розмірі 33852,82 гривень. Судом встановлено, що сторони з 17.03.2014 року проживають окремо, з цього часу відповідач жодного разу не відвідував доньку, не надавав жодної матеріальної допомоги на її утримання, доказів цього відповідачем не представлено та такі не здобуті судом при розгляді справи, при цьому, дитина [PERSON] постійно проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені позивачем обставини свідчать про відсутність між сторонами домовленості щодо способу виконання спільного обовязку утримувати дитину, а тому виходячи із встановленого факту, що дитина проживає з матірю, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини є підставною. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст.184 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задоволити та слід стягувати з відповідача аліменти на дитину [PERSON], 24.11.2013 року у розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 5000,0 гривень, то такі вимоги підлягають до задоволення, і підстави для ухвалення такого рішення є наступними. За правилами ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Дане положення стосується особливих обставин, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними факторами, до яких можна віднести тяжку хворобу дитини, так і позитивними, до яких можна віднести схильність дитини до спорту, творчості, мистецтва тощо. Такі особливі обставини будуть індивідуальними в кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини, витрати на навчання дитини у платному навчальному спортивному закладі, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини хвороба, каліцтво, і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо, а обовязок щодо доказування таких особливих обставин, що спричинили додаткові витрати законом покладено на позивача. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] є інвалідом з дитинства у звязку із встановленням їй діагнозу: структурна хромосомна патологія, що відноситься до генетичних спадкових захворювань, які не піддаються виліковуванню. Відповідно до розділу 21 спільного Наказу Міністерства охорони здоровя України, Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства фінансів України № 454/471/516 від 08.11.2001 року «Про затвердження Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років», дане захворювання відноситься до вроджених аномалій (вад розвитку), деформацій та хромосомних порушень. Згідно з довідкою № 68 від 22.11.2016 року, дитина-інвалід [PERSON] потребує домашнього догляду. Дитина [PERSON] перебуває на обліку в Львівському обласному медико-генетичному центрі «Інститут спадкової патології АМН України» та з 27.01.2015 року в Харківському спеціалізованому медико-генетичному центрі (а.с.51-52, 54). Відповідно до медичних рекомендацій, дитина з вказаним діагнозом потребує постійного домашнього догляду, медичного нагляду і лікування, що включає: нагляд невропатолога та педіатра, консультування психолога, проведення систематичної діагностики захворювання (психолого-педагогічна діагностика, патронах та корекція) та стану хворого тощо, а також систематичне проходження курсів фізичної реабілітації: масажу, лікувальної фізкультури, додаткових профілактичних заходів, в тому числі і тих, що необхідні для забезпечення фізичного і психологічного розвитку (відвідування спеціалізованого навчально-реабілітаційного центру «Левеня», курсів для розвитку, груп з оздоровчої гімнастики тощо) (а.с.53, 55-56, 61-86). Зокрема, один курс лікування, який включає у себе комплекс спеціальних заходів, спрямованих на профілактику, діагностику та лікування захворювання, яке виявлене у [PERSON] становить не менше 8140,0 грн., що підтверджується договором № 784 від 15.09.2014 року про надання платних медичних послуг та квитанціями про їх оплату (а.с.57-60). Крім цього, для забезпечення лікування і реабілітації дитини необхідними є постійний сторонній спеціалізований догляд; діагностика стану здоров'я дитини, в тому числі систематичне проведення обстеження (УЗД серця та інших органів, ехоенцефалоскопія, біохімічний та інший аналізи крові тощо), вартість яких щомісячно складає близько 700,0-900,0 гривень; курс масажів не менше 4-х разів на рік, вартістю близько 2000,0-2500,0 гривень кожний; курси лікувальної фізкультури не менше 4-х разів на рік, вартістю близько 1500,0-2000,0 гривень; плавання та постійні розвиваючі курси, вартістю близько 800,0-1200,0 гривень щомісячно; додаткове харчування, вітамінні ті інші медичні препарати тощо. Наведене свідчить, що з врахуванням стану здоров'я [PERSON], витрати на лікування, проведення заходів діагностики та реабілітації є систематичними додатковими витратами зумовленими особливими обставинами, без яких неможливо забезпечити належний догляд та фізичний та здоровий розвиток дитини. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд позовні вимоги в цій частині вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю, а саме стягувати з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] у розмірі 5000,0 гривень щомісячно, починаючи з 03.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Також суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Крім того, в силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved