Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття.. Представник позивача 18.01.2016 року подала до суду заяву, в якій проти заочного розгляду справи не заперечувала, позовні вимоги підтримала та просила завершувати справу без її участі. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона з 18.07.2009 року по 15.11.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає із відповідачем, перебуває на її утриманні. Доходів позивача не вистачає на забезпечення матеріальних потреб сім'ї. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15.11.2012 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18.07.2009 року (а.с.4). Під час перебування у шлюбі [INFO] у них народився син - [PERSON], згідно Свідоцтво про народження (а.с.5). Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. При визначенні розміру аліментів, судом враховано те, що неповнолітня дитина проживає із матір'ю, відвідує курси занять з підготовки до школи (а.с.6-7). Також в позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач аліментів нікому не сплачує, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити: стягувати з [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно до досягнення сином повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 09.11.2015 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ч.2 ст..84, 180, ч.2 ст.182, ст..184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved