Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 25.04.2017 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними було розірвано рішенням Сєвєродонецького міського суду від 11.01.2018. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та єдиним її доходом є державна допомога у розмірі 860 грн. на місяць. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини та її утримання не надає, хоча вона її потребує, у звязку з чим вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття та стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином трьох років. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2017. Згідно з копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.01.2018 по справі № 428/9947/17, шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Реченко) [PERSON] було розірвано. Згідно із свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 391799, виданим 11.01.2018 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, 04 січня 2018 року народився [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 16. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідач не має. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~на отримання\~від другого\~із подружжя\~коштів на\~утримання неповнолітньої\~дитини,\~а також\~на утримання\~дружини до\~досягнення дитиною\~трьох років. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~182\~ СК\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з позовної заяви відповідач [PERSON] на теперішній час є приватним підприємцем, має у власності нерухомість у м. Харкові у вигляді нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Котляра Євгена, буд. 8/10, та будівлю кафе, розташовану за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Мєдєлєєва, буд. 19, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 136107246 від 31.08.2018. Крім того, у власності відповідача є автомобіль «Range Rover Evoque», 2011 року випуску, що підтверджується витягом з державного реєстру МВС України. Таким чином, з вищенаведеного суд доходить висновку, що відповідач має стабільний дохід і можливість надавати дружині матеріальну допомогу, однак у добровільному порядку такої допомоги не надає. Доказів на підтвердження зворотного суду відповідачем не надано. Враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що він у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, а також не надає\~позивачу матеріальної\~допомоги на\~її утримання,\~хоча може\~її надавати, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у звязку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved