Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29 квітня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Берегівського райуправління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 40, однак наразі сімя фактично розпалася, проживають вони окремо, адже не змогли створити міцної сімї, через втрату взаємопорозуміння виникали постійні сварки. За період їхнього шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Між сторонами існує також спір щодо місця проживання дітей, так як відповідач бажає, щоб діти проживали з ним. Однак позивачка вважає за необхідне залишити доньку проживати разом з нею, так як вона зовсім маленька, потребує материнської опіки і турботи. А місце проживання сина визначити із батьком, так як син до нього дуже привязаний і сам бажає з ним проживати. І позивачка, і відповідачі мають постійне місце роботи, і зможуть належним чином забезпечувати виховання та розвиток дітей. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримує, просить задоволити, за наданий судом строк не примирилися. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, однак подав заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав, за наданий судом строк не примирилися. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що оскільки сторони за час спільного проживання не змогли створити міцної сімї, між ними виникали непорозуміння, внаслідок чого припинили спільне проживання, шлюб їх існує формально, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам малолітніх дітей, за наданий судом строк не примирилися, а майнового спору немає, тому шлюб слід розірвати. Так, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Частиною 1 ст.\~ 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.\~ 4 ст.\~ 174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.\~ 61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Outcome: approved