Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, у звязку з розпадом сімї, що є підставою для розірвання шлюбу. Крім того посилалася на те, що відповідач, участі в утриманні своїх малолітніх дітей [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]), не приймає, а тому на їх утримання позивачка просить присудити від доходів відповідача виплату коштів в розмірі 1/3 частини від доходів відповідача, але не менше 1 000 грн. на кожну дитину та 1 500 грн. щомісячно на її утримання до досягнення молодшою дитиною трьох річного віку. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 20\~000 грн. просила залишити без розгляду. Зазначені позовні вимоги [PERSON] та її представник підтримали в повному обсязі й наполягали на їх задоволенні з викладених в позові підстав. Пояснила, що шлюбних стосунків з відповідачем не підтримує, спільного господарства вони не ведуть та разом не проживають, а тому подальше збереження сімї є неможливим і суперечить її інтересам. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, діти проживають разом з нею, відповідач участі в їх вихованні та утриманні не приймає і матеріальної допомоги не надає. Також пояснила, що дочка має вроджене захворювання незрощення твердого та мякого піднебіння, в звязку з чим їй проведено хірургічне втручання, а тому дитина-інвалід потребує постійного домашнього догляду, який вона здійснює. До досягнення дитиною трьох років позивачка знаходиться декретній відпустці, потребує допомоги відповідача. Ствердила, що останній має можливість надавати таку допомогу, оскільки має додаткові доходи і заробляє більше ніж вказано в наданій ним довідці про доходи (1\~400 грн.). Під час спільного проживання відповідач достатньо забезпечував сімю і припинив надавати матеріальну допомогу у звязку з погіршенням сімейних стосунків. Відповідач та його представник позов визнали частково. Відповідач пояснив, що офіційно працює підсобним робітником в ТОВ «Бюро проектного управління», середньомісячний дохід якого складає 1 400 грн., інших доходів не має, погодився на стягнення аліментів в частці від доходу в розмірі 1/3 частини на кожну дитину. Проти стягнення 1 500 грн. щомісячно на утримання позивачки заперечив, у звязку з тим, що не має можливості надавати матеріальну допомогу. Проти розірвання шлюбу не заперечив, збереження сімї вважав неможливим. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що подружжя [PERSON] перебувають у шлюбі з 11 вересня 2010 року, від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). Подальше спільне життя подружжя й збереження сімї є неможливим та інтересам позивачки не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Малолітні діти проживають разом із позивачкою, що підтверджується поясненнями сторін та довідкою форми 3 №1201 від 08 липня 2015 виданою КПЖ і КГ Вишгородської міської ради Київської області. Відповідач проживає окремо, за твердженням позивачки участі в утриманні дітей не приймає, що змусило її звернутись до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 і 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються до виплати одному з подружжя у частці від заробітку другого з подружжя. Відповідно до вимог ч. 2, 4 і 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно виписки №752 Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охмадит» України [PERSON] ([INFO]) в період з 17 по 28 вересня 2015 року знаходилася на стаціонарному лікуванні з діагнозом вроджене незрощення твердого та мякого піднебіння. 22 вересня 2015 року проведено хірургічне втручання. Згідно довідки №224/299 виданої Вишгородською центральною районною лікарнею [PERSON] внаслідок захворювання з 27 липня 2015 року як дитина-інвалід потребує домашнього догляду. У звязку з цим, згідно довідки №913 від 10 листопада 2015 року виданої Управлінням соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області мати (позивачка) отримує соціальну допомогу на дитину-інваліда. Відповідно до довідки №52 від 13 липня 2015 року Вишгородського дошкільного навчального закладу «Сонечко» позивачка з 17 червня 2013 року працює на посаді помічника вихователя. Згідно наказу ВМЗ ДНЗ «Сонечко» №72-к від 29 серпня 2014 року [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 вересня 2014 року по 03 липня 2017 року. Всі ці обставини змушують позивачку нести додаткові витрати на лікування дитини, а також забезпечувати їй постійний догляд, що в наступну чергу викликає необхідність матері отримувати допомогу від батька на своє утримання в порядку ст. 84 СК України. В той же час позивачка просить присудити стягувати аліменти в розмірі 2/3 частини від доходів відповідача на обох дітей, як єдину частку згідно ч. 2 ст. 183 СК України. Незважаючи на визнання відповідачем вказаного розміру аліментів, суд вважає його завищеним і з урахуванням обставин викладених вище та вимог ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», вважає необхідним визначити такий в розмірі ? частини від усіх доходів відповідача. Твердження відповідача про його заробітну плату в розмірі 1\~400 грн. згідно довідки ТОВ «Бюро проектного управління» від 13 листопада 2015 року суд вважає сумнівними. Вказані в довідці дані не є обєктивними, оскільки в ній відсутні дані про спосіб роботи (повний чи не повний робочий день), загальний період його роботи на підприємстві, не відображено в ній і середньомісячний заробіток за останні шість місяців роботи. Отже з урахуванням пояснень позивачки, суд вважає, що вказано довідка обєктивного розміру (в повному обсязі) доходів відповідача не відображає, коли сам відповідач в суді ствердив, що за час спільного проживання з позивачкою достатньо забезпечував свою сімю та дітей зокрема. Підсумовуючи викладене з огляду на погіршений стан здоровя доньки сторін, яку доглядає саме позивачка, суд вважає необхідним покласти на відповідача обовязок утримувати останню згідно вимог ст. 84 СК України і стягнути з нього на її користь 1\~000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто частково від заявленої суми. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають частковому задоволенню. Крім того, позивачкою представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial