Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 23 вересня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося: з відповідачем вони різні люди і у них різні погляди на життя і, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час неповнолітня та проживає із матір'ю. Спільне господарство не ведеться, сторони з 2014 року не підтримують шлюбно-сімейних відносин, збереження сім'ї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, - а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник-адвокат Колодій Ю.Ю підтримали позовні вимоги та посилалися на обставини, викладені у позовній заяві; позивач наполягала на позитивному вирішенні справи. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] позов по суті визнав та пояснив, що згідний на розірвання шлюбу; однаково наполягав на розірванні шлюбу. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: За умовами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 вересня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Самбору Самбірського МРУЮ Львівської області; від цього шлюбу в подружжя є дочка [PERSON], [INFO] року; спільного господарства не ведуть; шлюб їх існує формально, збереження сім'ї неможливе; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються з 2015 року. За врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин у зв'язку з чим [PERSON] звернулася до суду, суд приходить до переконання про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сім'ї. Виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позов про розірвання шлюбу підставний і такий, що підлягає задоволенню. Під час судового розгляду сторонами не подано суду клопотань про доказування, чи про звільнення від доказування протилежного; суд надає віри поясненню сторін в судовому засіданні про те, що шлюб носить формальний характер; що наявні обставини, які є підставами для розірвання шлюбу; примирення між сторонами неможливе; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам; і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Позивач [PERSON] довела суду, що заява про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, відповідач [PERSON] позов визнав; судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, а тому визнання позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів сторін, а також права їхньої неповнолітньої дочки, яка залишається проживати із матір'ю [PERSON], котрій після розірвання шлюбу слід залишити прізвище «[PERSON]». Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України, зокрема слід присудити стягнути з відповідача в користь позивача суму сплаченого документально підтвердженого судового збору при зверненні до суду, - в розмірі 275,7грн.

Outcome: approved