Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Іванівського районного суду Одеської області із позовною заявою до приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» та просила суд розірвати договір оренди землі від 01.09.2015 року, укладений між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Дружба» відносно оренди земельної ділянки площею 11,895 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області, кадастровий номер 5121882000:01:001:0198 та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 01.11.2019 року було відкрито провадження по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору оренди орендна платна вноситься орендарем у формі та розмірі: 1,6 т. - зернових, олія - 20 л., цукор - 25 кг, крупа - 10 кг, овочі - 40 кг, силос - 1 пт, солома - 1 пт, оранка огородів - до 0,25 га. В той же час Приватне сільськогосподарське підприємство «Дружба» не сплачувало будь-якої орендної плати протягом 2017-2019 років. На підставі вказаного позивач просив розірвати договір оренди відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. В відзиві на позову заяву посилається на те, що орендна плата позивачу виплачувалася належним чином, що підтверджується відомостями про виплату орендної плати за 2016, 2017, 2018, 2019 роки. Крім того, позивач отримувала, відповідно до відомостей, орендну плату в розмірі навіть більшому (в два рази) ніж це передбачено умовами договору оренди, що у свої чергу не призвело до істотних порушень умов договору, внаслідок якої друга сторона значною мірою позбавилася того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У відповіді на відзив позивач вказував, що відомості про виплату орендної плати за 2016, 2017, 2018, 2019 роки не можуть взятися судом до увагу у зв`язку з тим, що не відповідають нормам чинного законодавства і з візуального порівняльного аналізу підписів вбачається, що вони всі різні та підписані не позивачем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, викладені у відповідних заявах по суті справи, а також надані у судових засіданнях, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 11,895 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який розташований на території Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області, кадастровий номер 5121882000:01:001:0198 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 067338 від 10.05.2002 року. Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 23824650 від 04.07.2014 року. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що право власності на вказану земельну ділянку було набуте позивачем відповідно до вимог законодавство України, це право відповідачем не оскаржено та у відповідності до вимог пункту 5 частини 3 ЦПК України заперечень проти цього у відзиві не було зазначено. 01.09.2015 року між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Дружба» був укладений типовій договір оренди землі. Відповідно до умов такого договору позивач передає в оренду свою земельну ділянку відповідачу, а той, в свою чергу, зобов`язується сплачувати позивачу орендну плату в розмірі 1,6 т. - зернових, олія - 20 л., цукор - 25 кг, крупа - 10 кг, овочі - 40 кг, силос - 1 пт, солома - 1 пт, оранка огородів - до 0,25 га (п. 9 Договору оренди землі). Строк дії договору оренди складає 10 років. 30.10.2018 року між сторонам була укладена додаткова угода до договору оренди землі, відповідно до якого змінюється розмір орендної плати, а саме встановлюється натуральний розмір орендної плати або грошовий (альтернативні). Натуральний розмір орендної плати - 3 тони зернових (пшениця, ячмінь, зерновідходи), 100 - 200 кг соняшнику, солома - 1птс. Оранка присадибної ділянки Орендодавця у розмірі до 0,25 га (за її наявності). Грошова форма - на основі двосторонньої домовленості сторін, виходячи з цін на сільськогосподарську продукцію, які склалися на ринку, але не менше ніж 3 (три) відсотки від вартості нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Крім того, відповідно до додаткової угоди змінювався строк дії основного договору з 10 до 15 років. Основний договір оренди земельної ділянки та додаткова угода зареєстровано в установленому законом порядку, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 190349750 від 26.11.2019 року. Надаючи оцінку доводам позивача щодо підстав розірвання договору оренди від 01.09.2015 року, суд зазначає наступне. Позивач по справі стверджує, що Приватним сільськогосподарським підприємством «Дружба» орендна плата за період з 2017-2019 роки не сплачувалася в повному обсязі. В той же час, відповідачем по справі надані до суду засвідчені належним чином відомості про виплату орендної плати за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки. Відповідно до таких відомостей за 2016 рік позивач по справі отримав пшениці - 2400 кг, ячмінь - 2400 кг, соняшник - 200 кг, цукор - 60 кг, крупи - 20 кг, силос - 2 птс, борошно - 100 кг. За 2017 рік позивач отримав: пшениця - 2400 кг, ячмінь - 2400 кг, соняшник - 200 кг, цукор - 60 кг, крупи - 20 кг, силос - 2 птс, борошно - 100 кг. За 2018 рік позивач отримав: пшениця - 2400 кг, ячмінь - 2400 кг, соняшник - 400 кг, цукор - 60 кг, крупи - 20 кг, борошно - 100 кг. За 2019 рік позивач отримав: пшениця - 3400 кг, ячмінь - 3600 кг. Таким чином, відповідач по справі в якості доказів сплати орендної плати надав до суду документи, які підтверджують отримання такої орендної плати позивачем. В той же час, суд критично ставиться до правової позиції позивача щодо того, що підписи на вказаних відомостях виконані не позивачкою, а іншої невідомою особою. Згідно з приписами частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд констатує, що позивачем не надано жодних доказів вказаному вище твердженню, не заявлено клопотань про проведення почеркознавчої експертизи, а отже позивачем обов`язок доведення цього твердження не виконаний. Порівняльна таблиця підписів, які були надані позивачем не є належним доказом, у зв`язку з тим, що суд не володіє спеціальними знаннями в галузі почеркознавства і не може оцінити візуально чи підпис поставлений саме позивачем або іншою особою. Крім того, суд не приймає до увагу доводи позивача, що відомості щодо сплати орендної плати не можуть бути належними доказами у зв`язку з тим, що не відповідають ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Однак, відповідно до таких відомостей наявна інформація щодо виду натуральної орендної плати, строку за який вона виплачується, розміру орендної плати, прізвище особи отримувача та підпис такої особи. Таким чином, на підставі вказаних доказів можливо встановити факт сплати орендної плати позивачу. Крім того, відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тому позивач та відповідач були також вільні в укладення документів, які б підтверджували і сплату орендної плати. До суду зі сторони позивача не було надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач вимагав від відповідача оформлення передачі орендної плати іншими документами ніж відомості про виплату орендної плати. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі», статей 96, 206 ЗК України, статті 288 ПК України використання землі в Україні є платним і землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно з пунктом «д» статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. У статті 24 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. За змістом частини першої статті 32 цього Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до статті 31 зазначеного Закону розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Разом з тим згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як свідчить системний аналіз наведених положень законодавства, оскільки до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, суд, вирішуючи питання про розірвання договору оренди землі у разі систематичного невнесення орендної плати, застосовує також і положення частини другої статті 651 ЦК України. При цьому застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за змістом пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідну правову позицію викладено у постановах ВП ВС: від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г, від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17, у постановах КГС ВС: від 16.04.2019 у справі № 905/1315/18, від 26.06.2018 у справі № 909/815/16, від 10.01.2019 у справі № 904/3953/17, від 21.03.2019 у справі № 912/431/18, від 17.04.2019 у справі № 922/1714/18. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до відомостей, які були надані відповідачем, для підтвердження сплати орендної плати за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки позивач по справі отримував частину продукції в більшому розмірі, ніж це було передбачено умовами договору оренди від 01.09.2015 року. Як стверджував представник відповідача, позивачка отримувала орендну плату в 2 разі більше ніж отримували всі інші та передбачено умовами договору. Така виплата орендної плати, як вбачається з усних пояснень адвоката відповідача, склалася у зв`язку з тим, що під час розпаювання земельних ділянок позивачка отримала пай і за себе, і за свого колишнього чоловіка і розмір її земельної ділянки 11,895 га, що є в 2 рази більшим ніж отримували всі особи. У зв`язку з цим,

Outcome: dismissed