Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ПАТ «Укрсоцбанк» про зобовязання відповідача повернення суму валютного вкладу (депозиту) одноразовою операцією в валюті рахунку доларах США. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.06.2015 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № 26309011624861 (далі Договір) відповідно до якого позивачка розмістила в ПАТ «УКРСОЦБАНК» депозит в доларах США у сумі 380000 (триста вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів строком до 12.07.2015 року (включно). Зауважує, що після спливу строку Договору, незважаючи на її письмове звернення, відповідач вклад не повернув. Просить суд ухвалити судове рішення, яким зобов'язати відповідача видати їй готівкою, одноразовою операцією через касу банку - суму залишку на її рахунку - 379852,53 доларів США. Представник Позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «УКРСОЦБАНК» 12.06.2015 року був укладений договір банківського вкладу № 26309011624861, відповідно до умов якого позивачка розмістила в ПАТ «УКРСОЦБАНК» на рахунку № 26309011624861 депозит в доларах США у сумі 380000 доларів США 00 центів строком до 12.07.2015 року (включно). Відповідно до розділу ІII зазначеного договору, що включає заяву позивачки про розміщення депозиту, підписанням заяви Клієнт укладає з ПАТ «Укрсоцбанк» Договір банківського вкладу на умовах, викладених в заяві, Правилах надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» та Умовах відкриття та обслуговування банківських вкладних (депозитних) рахунків. У звязку із закінченням строку депозиту грошові кошти у сумі залишку на зазначеному вище депозитному рахунку відповідно до умов договору були перераховані відповідачем на рахунок позивачки № 26208000844139 в ПАТ «УКРСОЦБАНК». Станом на 20.07.2015 року відповідно до виписки банку залишок на зазначеному рахунку № 26208000844139 становив 379852,53 доларів США. 23.07.2015 року позивачка звернулася до ПАТ «УКРСОЦБАНК» (Наукове відділення) із заявою про видачу грошових коштів у сумі залишку на рахунку № 26208000844139одноразовою операцією в валюті рахунку (доларах США) в наступний операційний день після дня отримання заяви, що підтверджується відповідною заявою із відміткою банку, але відповідач суму депозиту не повернув. У своєму листі вих. № 09.401-86/96-13446 від 29.07.2015 року відповіді на звернення [PERSON] щодо видачі суми депозиту з рахунку № 26208000844139, ПАТ «УКРСОЦБАНК» зазначив, що згідно п. 7 Постанови Правління НБУ від 30.05.2014 року № 328 уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Виходячи з цього, видача коштів з рахунку № 26208000844139 можливий в межах еквіваленту до 15000 гривень на добу за офіційним курсом Національного банку України на день видачі. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Виходячи з вищенаведеного, клієнт банку за договором банківського рахунку є споживачем послуг банку. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини 1 частини 3 статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до частини 1 статті 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Відповідно до абз. 3 п. 1.6 Постанови Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Згідно п. 3.2 Постанови Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Позивачем було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачу повинно здійснюватись теж у доларах США. Відповідно до ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом пункту 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, За договором банківського строкового вкладу (депозиту) банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу(депозиту). Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку. Суд знаходить, що позивачкою надано достатньо доказів в обґрунтування своїх вимог щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним Договором. Незважаючі на її письмове звернення, позивачці не виплачений готівкою через касу ПАТ «УКРСОЦБАНК» в доларах США, одноразовою операцією залишок грошових коштів на рахунку № 26208000844139, що є грошовими коштами, розміщеними позивачкою у якості строкового депозиту, строк розміщення якого закінчився. Відповідно до частин 1 та 4 статті 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили Судом встановлено, що цивільно-правові відносини між сторонами за цим позовом виникли на підставі укладеного між ними правочину, умовами якого звільнення від цивільного обов'язку або його виконання у випадках встановлених актами цивільного законодавства, не передбачено. Обґрунтовуючивідмову видачі всієї суми грошових коштів в іноземній валюті з рахунку відповідачки у своєму листі № 09.401-86/96-13446 від 29.07.2015 року відповідач послався на обмеження встановлені Постановою Національного Банку України № 328 від 30.05.2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій». Проте такі дії відповідача суперечать вимогам ч.2 ст. 22 Конституції України (конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані); ч.1, 4 ст. 41 Конституції України (кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним); ч. 1 ст. 64 Конституції України (конституційні права не можуть бути обмежені ). Відповідно до ст. 8 Конституції України нормативно-правові акти приймаються на підставі Конституції України і повинні відповідати їй. Крім цього, Постанова Національного Банку України № 328 від 30.05.2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» зачіпає права, свободи й законні інтереси громадян - вкладників поточних рахунків і депозитів в банках України, оскільки вона позбавляє їх права отримати у строки, встановлені в договорах, що були укладені між вкладниками і банками, їхні вклади у національній чи іноземній валюті, а також процентипо них, що викликає додатковий обов'язок Національного банку України подати вказаний акт на державну реєстрацію з огляду на вимоги Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» №493/92 від 03.10.1992 року, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» №731 від 28.12.1992 року. Пункт 1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» № 493/92 від 03.10.1992 року встановлює, що нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свобода й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» №731 від 28.12.1992 року зобов'язує міністерства, інші органи виконавчої влади, органи господарського управління та контролю своєчасно подавати на державну реєстрацію нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер; не допускати випадків направлення на виконання нормативно-правових актів, що не пройшли державну реєстрацію та не опубліковані в установленому законодавством порядку. Підпункт «а» пункту 4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи та інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №731 від 28.12,1992 року, вказує, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України. Пунктом 15 цього ж Положення встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування; у разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані Таким чином, Постанова Національного Банку України № 328 від 30.05.2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» не може застосовуватись до спірних правовідносин, а відтак не може служити обґрунтуванням відмови відповідача у виконанні ним свого зобов'язання за договором і за законодавством про видачу позивачу валютних коштів, оскільки вона суперечать зазначеними нормам законодавства в частині обмеження в видачі готівкових коштів в іноземній валюті. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влада та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Частиною 3 статті 22 Конституції України гарантується, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 8 Цивільного Процесуального Кодексу Україні! у разі невідповідності правового акту закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку про необхідність застосування в даному випадку положень статей 1058, 1060 ЦК України, відповідно до яких відмова/обмеження відповідача у видачі валютних коштів є незаконною. Крім того, відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654 грн. З урахуванням викладеного, на підставі статей 14, 526, 610, 617, 629, 1058, 1060, 1061 Цивільного кодексу України, статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ № 516 від 03.12.2013 року,

Outcome: approved