Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 01 липня 2005 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, предметом якого є передача в борг грошових коштів в розмірі 15 000 дол. США та 11 000 Євро. При цьому відповідач надала письмову розписку про отримання вказаної суми коштів і зобов'язалася виплачувати щомісячно 4 місячних відсотки від позиченої суми та повернути їх в повній сумі по вимозі. Після року дії вищевказаного договору позики відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання виконувала не в повному обсязі, тому позивач повідомила їй про свій намір припинити дію договору та повернути кошти, на що та зауважила, що в неї тимчасові фінансові труднощі, але за виконання нею свого обов'язку додатково може поручитися її син. Таким чином 18 серпня 2006 року на підтвердження їхніх домовленостей [PERSON] надав позивачу розписку, в якій підтвердив, що він виступає поручителем за виконання зобов'язань, взятих [PERSON] за договором позики, і на протязі кількох років поручитель сплачував передбачені договором щомісячні відсотки. Згодом відповідачі припинили виконання взятих на себе зобов'язань, обіцяючи повернути борг при покращенні фінансового становища їхньої сім'ї, а в подальшому вони на прохання позивача про добровільне повернення боргу перестали відповідати і жодним чином не реагують. На підставі викладеного [PERSON] просить суд стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] на її користь: суму боргу в розмірі 15 000 дол. США, що еквівалентно 416 446,81 грн., та 11 000 Євро, що еквівалентно 345 614,75 грн., а також відсотки, передбачені договором позики, в розмірі 21 600 дол. США, що еквівалентно 599 683,41 грн., та 15 840 Євро, що еквівалентно 497 685,24 грн., та судові витрати: 3 654,00 грн. судового збору; 2 500,00 грн. - витрат на правову допомогу, а всього - 6 154,00 грн. 22 травня 2015 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути із [PERSON] на користь [PERSON]: суму боргу в розмірі 15 000 дол. США, що еквівалентно 416 446,81 грн., та 11 000 Євро, що еквівалентно 345 614,75 грн., а також відсотки, передбачені договором позики, в розмірі 21 600 дол. США, що еквівалентно 599 683,41 грн., та 15 840 Євро, що еквівалентно 497 685,24 грн., та судові витрати: 3 654,00 грн. судового збору; 2 500,00 грн. - витрат на правову допомогу, а всього - 6 154,00 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у запереченнях проти позову щодо стягнення заборгованості, просила суд відмовити у його задоволенні. Додатково пояснила, що зі слів її довірительки, остання розписки про отримання коштів від позивача не надавала. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до розписки, долученої до матеріалів справи, 01 липня 2005 року [PERSON], 1955 року народження, що проживає за адресою: [ADDRESS] (паспорт [NUMBER], виданий Тернопільським МВ УМВС України 10 грудня 1999 року), дала розписку [PERSON], 1976 року народження, мешканці [ADDRESS], в тому, що [PERSON] отримала від [PERSON] у борг гроші в сумі 15 000$ (п'ятнадцять тисяч доларів США) та 11 000 (одинадцять тисяч) Євро під 4 (чотири) місячних відсотки. Зобов'язалась повернути борг в повній сумі при вимозі. Відсотки зобов'язалась сплачувати кожного місяця. Під змістом розписки зазначено, що вона написана власноручно (а.с.32). 07 листопада 2014 року [PERSON] зверталась із письмовою вимогою до [PERSON], в якій просила повернути їй кошти, отримані за договором позики, а також нараховані за ним відсотки. У вказаній вимозі позивач попередила відповідача про намір звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів у випадку неповернення коштів (а.с.47). Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної (судово-почеркознавчої та ТЕД) експертизи №555/556/15-22 від 04 грудня 2015 року, складеного судовими експертами Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис від імені [PERSON] у розписці від 1 липня 2005 року виконано самою [PERSON] (а.с.92-95). В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст.625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Із змісту ч.2 ст.192 ЦК України вбачається, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). Згідно службового розпорядження Національного Банку України про офіційний курс гривні до іноземних валют на 01 березня 2016 року встановлений такий офіційний курс гривні до іноземних валют: 100 дол. США - 2709.4802 грн., 100 Євро - 2950.0820 грн. Крім того, як слідує із розписки від 01 липня 2005 року, сторони договору встановили, що за користування коштами, переданими за договором позики, будуть нараховуватись відсотки у розмірі 4% місячних. За таких обставин, суд приходить до переконання, що мають місце порушення [PERSON] майнових прав [PERSON], які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача боргу за договором позики в розмірі 15 000 дол. США, що еквівалентно 406 422,03 коп. (15 000 * 2709.4802 = 406 422,03 грн.), 11 000,00 Євро, що еквівалентно (11 000,00 * 2950.0820 = 324 509,02 грн.) та 4% місячних за останні три роки, що становлять суму 21 600 дол. США (15 000 * 4% місячних * 36 (кількість місяців) : 100 = 21 600 дол. США), що еквівалентно 585 247,72 грн., та 15 840,00 Євро (11 000, 00 Євро * 4% місячних * 36 (кількість місяців) : 100 = 15 840,00 Євро), що еквівалентно 467 292,98 грн., а всього 1 783 471 грн. 75 коп. Щодо стягнення з відповідача в користь позивача 2 500 грн. витрат на правову допомогу суд виходить з того, що витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, котрі беруть участь у справі. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною й особою, яка надає правову допомогу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З 01 січня 2012 року Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року врегульовано питання надання правової допомоги. Статтею 1 цього Закону встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] представляв інтереси [PERSON] в судовому засіданні на підставі довіреності. В даному випадку, хоча особа, що представляє інтереси позивача і має визначений ст.56 ЦПК статус, але вона діє, як представник в порядку ст.38 ЦПК, а тому відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу. Суд звертає увагу на те, що наявність диплома про вищу юридичну освіту ще не робить з особи фахівця в галузі права, а тим більше не надає права представляти інтереси особи в суді. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 3 654,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial