Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому 23 вересня 2006 року шлюбі Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 1637. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON] - [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині повного непорозуміння та постійних сварок між ними. Шлюбні відносини фактично припинені з жовтня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна немає, оскільки таке майно відсутнє. Відповідач погодився, щоб син проживав з нею. Вважає, що збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Просила шлюб розірвати. Зустрічну позовну заяву [PERSON] визнала та не заперечила проти її задоволення. Додатково пояснила, що з відповідачем-позивачем з 2013 року проживають окремо. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] про розірвання шлюбу визнали. Не заперечили проти розірвання шлюбу. Підтримали зустрічну позовну заяву, з тих підстав, що згідно консультаційного висновку лікаря уролога Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру ім..Віктора Поліщука від 26.10.2018 року у нього встановлено діагноз: чоловіче непліддя, а тому він не має з [PERSON] біологічного (кровного) споріднення і його батьком не являється, про що не заперечила позивач. Відповідач-позивач просив задовольнити зустрічний позов та виключити з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO], актовий запис № 122, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції відомості про нього-[PERSON], як про батька дитини. Заслухавши пояснення позивачки-відповідачки, відповідача-позивача, представника відповідача-позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.09.2006 року Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 1637. У період шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], актовий запис № 122, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції відомості. Батьками вказані - батько [PERSON], мати -[PERSON]. Судом встановлено, що сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують з 2013 року, спільного господарства, бюджет не ведуть, не мають спільних інтересів і не піклуються один про одного. Підтвердили у судовому засіданні що втратили один до одного почуття любові, довіри, взаєморозуміння. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу - його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позовупро розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружні стосунки припинені з 2013 р. та не відновлювалися. Сторони проживають окремо. Виходячи з достовірно встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що між сторонами відсутні почуття любові, поваги, взаєморозуміння. Примирення не можливе , оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. Шлюб розірвати. Як встановлено судом, згідно свідоцтва про народження батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], актовий запис № 122, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно положень ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст. ст. 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч.1 ст.134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органом реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, при вирішенні зустрічного позову по суті суд враховує, що позивачка-відповідачка в суді підтвердила , що біологічним батьком дитини фактично є інший чоловік. Окрім того, згідно оглянутого судом консультаційного висновку лікаря уролога Рівненського обласного клінічного лікувально-діагностичного центру ім. Віктора Поліщука від 26.10.2018 року вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: чоловіче непліддя. Відтак, суд приходить до висновку, що вищенаведена визнана позивачкою-відповідачкою обставина відсутності кровного споріднення між відповідачем-позивачем [PERSON] та народженим [PERSON] сином [PERSON], [INFO], актовий запис № 122, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції встановлена, вона не підлягає доказуванню, що у відповідності до ст.136 СК України, є підставою до виключення відомостей про особу відповідача-позивача як батька дитини [PERSON] з актового запису про його народження. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] вважаються доведеними, обгрунтованими, правомірними, такими що підлягають до задоволення. Задоволення зустрічного позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою-відповідачкою [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн. підлягають до стягнення з відповідача-позивача на її користь. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 122, 134, 136 СК України,

Outcome: approved