Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні правом приватної власності, шляхом виселення з квартири, мотивуючи свої вимоги тим , що вона є власницею квартири, розташованої за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 59б/59. З нею разом мешкають відповідачі [PERSON] та [PERSON], які постійно заважають позивачці [PERSON] спокійно жити, поводяться непристойно до неї кажуть нецензурною лайкою та погрожують їй психічною лікарнею. Як власниця вищевказаної квартири позивачка [PERSON] неодноразово зверталась до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з проханням переїхати до їхньої квартири, однак її прохання ігнорується відповідачами. Тому, позивачка [PERSON] вимушена була звернутись до суду з позовом і просить виселити [PERSON] та [PERSON] з квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 59б/59. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень, про причини неявки до суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.01.1996р. Сєвєродонецьким ДВП обєднанням «Азот» згідно з розпорядженням (наказом) від 10.01.1996р., квартира, яка знаходиться за адресою: пр. Гвардійський, 59б/59 належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про право спадщину за законом, посвідченого 13.12.2006р. державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №1-2556, спадкоємицею майна [PERSON], померлого 12.03.2006р., є його дружина [PERSON], спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, пр. Гвардійський, 59б/59. Відповідно до копії Витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно №13576203 від 15.02.2007р., виданого Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації, 1/2 частка квартири за адресою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, пр. Гвардійський, 59б/59 зареєстрована на [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.12.2006р.. Таким чином , судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], являючись членами сімї позивачки [PERSON], проживають у квартирі за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 59б/59, яка дійсно належить позивачці [PERSON] на праві приватної власності. Оскільки у відповідності до чинного законодавства, позивачка [PERSON] не надала жодних доказів на підтвердження наявності систематичного порушення правил співжиття, неможливості її проживання з відповідачами [PERSON] та [PERSON] в одній квартирі та вживання заходів впливу до відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо припинення протиправної поведінки при спільному проживанні, то суд приходить до висновку, що обставини викладені позивачкою [PERSON] у позові не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а отже, необхідно відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed