Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. Позивач є наймачем кімнати, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У спірній кімнаті відповідач зареєстрована, але не мешкає близько шести років без поважних причин. Комунальні платежі відповідач не сплачує та особистих речей у кімнаті немає. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Під час допиту за правилами допиту свідків позивач пояснила, що її донька [PERSON] ще в 2014 році поїхала до Російської Федерації та проживає там. Останній раз її донька була в Україні в 2016 році, після цього до України не поверталася. Вона спілкується з донькою і повідомила їй про подання цього позову, донька не заперечувала проти подання позову. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Вона живе поруч з будинком позивача, вони давно товаришують, регулярно спілкуються, працювали разом. Відповідач [PERSON] , яка є донькою позивача, ще в 2014 році поїхала до Російської Федерації та живе там, повертатися не бажає. В кімнаті [ADDRESS] відповідач давно не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією листа Управління житлово-комунального господарства Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області №34 від 02.11.2020 житлове приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , станом на 30.10.2020 не приватизовано. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 28.10.2020 № 17121, виданої 28.10.2020 Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - квартиронаймач, [PERSON] , [INFO] , - донька. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. Отже, тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, перевищувати строк у шість місяців та відбуватися без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищенаведені показання свідків, судом встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає понад шість місяців без поважних причин, у зв`язку із чим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 17.11.2020 про сплату судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. Разом з тим, позивач не просила стягувати з відповідача на її користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved