Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 03.05.2014 р. у відділі РАЦС РС Хустського РУЮ за а/з №54. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейні стосунки між сторонами не склалися з причин зловживання відповідачем алкогольними напоями. В такому стані він вчиняв вдома скандали, спричиняв позивачу тілесні ушкодження. У зв'язку з даними обставини сторони припинили спільне проживання у квітні минулого року, не спілкуються. Вони втратили почуття любові один до одного. Крім того позивачка зустріла іншого чоловіка, з яким проживає у фактичних шлюбних відносинах та має намір зареєструвати шлюб. Вважає, що їхній шлюб носить суто формальний характер та підстав для його збереження немає. На утриманні позивачки перебуває неповнолітня дитини сторін,відповідач відмовляється надавати кошти на її утримання, хоча працює по найму будівельником та отримує мінливий дохід. Просить суд шлюб, укладений з відповідачем розірвати, стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити їй Дан. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити їй Дан. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про дату проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності, неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.05.2014 року у відділі ДРАЦС РС Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за а/з № 54. Від спільного проживання у сторін народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі. З пояснень, викладених в позовній заяві встановлено, що шлюб між ними існує формально і вони фактично припинили шлюбні відносини. Позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком та має намір зареєструвати шлюб. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загостренні їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Витрати, пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, покласти на відповідача, звільнивши від сплати державного мита позивача. Майнового спору позивачем не заявлено. Відповідач зобов'язання по утриманню дитини належно не виконує. При розгляді даної справи з позовної заяви встановлено, що відповідач працює по найму будівельником, отримує мінливий дохід, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України. З акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов проживання [PERSON] вбачається, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні /а.с. 10/. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своєї дитини, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, працює по найму та отримує мінливий дохід, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Судові витрати по справі в частині позовних вимог про стягнення аліментів, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved