Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області із заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у смт. Слов`яносербськ, Слов`яносербського району, Луганської області, нині тимчасово окупована територія України, . Отримати свідоцтво про смерть матері у Куп`янському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану можливості не має, оскільки факт смерті стався на тимчасово окупованій території, медичні документи про причину смерті, визначені законодавством України, відсутні, а свідоцтво про смерть, яке складено за місцем смерті, видано органами влади, які на території України не є дійсними, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даною заявою. [PERSON] просить суд встановити факт смерті її матері для реалізації своїх прав, гарантованих законодавством України. Ухвалою суду від 30.03.2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, додавши до неї копію довідки про причину смерті матері від 08.11.2020 р. та копію рішення Слов`яносербського районного суду Луганської області від 14.02.2000 року на підтвердження родинних відносин з матір`ю. Заяву про встановлення факту смерті підтримує та просить задовольнити. Від заінтересованої особи - Куп`янського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла письмова заява за вих. № 360/22.8-71/21 від 30.03.2021 про розгляд справи без участі представника, заперечень проти задоволення заяви [PERSON] немає. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли у справі. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження віднесено населені пункти Слов`яносербського району Луганської області. Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000р. № 52/5 у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1) розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього Закону України передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2 - 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. У відповідності до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. На підтвердження родинних відносин з померлою 30.10.2020 р. [PERSON] , заявниця [PERSON] надала копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.08.1962 року Тополівською сільською радою Троїцького району Луганської області, копію свідоцтва про укладенні шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом ЗАГС Куп`янського міськвиконкому Харківської області 09.08.1980 року, копію рішення Слов`яносербського районного суду Луганської області від 14.02.2000 року по цивільній справі № 2-135/2000 (а.с.6,117-18). [PERSON] , громадянка України, [INFO] , уродженка с. Тополі, Луганської області, яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , була взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 20.11.2014 р. № 6338000786 Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області (а.с.5). Копія свідоцтва про смерть, яка має відбиток печатки органу, діяльність якого відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є незаконною, а виданий таким органом акт є недійсним і не створює правових наслідків, містить відомості про те, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у смт. Слов`яносербськ, Слов`яносербського району Луганська область (а.с.7). З довідки про причину смерті, виданої 08.11.2020 р., встановлено, що причиною смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у віці 93 роки, стала «хронічна серцева недостатність» ( а.с.16). Встановлення факту смерті необхідно заявнику для реалізації своїх прав за законодавством України. За положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 229 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Таким чином, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки надані заявником докази достовірно свідчать про смерть [INFO] [PERSON] у смт. Слов`яносербськ, Слов`яносербського району, Луганської області. Рішення в частині встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню на підставі ч. 4 ст. 317, ст.430 ч.1 п.8 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved