Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу позивач є власником будинку [ADDRESS]. 12 липня 2010 року в цьому будинку зареєстрований колишній чоловік позивача - [PERSON]. Відповідач інколи мешкав у цьому будинку, а з січня 2013 року виїхав до м.Дніпродзержинськ. ніяких речей відповідача в будинку не залишилось. Реєстрація відповідача в будинку не дає позивачу можливості в повному обсязі розпоряджатися власним майном, позивач не має можливості отримати субсидію для оплати комунальних послуг. Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що вона придбала цей будинок вже після розірвання шлюбу з відповідачем. На його прохання вона надала згоду на його реєстрацію в її будинку, оскільки це йому було необхідно для працевлаштування. Проте з 2013 року відповідач в будинку не мешкає взагалі, ніяких домовленостей про подальше користування цим будинком між ними не було. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Верхньодніпровський районний відділ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 4 липня 2008 року є власником будинком [ADDRESS] (а.с.4-6). За цією адресою з 12 липня 2010 року зареєстрований колишній чоловік позивача, [PERSON], що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 31 травня 2016 року (а.с.13) та домовою книгою (а.с.7-8). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 20 травня 2016 року, складеного депутатом Новомиколаївської селищної ради, [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з січня 2013 року (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Досліджені у справі докази дають суду підстави вважати, що [PERSON] понад рік не проживає в будинку [ADDRESS] без поважних причин, він добровільно визначив своїм місцем проживання іншу адресу. Домовленості про збереження права користування житлом у разі відсутності між [PERSON] та [PERSON] не було. У зв'язку з встановленими судом обставинами суд приходить до висновку, що [PERSON] є таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved