Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить стягнути з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 12 084,74 гривень, компенсацію за невикористані відпустки в сумі 1 570,67 гривень та середній заробіток за весь час прострочення виплати заробітної плати в сумі 82 667,26 гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 12 084,74 гривень та компенсації за невикористані відпустки в сумі 1 570,67 гривень, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом при розгляді справи встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що з липня 2015 року по серпень 2017 року [PERSON] працювала на ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» на посаді апаратник борошномельного виробництва. Також судом встановлено, що 17 серпня 2017 року [PERSON] була звільнена з займаної посади за угодою сторін (а.с. 11). Також судом встановлено, що при звільненні з [PERSON] не були проведені розрахунки по виплаті заробітної плати в розмірі 12 084,74 гривень та компенсації за невикористані відпустки в сумі 1 570,67 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що у ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» мається заборгованість з виплати заробітної плати при звільненні перед [PERSON] , яка становить 12 084,74 гривень та компенсації за невикористані відпустки в сумі 1 570,67 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 12 084,74 гривень, а також компенсації за невикористані відпустки в сумі 1 570,67 гривень. Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати при звільненні, то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом при розгляді справи встановлено, що згідно розрахунків, наданих позивачем, середньоденний заробіток позивача становить 130,139 гривень. При цьому загальна кількість календарних днів за час затримки ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» заробітної плати при звільненні [PERSON] з 17 серпня 2017 року по 13 березня 2020 року включно становить 634 робочих дні. Таким чином загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 634 робочих дні становить 82 667,26 гривень, які підлягають стягненню з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» на користь [PERSON] . Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що середньоденний заробіток позивача становить 130,139 гривень. При цьому загальна кількість календарних днів за час затримки ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» заробітної плати при звільненні [PERSON] з 17 серпня 2017 року по 13 березня 2020 року включно становить 634 робочих дні. Таким чином загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 634 робочих дні становить 82 667,26 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки заробітної плати при звільненні, в сумі 82 667,26 гривень.

Outcome: approved