Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (надалі - Управління) про визнання права власності на спадкове майно та зобов`язання виплатити недоотриману суму пенсії, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] . Відповідно до відповіді відповідача від 03.07.2020 року, сума невиплачених коштів за період з 01.08.2017 року по 31.10.2019 року складає 97741,35грн. На неодноразові звернення до Управління з проханням виплатити [PERSON] недотриману пенсію померлої матері, позивач отримувала відмову, в обґрунтування якої відповідач зазначив, що згідно електронної бази даних пенсіонерів силових структур Луганської області [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262- I XII, знята з обліку, у зв`язку зі смертю [INFO] , на підставі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Сума невиплачених коштів за період з 01.08.2017 року по 31.10.2019 року складає 97741,35грн. Позивач вважає дії відповідача неправомірними. Тому, [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою та з урахуванням збільшення позовних вимог просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме - пенсію, яка була призначена, нарахована та належала [PERSON] , яка померла [INFO] , але не була нею одержана за життя; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити [PERSON] недоотриману суму пенсії, яка була призначена [PERSON] , яка померла [INFO] , але не була нею одержана за життя у розмірі 97741,35грн. 11.05.2021р. до суду надійшов відзив ГУПФУ в Луганській області на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтував тим, що [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримувала пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262). [INFO] [PERSON] померла. На момент смерті у [PERSON] залишилась недоотриманою пенсія за період з 01.08.2017р. по 31.10.2019р. у розмірі 97741,35грн. Відповідно до ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Для виплати недоодержаної пенсії необхідне дотримання 2-х умов: подання заяви про виплату недоотриманої пенсії померлого протягом 6 місяців після смерті пенсіонера; проживання разом із пенсіонером на день його смерті. 11.03.2020р. [PERSON] (донька померлого пенсіонера) звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про виплату недоодержаної пенсії [PERSON] , тобто до спливу 6 місячного строку на звернення за недоодержаною пенсією померлого. Відповідач листом від 13.03.2020 №612-677/Ф-01/8-1200/20, відмовив у виплаті недоодержаної пенсії [PERSON] , через відсутність факту сумісного проживання [PERSON] з померлою [PERSON] (різні адреси реєстрації згідно паспорту та згідно з довідками ВПО). Зазначена відмова позивачем не оскаржувалась. Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Сума пенсії, яка залишилась недоодержаною у зв`язку зі смертю пенсіонера не включається до складу спадщини, а тому не є спадщиною, а посилання на норми ЦК України, які регулюють спадкові правовідносини, є помилковим. Даний спір є публічно-правовим і повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в заяві просила розглянути справу за її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача ГУПФУ в Луганській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] народилася [INFO] у с. Переможне Новоайдарського району Луганської області та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.12.1972р. видно, що [PERSON] народилась [INFO] у с. Переможне Новоайдарського району Ворошиловградської області, батьками записано - [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00025232297 від 16.01.2020р., [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що 16.11.1991р. було складено актовий запис №838. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28.10.1997р. Лутугінським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 30.01.1996р. зроблено запис №22. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.01.2020р. Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у смт. Новосвітлівка Сорокинського району Луганської області, Україна. 27.01.2020р. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Сєвєродонецького МНО Луганської області Фесенка О.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після [PERSON] , померлої [INFO] (спадкова справа №26/2020). На запит приватного нотаріуса Фесенка О.М., ГУПФУ в Луганській області було надано роз`яснення, що недоодержана пенсія [PERSON] не включається до складу спадщини та звернення за нею повинно бути не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. З копій заяв від 27.02.2020р. та від 11.03.2020р. видно, що [PERSON] зверталася до ГУПФУ в Луганській області з проханням виплатити недоодержану пенсію її матері [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із її смертю. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 13.03.2020р. №612-677/Ф-01/8-1200/20, Управлінням відмовлено [PERSON] у виплаті недоодержаної пенсії [PERSON] , через відсутність факту сумісного проживання [PERSON] з померлою [PERSON] (різні адреси реєстрації згідно паспорту та згідно з довідками ВПО). Повідомлено про те, що за наданими заявником документами неможливо встановити факт проживання разом з пенсіонером на день смерті. 03.07.2020р. на адвокатський запит [PERSON] в інтересах [PERSON] , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області повідомлено, що [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», знята з обліку у зв`язку зі смертю [INFO] . Сума не виплачених коштів за період з 01.08.2017р. по 31.10.2019р. складає 97741,35грн. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Позивач [PERSON] у відповідності до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка у визначений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Також суд враховує висновок Верховного Суду, зроблений у постанові від 23.09.2020 року по справі №428/6685/19, за подібними правовідносинами. Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. При цьому суд вважає безпідставними доводи сторони відповідача з приводу того, що зазначена справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки цей спір є публічно-правовим, бо вищенаведене повністю спростовує зазначені доводи відповідача та свідчить про їх помилковість. Разом з цим, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області є належним відповідачем у цій справі, оскільки відповідачем у такому позові є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачу або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами і тому залучається до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, що має наслідком їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 977,41грн.

Outcome: approved