Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, зареєстрованим державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Лангольф Ю.Д. за № 5-1, після смерті [PERSON]. Позивач до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, по якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. Надала до суду заяву про визнання позову, також просила справу розглядати за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України . По справі встановлені наступні фактичні обставини. [INFO] року померла [PERSON] про що було зроблено відповідний актовий запис № 12711, що вбачається із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Померла є бабусею позивача, [PERSON], та матір'ю відповідача, [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копіями Свідоцтв про народження позивача та відповідача. 11 січня 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Лангольф Ю.Д., зареєстрований за №5-1, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право, заповіла позивачці. Між тим, у строк, встановлений законодавством, позивачка та будь-які інші особи із заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі до нотаріальної контори не звернулась. Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, регулюються нормами ст. 1268,1270, 1272 ЦК України. При цьому приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачають, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 08.06.2018 по справі № 592/9058/17-ц. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, визначеного у ст. 13 ЦПК України, сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов'язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов'язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом. Відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачці було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після померлої бабусі у зв'язку із пропуском нею строку для подання заяви, визначеного ст. 1270 ЦК України. Також, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом від 11.01.2013 року, останній був посвідчений та зареєстрований у відповідності до вимог законодавства, є чинним та не був визнаний недійсним, інших спадкоємців до майна померлого судом не встановлено, проте через поважні причини (переживала душевні хвилювання після смерті бабусі, їй не було відомо про наявність строків для оформлення спадщини), позивачка не змогла у строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, суд вбачає, що кінцевий термін для подачі спадкоємцями заяви про прийняття спадщини закінчився 12.06.2018 року. При цьому, є заповіт, складений на користь позивача, вона користується вказаною квартирою, проте з відповідним позовом вона звернулась до суду в грудні 2018 року, тобто позивачкою пропущено шість місяців, що на думку суду з урахуванням вищенаведених обставин не є суттєвим для відмови у позові. При наведених обставинах суд вважає позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з таких підстав: позивачка, як спадкоємниця за заповітом до майна померлої бабусі, довела поважність причини пропуску встановленого в законі строку для подання заяви про прийняття спадщини, інших спадкоємців за розглядом справи судом не встановлено. Право суду визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, передбачено ст.1272 ч.3 ЦК України. З огляду на викладене, суд задовольняє позов та визначає [PERSON] додатковий строк у 3 місяці.

Outcome: approved