Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом в якому просить стягнути солідарно із [PERSON] та ВДВС Жовківського районного управління юстиції Львівської області інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 284 649,97 грн., та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 24 921,48 грн., разом суму у розмірі 309 571,45 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.12.2013 р. Жовківським районним судом Львівської області винесено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, постановлено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 551 875, 00 грн. витрат на поліпшення будинку, а також 3 457, 20 грн. судових витрат, пов'язаних із проведенням будівельно-технічної експертизи. Вказане рішення набуло законної сили 11.09.2013 р. 22 жовтня 2013 року Жовківським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-9/2011. 08.11.2013 р. Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. У зв'язку із тим, що на території Вінницької області виконавцем не виявлено ліквідного майна боржника, виконавче провадження було скеровано до ВДВС Жовківського районного управління юстиції за місцем знаходження майна боржника. 15.09.2014 р. стягувач у справі [PERSON] помер. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12.12.2014 р. замінено стягувача у вищевказаному виконавчому провадженні на [PERSON]. З огляду на те, що рішення Жовківського районного суду Львівської області не виконується, вважає, що боржник повинен сплатити стягувачеві інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суми. Представник позивача в судове засідання з'явилася, дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Крім того, на адресу суду представником позивача подано заяву, в якій зазначає про відмову від позовних вимог в частині солідарного стягнення суми у розмірі 309 571,45 грн. із відділу Державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області. Вказану суму просить стягнути одноосібно із [PERSON] Відповідач відділ Державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, хоча про час і місце слухання справи був належним чином повідомлений. Відповідач [PERSON] подав до суду письмове заперечення, в якому зазначає, що про відкриття виконавчого провадження йому нічого не було відомо, в нього є майно - 5 га землі, які він згоден передати на сплату боргу. Вказує, що має трьох неповнолітніх дітей, які зареєстровані в житловому будинку [ADDRESS], іншого житла немає, просить в позові відмовити. В судове засідання [PERSON] повторно не з'явився, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, тому суд вважає можливим розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 551 875, 00 грн. витрат на поліпшення будинку, а також 3 457, 20 грн. судових витрат, пов'язаних із проведенням будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2013 р. вказане рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21.11.2013 р. рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11.09.2013 р. залишено без змін. Постановою головного державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції від 08.11.2013 р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-9/11 виданим Жовківським районним судом Львівської області 22.10.2013 р. Як вбачається зі змісту вказаної постанови [PERSON] надано строк для добровільного виконання до 15.11.2013 р. Постановою від 14.04.2014 р. виконавче провадження закінчено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із направленням такого до відділу державної виконавчої служби Жовкіського районного управління юстиції за місцем знаходження майна боржника. Постановою державного виконавця Макогін В.М. відділу Державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції від 05.05.2014 р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-9/11, виданим 22.10.2013 р. Жовківським районним судом Львівської області. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12.12.2014 р. у справі №2-9/11 у вказаному виконавчому провадженні замінено стягувача [PERSON] на його правонаступника [PERSON] ІПН [NUMBER], зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Постановою державного виконавця Макогін В.М. про заміну сторони виконавчого провадження від 20.02.2015 р. проведено заміну стягувача [PERSON] на стягувача [PERSON] Матеріалами справи підтверджується, що рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. не виконано. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Судом встановлено, що Рішенням Жовківського районого суду Львівської області стягнено із [PERSON] на користь [PERSON] витрати на поліпшення будинку [ADDRESS] в сумі 551 875, 00 грн., а також 3457,20 судових витрат. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, а тому, є грошовим зобов'язанням. У відповідності до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постановах від 04 липня 2011 року у справі № 3-65гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11, від 01жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, та в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Судом встановлено, що рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 р. протягом тривалого часу боржником не виконується, відтак, такий повинен сплати позивачеві інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суми як це передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України. Зроблений позивачем розрахунок інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 284 649, 97 грн. та трьох відсотків річних в сумі 24 921,48 грн. відповідачем не оспорюється, будь-яких розрахунків чи заперечень щодо зазначених сум відповідачем не подано. Ч. 1 ст. 88 ЦК України передбачає, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3095 грн. 72 коп. (а.с. 32). Відтак, на користь позивача також підлягають до стягнення згадані судові витрати у вказаному розмірі.

Outcome: approved