overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.01.2013 року, який зареєстрований Липинською сільською радою Луцького району Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис №1. Під час шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що більше семи місяців вона з відповідачем фактично припинила будь-які подружні стосунки, ні подружні, ні сімейні, ні господарські відносини з ним не підтримує. Проживають окремо. Збереження сім`ї неможливе. Покликаючись на викладенні обставини, просила суд шлюб із відповідачем розірвати, судові витрати стягнути з відповідача. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 31.01.2013 року, який зареєстрований Липинською сільською радою Луцького району Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 31.01.2013 року (а.с.7) Під час шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.7.2013 року (а.с. 6). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 02 листопада 2007 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з жовтня 2016 року вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Фактично сімя розпалася. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, не зявилася. Подала заяву, в якій вона просить позовні вимоги задовольнити. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а. с. 9). Відповідач, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився (а. с. 23, 27). Причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. ст. 224 226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані сторонами доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №623 (а. с. 7). Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] (а. с. 8). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство починаючи з жовтня 2016 року, шлюб між сторонами фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. на користь позивача, сплачений при подачі позову (а. с. 2). На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 07 червня 2017 року між ними зареєстровано шлюб. Через органи РАЦС розірвати шлюб з відповідачем не має можливості, оскільки вони не спілкуються. Спільне життя припинили через різні погляди на життя, різні характери та інтереси. Позивач, належними чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, строк на примирення не надавати, судовий збір з відповідача не стягувати, розглядати справу у її відсутність та зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а. с. 17). Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився (а. с. 11, 16, 26). Причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, що про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. ст. 224 226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані сторонами доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 червня 2017 року Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №144, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала та просила не стягувати судовий збір з відповідача. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 10 липня 2015 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Починаючи з серпня 2017 року між ними склалися неприязні відносини на ґрунті різних поглядів на життя. З початку серпня 2017 року вони проживають окремо, між ними відсутні шлюбні стосунки та вони не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач, належними чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Позивач, належними чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та розірвання шлюбу, просив строк на примирення не надавати та розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані сторонами доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №311 (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство починаючи з серпня 2017 року, шлюб між сторонами фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч. 3 ст. 79 та ч. 1 ст. 88 ЦПК суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 250,00 грн. (а. с. 9). На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 24 листопада 2003 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з початку 2017 року відносини між ними поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З початку серпня 2017 року вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Фактично сімя розпалася, вони стали сторонніми людьми. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, судовий збір з відповідача не стягувати та розглядати справу за її відсутності (а. с. 19). Відповідач, належними чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглядати справу за його відсутності (а. с. 20). Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані сторонами доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 листопада 2003 року Косівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №5 (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON]. [INFO] (а. с. 8). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство починаючи з серпня 2017 року, шлюб між сторонами фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала та просила не стягувати судовий збір з відповідача. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 07.06.2001 року у виконавчому комітеті Назавизівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківській області, актовий запис № 5. На даний час неповнолітніх дітей від шлюбу у них не має. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачем склались різні погляди на сімейне життя та на ведення спільного господарства, вони виявились людьми з різними характерами, різними інтересами. На даний час вони з відповідачем проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків. Наміру зберегти сім'ю з відповідачем у неї немає. Вважає, що сімейні відносини між ними припинені і відновлені бути не можуть, шлюб існує формально. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та просить шлюб між позивачем та відповідачем розірвати, оскільки позивач на примирення категорично не згідна. Після розірвання шлюбу просить залишити позивачу прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не спростував обставини, на які посилається позивач, не заперечив проти розірвання шлюбу, на примирення також не згідний. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60 ЦПК України і які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстровано 07.06.2001 року у виконавчому комітеті Назавизівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківській області, актовий запис № 5 (а.с.3). На даний час неповнолітніх дітей від шлюбу у них не має. Судом встановлено, що сторони проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків, і не мають наміру їх підтримувати в подальшому, їх шлюб носить формальний характер. Крім того вони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім'ю у сторін не має. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в зв'язку з категоричним запереченням сторін. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище - [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 липня 2016 року між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Між подружжям припинені шлюбні відносини та не ведеться спільне господарство. Фактично сім`я розпалася, шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, судовий збір з відповідача не стягувати та розглядати справу у її відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Крім того, просив розглядати справу у його відсутність. Суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 липня 2016 року Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №163. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер. Оскільки, відповідач визнав позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Позивач просила не стягувати з відповідача судовий збір, сплачений нею при подачі позову. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 серпня 2003 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Починаючи з квітня 2015 року вони проживають окремого та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач, належними чином повідомлена про час, дату та місце проведення підготовчого судового засідання, не з'явилася. Подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у її відсутність (а. с. 21). Відповідач, належними чином повідомлений про час, дату та місце проведення підготовчого судового засідання, не з'явився. Подав заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Крім того, просив розглядати справу в його відсутність (а. с. 24). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1060 (а. с. 8). Вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 9 - 10). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, відповідач визнав позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved