Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Суворовського районного суду міста [PERSON] з позовом\~\~до Суворовської районної адміністрації [PERSON] міської ради про визнання права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; зобовязати Суворовську районну адміністрацію [PERSON] міської ради видати ордер на житлове приміщення та укласти договір найму житлового приміщення, за адресою: [ADDRESS]; про стягнення з відповідача судових витрат. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що, вона починаючи з 2000 року з дозволу матері [PERSON] та брата [PERSON] постійно проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Вони проживали однією сімєю та вели спільне господарство, але позивачка [PERSON] в квартирі не була зареєстрована. 16.08.2012 року помер брат позивачки [PERSON] 21.07.2014 року померла мати позивачки [PERSON] Після смерті матері та брата позивачка [PERSON] продовжує проживати в квартирі за адресою: [ADDRESS], виконує всі передбачені договором найму обовязки щодо квартирної плати, отримує кореспонденцію, обслуговується в поліклініці за місцем проживання. При житті, матір позивачки [PERSON] не встигла зареєструвати її місце проживання в спірній квартирі. На теперішній час позивачка позбавлена можливості укласти договір найму з відповідачем, оскільки не зареєстрована у вказаній квартирі, у звязку з чим вимушена звернутися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали позовну заяву та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по справі, вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, про те, що відповідно до ордеру від 08.05.1995 року, який виданий Житлово-комунальним відділом [PERSON] сталепрокатного заводу імені Дзержинського, [PERSON] надано право на вселення в кімнату №55, в будинку №13 по вулиці с.Держинського в м.Одесі (а.с.10); Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №382684, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції, 21.07.2014 року померла [PERSON] (а.с.8); Відповідно до ордеру від 25.11.1998 року, який виданий Житлово-комунальним відділом [PERSON] сталепрокатного заводу імені Дзержинського, [PERSON] надано право на вселення в кімнату №55, в будинку №13 по вулиці с.Держинського в м.Одесі (а.с.11); Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №314499, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] міського управління юстиції, 16.08.2012 року помер [PERSON] (а.с.9); Згідно з ч.2\~ст.64 ЖК України, до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти та батьки. Члена сімї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2\~ст.65 ЖК України\~особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Із матеріалів справи вбачається про те, що позивачка [PERSON] зареєстрована місцем проживання у м.Одесі у період, з 17 березня 2010 року по 01 липня 2014 року ,у м.Одесі по вулиці Л.Толстого в будинку №7, відповідно до письмової відмітки про місце проживання громадянина, яка міститься на аркуші 12, у паспорті громадянина України який виданий позивачці [PERSON] Юріїінв,6 квітня 2004 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області( арк.сп.16.об); Відповідно до письмової довідки КУ «Міський психіатричний диспансер» від 22.06.2016 року, позивачці [PERSON] поставлено діагноз: Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип течії зі змішаним дефектом (а.с.120); Відповідно до медичного висновку КУ «Міський психіатричний диспансер» №3 від 25.03.2011 року, [PERSON] не може проживати в комунальній квартирі, не може проживати в однієї кімнаті з членами своєї родини, у тому числі не може проживати в ізольованої квартири (а.с.44); Відповідно до письмових квитанцій, позивачка [PERSON] оплачує житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] (а.с.61-71,74-75); 07.07.2014 року, мати позивачки [PERSON] звернулася до Суворовської рай адміністрації з заявою про переоформлення особового рахунку на неї, у звязку зі смертю основного квартиронаймача [PERSON] (а.с.15); Суд, не приймає до уваги письмовий акт від 10.05.2015 року, про місце проживання позивачки [PERSON] в квартирі [ADDRESS], (а.с.46), у період з 2000 року по теперішній час, так як дані обставини спростовуються матеріалами справи, та поясненнями свідків, які були допитані у судовому засіданні. Із матеріалів справи вбачається про те, що, за життя матері та брата, позивачка [PERSON] не була зареєстрована в квартирі як член сімї, тому в силу вказаної норми такого статусу вона не набула. Встановлені обставини вказують на те, що законних підстав для проживання позивачки [PERSON] в спірній квартирі не має.\~\~ Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, про те, що позивачка не надала суду письмових доказів в обґрунтування позовних вимог. Також , суд вважає, що позивачка не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень\~ст.88 ЦПК України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення\~\~про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed