Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позов до відповідача та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку та домоволодіння розташовані по [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та справу розглядати без її участі. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву, у якій просив справу розглянути без їх участі та проти задоволення позовних вимог і визнання за позивачкою права власності на дане майно не заперечував. Треті особи у судове засідання не з'явилися, тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що Відповідно до договору №DNDVGK00000435 від 05.09.2007 року [PERSON] отримала від ЗАТ КБ «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк» після зміни найменування) кредит у розмірі 670790,00 доларів США під 10,08% річних з кінцевим терміном повернення 06.09.2027 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, того ж дня між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки належного відповідачу житлового будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з непогашенням заборгованості по кредитному договору №DNDVGK00000435 від 05.09.2007 року, заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNDVGK00000435 від 05.09.2007 року в розмірі 669006,89 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], загальною площею 577,50 кв.м, житловою площею 256,80 кв.м; земельну ділянку площею 0,15 га по [ADDRESS], що належать на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права на їх продаж в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 3979400 грн. 00 коп., з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, його перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити [PERSON] з житлового будинку по [ADDRESS] зі зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 3441 грн. 08 коп. судового збору. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ст. 373 ЦК України). Відповідно до протоколу проведення аукціону по реалізації нерухомості, що є предметом застави від 14 липня 2015 року, [PERSON] придбала на торгах земельну ділянку та домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Так, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Зокрема, відповідно до листа ПАТ КБ «ПриватБанк» банк не має можливості укласти з позивачкою нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки та домоволодіння по [ADDRESS], оскільки відсутні оригінали правовстановлюючі документи на дане майно. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства Статтею 325 ЦК України визначено, що суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Таким чином, позивачка є єдиним та законним власником придбаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки, на якій розташований даний будинок, тому визнання за нею права власності не порушить прав та інтересів третіх осіб. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, відповідають нормам чинного законодавства, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved