Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно із рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02.04.2013 року з відповідача на користь позивача утримуються аліменти на утримання їх дочки в розмірі 300 грн. щомісячно. Позивач звільнилася з ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ» для догляду за дитиною до досягнення нею 14 років, а отже змінився її матеріальний стан, інших видів доходів позивач не має. Дитина часто хворіє і потребує додаткової допомоги. На підставі викладеного позивач просить збільшити розмір аліментів, які утримуються з відповідача, до 25 % від всіх видів заробітку щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та надіслати рішення суду за адресою: [ADDRESS]. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що відповідач є інвалідом першої групи, постійно потребує додаткових витрат на лікування та реабілітацію, в той час як позивач самостійно виявила бажання звільнитися з роботи для догляду за дитиною. Відповідач не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж 300 грн. Більш того, відповідач також намагається матеріально підтримувати своїх літніх батьків. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснен6ня відповідача та його представника, суд встановив наступні обставини справи та дійшов наступних висновків. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 квітня 2013 року по справі № 428/279/13-ц, суд вирішив стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідно до копії трудової книжки, виданої 16.02.1995 року [PERSON], 16.06.2016 року вона була звільнена з ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ» за власним бажанням у зв'язку із доглядом за дитиною до досягнення нею 14 років. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішенні питання про зміну розміру аліментів суд враховує, що матеріальний та сімейний стан платника аліментів [PERSON] з часу присудження аліментів в квітні 2013 року не змінився - єдиним джерелом його доходу залишаються пенсійні виплати. Також суд враховує, що стан здоров'я [PERSON] не покращився, він залишається інвалідом першої групи та у зв'язку із цим не може працювати. Суд також звертає увагу, що згідно із довідкою УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 21.07.2016 року № 632 істотну частку пенсії по інвалідності відповідача складають виплати, які необхідні відповідачу для догляду за собою як за інвалідом війни 1 групи. Тобто, щомісячна виплата аліментів на користь позивача в сумі 300 грн. складає вагому частку щомісячного доходу відповідача, який крім звичайних витрат на харчування та проживання, несе також витрати на підтримання своєї життєдіяльності та здоров'я як інвалід війни 1 групи. Стосовно посилання позивача на те, що дитина сторін часто хворіє, суд зауважує, що це є тимчасовою особливою обставиною і позивач не позбавлена права звернутися до відповідача із пропозицією або до суду із позовом щодо покриття додаткових витрат на лікування дитини (стаття 185 Сімейного кодексу України). Та обставина, що позивач звільнилася за власним бажанням для догляду за дитиною до 14 років, сама по собі не може свідчити про погіршення матеріального стану позивача, проте свідчить про те, що позивач вирішила не працювати та доглядати за дитиною до досягнення нею 14 років. Додатково суд зазначає, що аліменти з відповідача були присуджені судом в твердій грошовій сумі, проте позивач просить збільшити розмір аліментів шляхом визначення частки від доходу відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини є необґрунтованим і у його задоволенні належить відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору, в той час як у задоволенні позову відмовлено і відповідач не заявляв про наявність у нього будь-яких судових витрат. Отже, у цій справі відсутні документально підтверджені судові витрати сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed