Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 16.07.2006 року зареєструвала шлюб із [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис №924. У шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Посилалася на те, що через постійні конфлікти, суперечки, застосування фізичної сили відповідачем по відношенню до неї, спільне життя стало неможливим та нестерпним. Крім того, відповідач постійно пред'являє їй необґрунтовані претензії, ганьбить, ображає, принижує її честь і гідність. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. Зазначала, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач не бере участі матеріально в житті сім'ї, не бажає влаштуватися на роботу і весь тягар забезпечення сім'ї лежить на її плечах. Примирення між ними неможливе так, як всі фізичні та духовні зв'язки між ними втрачено. Шлюб розривають вперше. Вважає, що діти повинні проживати з нею. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис №924 від 16.07.2006 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи. В адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У випадку неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Також просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 16.07.2006 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №924, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 16.07.2006 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія [NUMBER] від 03.03.2007 року та серія [NUMBER] від 17.11.2009 року, виданих виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, разом проживають, однак спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідна, вона довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що позивач після реєстрації шлюбу прийняла прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] надалі іменуватись шлюбним прізвищем [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved