Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12 вересня 2015 року. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] після народження дитини ніде не працює, не має іншого доходу, крім разової допомоги при народженні дитини, отже є такою, що потребує матеріальної допомоги. Натомість боржник є здоровою, працездатною особою та фактично має можливість сплачувати аліменти, тому просить винести рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], щомісячно у твердій грошовій сумі по 1500 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання, щомісячно, в твердій грошовій сумі по 1500 гривень, але не менше відповідного розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність до 09.02.2010 року. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак надала суду клопотання, в якій просила справу розглядати без її участі та задовольнити позов. Відповідач, [PERSON], в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина його неявки суду не відома. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~\~ Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 вересня 2015 року, який зареєстрований між ними виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №44. За час перебування сторін в шлюбі у них народилася дочка, [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач, у порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №1824 від 03.05.2018 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 03.05.2018 року, складеним депутатом селищної ради [PERSON] та затвердженим селищним головою смт.Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області [PERSON]. За змістом ст.ст.\~181,\~182 СК України,\~у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Відповідно до\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У матеріалах справи відсутні відомості щодо постійного місця роботи та розміру доходів відповідача, поряд з цим останній в судове засідання не з'явився, доказів на спростування позовних вимог суду не надав, тому суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач у позовній заяві ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму. При цьому жодних доказів стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав суду не надала. Також нею не доведено витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, беручи до уваги матеріальне становище дитини, а саме\~те, що вона є неповнолітньою, не має доходу,\~ суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі по 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дитини згідно з ч.1\~ст.191 СК України\~присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 03.05.2018 року. \~ \~ \~ \~Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, то суд зазначає, що Сімейний кодекс України визначає коло осіб, які мають право вимагати отримання аліментів у судовому порядку від другого з подружжя. Так, зокрема, стаття 84 СК України передбачає право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як уже зазначалося, сторони перебувають у шлюбі з 12 вересня 2015 року, однак з вересня 2017 року [PERSON] з сім'єю не проживає. Позивач у позовній заяві ствердила, що вона жодної матеріальної допомоги від чоловіка не отримує. Зі змісту ст.77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до\~ст. 80 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Із зазначених вище норм Сімейного кодексу України слід зробити висновок, що якщо батько дитини (будучи працездатною людиною) не працює, це не є підставою вважати, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї вагітної дружини чи матері своєї дитини. Можна вважати його неспроможним надавати таку матеріальну допомогу, якщо, наприклад, він має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, якщо він є інвалідом та отримує лише пенсію по інвалідності тощо. У матеріалах справи відсутні відомості щодо постійного місця роботи та розміру доходів [PERSON], поряд з цим останній в судове засідання не з'явився, доказів на спростування позовних вимог суду не надав, з урахуванням наведеного, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з Відповідача аліментів на утримання дружини саме у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, з огляду на те, що відповідач зобов'язаний надавати дружині, з якою проживає дитина віком до трьох років, утримання, беручи до уваги те, що [PERSON] в даний час ніде не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, а отже не має змоги забезпечувати себе всім необхідним, що забезпечувало б збереження її здоров'я, матеріальне становище відповідача, який жодних доказів свого матеріального стану чи стану здоров'я, який би підтверджував неможливість сплачувати утримання дружині, суду не надавав, тому суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років, з врахуванням того, що у суду немає даних про наявність у відповідача постійного місця роботи, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі по 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Що стосується вимоги позивача про стягнення в її користь аліментів не менше відповідного розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то така до задоволення не підлягає, оскільки такий мінімальний розмір не передбачено СК України. Аліменти на утримання дружини згідно зі \~ст.79 СК України\~присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 03.05.2018 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України, судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок. В силу ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial