Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право на житло. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі на правах члена сім'ї проживав і Відповідач. В січні 2014 року після різдвяних свят відповідач залишив займане приміщення за місцем реєстрації, забрав свої речі та виїхав в невідомому напрямку. Його фактичне місце перебування їй не відоме, але він продовжує бути зареєстрованим за вказаною адресою за що несе додаткові не виправдані витрати на оплату комунальних послуг. Відповідач за місцем реєстрації відсутній понад один рік. Будь-яких домовленостей з приводу збереження за відсутнім відповідачем права на проживання в квартирі не існує. Просила визнати [PERSON], [INFO], втратившим право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 64 в буд.№ 35 по вул. М. Струтинської в м.Рівне. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви та просила позов задовольнити. Відповідач, будучи попередженим про день, час та місце слухання справи належним чином , в судове засідання не з'явився повторно. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмових заперечень на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України, про що не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], належить на праві часткової власності [PERSON], [PERSON] , [PERSON]на підставі: договору купівлі-продажу від 26.05.2007р. , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2220; договору дарування від 14.04.2011року ВРІ № 777749 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Рівненського міського нотаріального округу , зареєстрованого в реєстрі за № 755, інвентарний номер Рівненського МБТІ 4852370, номер запису 177-58367 згідно якого [PERSON] подарував свою частку [PERSON]В , що підтверджується оглянутими в судовому засіданні договором, витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно, витягом з Державного реєстру правочинів. Згідно запису в будинковій книзі на [ADDRESS], [PERSON] 12.06.2007р. був зареєстрований у спірній квартирі на постійне місце проживання . З оглянутого судом свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 25.03.2015р., актовий запис № 57, зареєстрований відділом ДРАЦСРС Рівненського міського управління юстиції. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище їй Антонюк. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає близько двох років. Особистих речей [PERSON] в квартирі немає. Місце його перебування їм не відомо. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч.І ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 16 Цивільного кодексу вказує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що сукупністю достовірно встановлених судом доказів підтверджується проживання в квартирі, яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначених осіб, та відсутність понад один рік без поважних причин в спірній квартирі [PERSON], а тому суд прийшов до висновку, що він втратив право на користування [ADDRESS], так як не проживає в ній без поважних причин понад один рік. За таких обставин у відповідності до вимог діючого законодавства вимоги позивача обгрунтовані і підягають до задоволення, оскільки реєстрація [PERSON] чинить перешкоди в користуванні власнику власністю та в оформленні субсидії. На підставі вищевикладеного, ст..ст. 317,319,346,391,405 ЦК України, ст.ст.6, 150 ЖК України

Outcome: approved