Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 20.12.2010 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітня донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З липня 2016 року позивачка з відповідачем припинили подружнє життя та ведення спільного господарства. Дитина проживає з матірю, спорів щодо утримання доньки та поділу спільного майна подружжя не виникає. З березня 2017 року позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від якого чекає дитину. Враховуючи, що [PERSON] має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], вона просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає своє батьківство відносно ще не народженої дитини [PERSON] та просить суд задовольнити позов (а.с.10,19,20). Суд вважає можливим слухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Ч. 3 ст. 109 ЦПК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (частини 3, 4 ст. 110 СК). Як встановлено у судовому засіданні, 20.12.2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у виконкомі Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області за актовим записом № 07 (а.с.7). Від шлюбу є малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.6). З липня 2016 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. З березня 2017 року позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з третьою особою по справі [PERSON], від якого чекає дитину та має намір укласти з ним шлюб. Спори щодо поділу майна, визначення місця проживання малолітньої [PERSON], яка за домовленістю сторін проживає з матірю, та стягнення аліментів на утримання дитини наразі не заявлені. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved