Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 березня 2002 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 08. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Починаючи з 2018 року сімейного життя між ними немає, спільно не проживають, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Питання розірвання шлюбу нею обдумане, примирення вважає неможливим, оскільки сімейні відносини відновити не бажає. Спільний син, якому у 2019 році виповниться 17 років самостійно прийняв рішення проживати разом з нею. На підставі наведеного просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а також просить залишити неповнолітнього сина [PERSON] на подальше проживання при ній. У підготовче судове засіданні відповідач [PERSON] також не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечив проти проживання сина після розірвання шлюбу з матір`ю, а також просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 09 березня 2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 08, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 09 березня 2002 року (а. с. 8). Також встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина, а саме син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 03 січня 2003 року (а. с. 9). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до\~\~ шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільного сина, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Тому,

Outcome: approved