Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку та стягнення аліментів за минулий час. У позові вказувала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 19.11.2016 року. У шлюбі, 21.03.2017 року народився син [PERSON] Під час перебування у шлюбі відповідач не цікавиться проблемами сім'ї та її матеріальним забезпеченням, що стало підставою для припинення подружніх стосунків. Протягом останніх чотирьох місяців однією сім'єю не проживають. Відповідач проживає в будинку своїх батьків у с. Коритне Вижницького району, а вона з дитиною проживає у смт. Путила. На даний час відповідач не надає допомоги на утримання дитини та її. На даний час знаходиться у декретній відпустці, отримує доходи в розмірі 1032,00 грн. Коштів на своє утримання та дитини вкрай не вистачає, змушена іноді просити допомоги у своїх рідних. Інших доходів не отримує. Зазначала, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням надавати таку допомогу дитині, однак він ухиляється від цього, а тому звернулась до суду з даним позовом. Відповідач на даний час офіційно ніде не працює, регулярно їздить на заробітки в [PERSON]. Є молодою, працездатною людиною, без будь-яких фізичних вад, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти на її утримання та дитини. Відповідач інших дітей не має і стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду; стягнути з [PERSON] на її користь на її утримання 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно за останні чотири місяці, починаючи з 01.04.201 7 року та допустити негайне виконання рішення суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в адресованій суду заві просив справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги визнає частково. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом установлено, що з 19.11.2016 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-МИ №123902 від 19.11.2016 року, виданого Путильським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. У шлюбі, 21.03.2017 року, у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серія І-МИ №263903 від 11.04.2017 року, виданого Путильським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, про що свідчить акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] №1187 від 31.08.2017 року та довідка №2611 від 30.08.2017 року, видані виконавчим комітетом Путильської селищної ради Путильського району Чернівецької області. Згідно копії довідки №825 від 04.08.2017 року [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини, розмір якої становить 1032,00 грн. на місяць. Відповідач позов визнав частково, а отже визнав, що належної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не вистачає. З довідки Вижницького районного центру зайнятості №1189/2401.01.17 від 23.10.2017 року вбачається, що [PERSON] станом на 23.10.2017 року на обліку у Вижницькому районному центрі зайнятості, як безробітний, не перебуває. З довідки Коритненської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №2162 від 23.10.2017 року вбачається, що [PERSON] не працює, трудової книжки не має, ІТД не займається. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний я розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до чч.1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом установлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на його утримання не надає. Позивач довела, а відповідач визнав, що він здоровий чоловік, аліменти нікому не платить, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, офіційно не працює, а заробляє тимчасовими заробітками, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, а тому вимога про стягнення з нього аліментів є обґрунтованою, але підлягає до часткового задоволення, оскільки сума по 1000,00 грн. щомісячно є значною та завідомо непосильною для відповідача. При визначенні розміру аліментів, який необхідно стягувати з відповідача, Суд враховує, що відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, який з 1 травня 2017 року відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» становить 1426,00 грн. Таким чином вимога про стягнення аліментів на дитину підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.3 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням вищевикладених обставин та часткового визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення [PERSON] трирічного віку є обґрунтованою, але підлягає до часткового задоволення. Водночас, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів за останні чотири місяці з 01.04.2017 року в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000,00 грн. щомісячно, з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Згідно п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення Позивачем [PERSON] не надано суду жодних належних та безспірних доказів того, що вона вжила усіх можливих заходів щодо одержання аліментів з відповідача [PERSON], але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного сторонами суду не надано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.84, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial