Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] \~звернулася в\~суд з\~позовом до\~Настасівської сільської\~ради \~Тернопільського району\~Тернопільської області\~про визнання\~права власності\~в порядку\~спадкування на\~ житловий\~будинок загальною\~площею 67,10\~кв.м.,\~житловою площею\~45,5\~кв.м. з надвірними\~будівлями та\~спорудами в\~ [ADDRESS] \~в порядку\~спадкування за\~заповітом \~після померлого\~діда [PERSON] .\~В обґрунтування\~ вимог\~зазначає,\~що є\~спадкоємцем після\~померлого [PERSON] \~і прийняв\~спадщину,\~однак приватним\~ нотаріусом\~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~у зв`язку\~із тим,\~що було\~виявлено, що відсутня державна реєстрація права власності та правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Настасівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер [PERSON] дідо позивача, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 21.07.2005року. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Настасівської сільської ради Зозуляк М.І. від 03.03.1995року, за яким належний йому на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] заповів [PERSON] одруження [PERSON] . Згідно довідки №991 від 22.07.2019року виданої Настасівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок в [ADDRESS] є колгоспним двором, станом на 01.07.1990р. членами двору були: голова двору [PERSON] , 1928р.н. Як вбачається із інформаційної довідки № 144 виданої ФОП [PERSON] від 14.06.2019року, станом на 14.06.2019року житловий будинок з господарськими буділями і спорудами в [ADDRESS] рахується за [PERSON] , державна реєстрація права власності на будинковолодіння не проведена. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. від 23.07.2019 року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] діда [PERSON] . Відповідно до Технічного паспорта виданого 14.06.2019 року ФОП [PERSON] житловий будинок, що знаходиться [ADDRESS] має загальну площу 67,10 кв.м., житлову площу 45,5 кв.м. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Згідно ч.2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, вказане домоволодіння належало одному члену колгоспного двору [PERSON] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючий документ на належне йому майно та не здійснив державної реєстрації свого права власності, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] діда [PERSON] . На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved