Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Вимоги мотивовані тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] Відповідачі по справі зареєстровані в цьому будинку: зроблено це було за їх проханням, так як вони на той час зареєстрованого місця проживання не мали, що викликало у них незручності щодо отримання адміністративних послуг. Відповідно з 25.03.2008 року та 19.03.2010 року вони були зареєстровані в будинку позивачки, але фактично там жодного дня не проживали., а у 2011 році взагалі виїхали на територію Донецької області, наскільки позиву відомо - у м. Маріуполь. Точна адреса місця проживання їй не відома. Позивач вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням у належному їй будинку, так як вони добровільно там не проживають з самого моменту реєстрації, і, їх реєстрація там створює для неї, як власника, суттєві незручності щодо вільного розпорядження цим майном. Позивачка подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання. І, відповідно до вимог ч.8 ст. 128 ЦПК України, кореспонденція повернулась з відміткою, що вони там не проживають. Цей факт підтверджено і інформацією Іванківської селищної ради. Відтак, і відзиву на позов ними не подано. Суд, зі згоди позивачки, вирішує справи при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.2003 року реєстровий номер 5538 позивач є власником жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] Згідно з даними будинкової книги відповідач [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані у цьому будинку відповідно 25.03.2008 року та 19.03.2010 року. Проте, там не проживали жодного дня, що підтверджується актами від 23.10.2018 року, 12.07.2018 року, 05 квітня 2018 року. Фамкт реєстрації та не проживання за місцем реєстрації підтверджено і у відповіді, наданій на запит суду від 26.10.2018 року № 02-48-223. Ст. 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 107 ЖК передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Як вбачається з викладеного вище, і ці факти доведені у судовому засіданні належними і допустимими доказами, відповідачі вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту ще у 2011 році, у будинку належному позивачці жодного дня не проживали, а отже, втратили право користування цим жилим приміщенням. Позивач, як особа, що віднесена до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір у сумі 704,80 грн. з кожного. На підставі наведеного, ст.107 ЖК, ст. 76-80, 83, 89, 200, 247, 258-268, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved