Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом до відповідача та просить розірвати шлюб, в якому вона перебуває з відповідачем [PERSON] Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2011 року, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Протягом останніх трьох років сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю та життя. Вони втратили почуття любові один до одного. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Сторони в судове засідання не з'явилися, але завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивачка особисто надала письмову заяву, в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без її участі. Відповідно до заяви та особистих письмових пояснень відповідача, він також просить суд про розірвання шлюбу і не заперечує про вирішення справи без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17 березня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 463. Під час шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка наразі проживає із позивачкою, та про що між сторонами спору немає. Подружні стосунки сторони припинили через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають окремо через відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Спору про поділ майна сторони не мають, та поміж ними досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу дитина й надалі залишатиметься проживати із матір'ю. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved