Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що 21.04.2016 р. було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На протязі півтора року сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку, а тому не працює. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не займається його вихованням. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Басараба», сина [PERSON], [INFO] залишити проживати біля неї, а також, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2500 грн., щомісячно до його повноліття та на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку в розмірі 1000 грн. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач подаву до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, просив стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1500 грн. та на утримання дружини в розмірі 500 грн. щомісячно. Сина залишити проживати біля матері. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб 21.04.2016р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-НМ № 157412. Згідно свідоцтва про народження Серії І-НМ №307477, у сторін 12.09.2016р. народився син [PERSON] Відповідно до довідки про склад сімї та Акту обстеження в господарстві [PERSON], [INFO], виданої Устянською сільською радою №62 від 14.01.2019р. слідує, що [PERSON] зареєстрована [INFO] разом із сином [PERSON] та донькою [PERSON] [PERSON] ніде не працює, здійснює догляд за сином [PERSON], [INFO], який проживає біля неї та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6: з 1 січня 2019 року - 1626 гривні, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779гривень. В ч. 1 ст. 184 СК України вказано, що якщо платник аліментів має нерегулярний,\~ мінливий\~ дохід, частину\~ доходу\~ одержує\~ в\~ натурі,\~ а\~ також\~ за наявності інших обставин,\~ що мають істотне значення,\~ суд за заявою платника\~ або одержувача\~ може\~ визначити\~ розмір\~ аліментів\~ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення, оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сімї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки та відповідача, а шлюб існує формально, тому його слід розірвати. Крім того, із досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що слід визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] біля матері [PERSON] Також, зважаючи на обовязок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, враховуючи обставини справи, особу відповідача, який не має стабільного заробітку, а також не є платником інших аліментних зобовязань, є працездатною особою, здійснює догляд за особою похилого віку, суд вважає, що дана позовна вимога підставна та підлягає до часткового задоволення, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 500грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 84, 104, 105, 110, 112, 180, 184 СК Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved