Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 26.01.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 47. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та Захара, [INFO]. Покликається на те, що подружнє життя не склалось із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя. За тривалий час вони не змогли пристосуватись та звикнути один до одного у побуті. Вказує, що останніх півроку вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально, а тому просить його розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі та на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали із підстав у ній викладених, просили шлюб розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по справі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього судових витрат, однак, заперечив проти стягнення витрат на адвоката. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26.01.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 47, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 042455 (а.с. 3). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя \~і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні з пояснень сторін, досліджених письмових доказів, судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Примиритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сімї неможливе, а тому суд вважає за доцільне та правильне шлюб між ними розірвати. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У відповідності до квитанції до квитанції від 13.07.2016 року за надання правової допомоги позивачем сплачені кошти в сумі 750,00 грн. (а.с. 9), однак, на думку суду з відповідача слід стягнути 580,00 грн., зважаючи на обсяг виконаної роботи, а тому суд вважає, що саме вказана сума підлягає до відшкодування, оскільки вивчення матеріалів входить до часу підготовки позовної заяви. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: partial