Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просять встановити факт народження дитини [PERSON], який народився 28 березня 2017 року в м. Сімферополь. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначає, що 28 березня 2017 року вона, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Сімферополь, в пологовому будинку м. Сімферополя, народила хлопчика. 12 квітня 2017 року відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про народження [PERSON], 28.03. [INFO], серії І-АЯ № 715666, відомості про батька дитини внесено зі слів матері. 10 жовтня 2017 року заявниця, будучи громадянкою України, звернулася до Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в звязку з виникненням необхідності щодо реєстрації народження дитини, однак їй було відмовлено в реєстрації народження дитини, оскільки для підтвердження факту народження був наданий документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому [PERSON] звернулася із зазначеною заявою до суду. До судового засідання від заявника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, свої вимоги [PERSON] підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши подані докази, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], 28 березня 2017 року в м.Сімферополі народила хлопчика. 12 квітня 2017 року відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про народження [PERSON], 28.03. [INFO], серії І-АЯ № 715666. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в шлюбі не перебуває, особи, яка визнає себе батьком дитини судом не встановлено, в свідоцтві про народження [PERSON] матірю значиться громадянка України [PERSON]. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Згідно ст. 257-1\~ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної зави до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією України визначає сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішніх вод України цих територій. Згідно до вимог ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється громадянкою України, має право зареєструвати народження дитини, у відповідності до ст.7 Закону України «Про громадянство України», однак в звязку з народженням дитини в м.Сімферополі, позбавлені можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини в спосіб, визначений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для державної реєстрації народження дитини державою Україна. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадянина України, яким є син заявниці, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту народження дитини, оскільки діючим законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України свідоцтво про народження її сина. На підставі викладеного,

Outcome: approved