Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона 25 червня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області , актовий запис № 52. Від спільного проживання та в період шлюбу у позивачки з відповідачем народився син [PERSON], 12 грудня 2013 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через різне бачення на життя та виконання обовязків подружжя. Спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу неможливе. Шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна відсутній. Фактично шлюбно - сімейні відносини припинені. У зв'язку з зазначеним позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], зареєстрований 25 червня 2013 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області , актовий запис № 52. Сторони були повідомлені про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, в судове засідання не зявилися. Позивач направила до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги про розірвання шлюбу, просить розглядати справу без її участі. Відповідач з позовними вимогами згоден повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. В заявах, які надійшли від сторін до суду зазначено, що позивач та відповідач просили прийняти рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлені наступні факти, що не оспорюють сторони, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 25 червня 2013 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції у Харківській області , актовий запис № 52 (а.с.4) Від спільного проживання у позивача з відповідачем 12 грудня 2013 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління у Харківській області (а.с.5). Судом зясовано фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини звернення з позовом [PERSON] Сторони не мають наміру зберегти сім'ю, через відсутність взаємопорозуміння, фактичне не проживання, а також те, що перебування в зареєстрованому шлюбі суперечить їх інтересам, тому суд враховуючи обставини справи вважає за доцільне шлюб розірвати. Сім'я розпалася остаточно через те, що сторони мають різні погляди щодо вирішення сумісних питань. Позивач не бажає відновлювати шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем, який не заперечує проти розірвання шлюбу. Шлюбні стосунки не можуть бути поновлені, шлюб існує формально, строк для примирення не потрібен, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення для них. Спір про поділ спільного майна відсутній. Дитина на даний час проживає разом з позивачем, відповідач добровільно виконує обовязки щодо утримання дитини. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, по подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного кодексу України - Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. З таких обставин суд вважає, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу [PERSON] та [PERSON] суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, що робить неможливим їхнє подальше спільне проживання і збереження сімї, шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Питання, щодо судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved