Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав. У позові вказувала, що є бабою [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], матір'ю яких є її дочка [PERSON], [INFO]. Її дочка [PERSON] з 2012 по 2015 рік проживала без реєстрації шлюбу з чоловіком, прізвище, ім'я та по-батькові якого їй невідоме. Після народження дітей між дочкою та її співмешканцем склалися неприязні відносини і він відмовився подавати заяви про визнання батьківства і сказав, що відмовляється від дітей. Тому запис про батька дітей зроблений у відповідності з п.1 ст.135 СК України. Дочка [PERSON] у 2015 році переїхала проживати до свого співмешканця в Російську Федерацію, куди саме, їй невідомо, але зареєстрована у її будинку. Її онуки [PERSON] та [PERSON] проживають з нею та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Зазначала, що відповідач у даний час працює по найму, їздить на заробітки, має постійні стабільні доходи, і тому має можливість і зобов'язана утримувати своїх неповнолітніх дітей. Незважаючи на це, дочка не надає дітям матеріальної допомоги. На її прохання добровільно надавати гроші на утримання своїх дітей, відповідач не реагує, веде себе по відношенню до них не по материнськи, жодного разу з грудня 2015 року не дала грошей на придбання одягу та предметів першої необхідності, щоразу відмовляла їй під різними приводами. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 07.03.2017 року стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Спорів стосовно місця проживання дітей не було, відповідач не заперечувала, що діти будуть проживати з нею. З грудня 2015 року відповідач життям дітей не цікавилась, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з ними та приймати участь у їх вихованні. Забезпечила онукам гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Між нею та онуками склалися усталені, доброзичливі стосунки, які сприяють їх належному вихованню, і повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Враховуючи те, що відповідач жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування її дітей, їй ніхто не створював перешкоди у спілкуванні з ними та прийманні участі у вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов'язки, покладені на неї законом. Вважає, що нехтування батьківськими обов'язками з боку матері принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так і з правової точки зору. Орган опіки та піклування Вижницької районної адміністрації встановив, що мати дітей їх долею та станом здоров'я, шкільним життям дітей не цікавиться, участі у їх вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, з дітьми не спілкується, ухиляється від своєчасної сплати аліментів, а тому зробили висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Просила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] жительку с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, у відношенні неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлений позов підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просили позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомила. У судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Вижницької РДА Чернівецької області Строїч Л.І. позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є хрещеною матір'ю [PERSON] Вона залишила дітей і поїхала, коли приїхала народила дитину і пів року знову поїхала. Просили залишитися, але вона не послухала і на даний час відомостей про неї немає, намагалися з нею зв'язатися, але її телефон вимкнений. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сторін і їй відомо, що [PERSON] постійно виїжджає невідомо куди. Вона приїхала вагітною, родила дитину і з 19.12.2015 року знову виїхала і на зв'язок не виходить. Дітей залишила з бабою. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача [PERSON], її представника [PERSON], представника третьої особи Строїч Л.І., свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] є матір'ю відповідача [PERSON], [INFO]. Дочка позивача [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з бабою [PERSON] та знаходяться на її утриманні та вихованні. [PERSON], [INFO] знаходилась під наглядом амбулаторії з народження до грудня 2015 року. З грудня 2015 року дитина залишена, де мати невідомо. За дитиною наглядає баба [PERSON], [INFO]. [PERSON] на даний час не працевлаштована, перебуває на обліку в Центрі зайнятості. [PERSON], [INFO] перебувала на обліку як одержувач допомоги на дітей одиноким матерям з 01.05.2012 року по 31.12.2015 року, в даний час на обліку не перебуває. Вказані обставини не потребують доказуванню, оскільки встановлені рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 07.03.2017 року по цивільній справі №713/233/17 (провадження №2/713/207/17) за позовом [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, яким позов задоволено частково. Вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], зареєстрованої та жительки [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], зареєстрованої та жительки [ADDRESS] аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 600,00 грн. щомісячно на кожну дитини, починаючи з 09.02.2017 року і до досягнення ними повноліття. Згідно копії листа Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області №2661 від 04.05.2017 року - [PERSON], [INFO], уродженка та жителька с. Іспас Вижницького району Чернівецької області перебуває в розшуку, як зникла безвісти, про що відомості за заявою її матері [PERSON], [INFO] внесені до ЄРДР від 11.01.2017 року під №12017260060000013 за ч.1 ст.115 КК України. Наразі проводиться досудове розслідування за вказаним кримінальним провадження, в рамках якого ведуться оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення місцезнаходження зниклої безвісти [PERSON] З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], складеного виконавчим комітетом Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області від 28.04.2017 року №3-393 вбачається, що у житловому будинку, що розташований в [ADDRESS], який належить [PERSON], [INFO] зареєстрована [PERSON], [INFO], однак за даною адресою не проживає. Її діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з бабусею [PERSON], [INFO], умови проживання дітей задовільні. З висновку Органу опіки та піклування Вижницької РДА №01.34-77 від 20.01.2017 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], місце реєстрації якої [ADDRESS] відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], жителів [ADDRESS]. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.2 ст.258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи викладені вимоги закону та досліджені у судовому засіданні письмові докази Судом установлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх життям, не займається їх вихованням, не надає будь-якої матеріальної допомоги, байдуже ставиться до їх життя та існування, що відповідно до ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. За таких обставин Суд дійшов висновку, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] обґрунтована та підлягає до задоволення і буде відповідати інтересам дітей. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст.166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Однак, як встановлено Судом, рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 07.03.2017 року по цивільній справі №713/233/17 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 600,00 грн. щомісячно на кожну дитини, починаючи з 09.02.2017 року і до досягнення ними повноліття, а тому підстав для повторного їх стягнення, відповідно до положень ч.3 ст.166 СК України, у суду немає. Виходячи з наведеного, Суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.18 Конвенції про права дитини, ст.51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 164, 166 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.п.15, 16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved