Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок № 12 по вулиці Шевченко в селі Південне, Білгород - Дністровського району Одеської області, розташований на земельній ділянці площею 0,45 га, який складається з: житлового будинку, літера «А» загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м., в який входить - веранда І, площею 8,1 кв.м., коридор 1.1, площею 7,7 кв.м., житлова кімната 1.2, площею 9,9 кв.м., кухня 1.3, площею 10,3 кв.м., житлова кімната 1.4, площею 7,4 кв.м., житлова кімната 1.5, площею 13,2 кв.м., сарай 1.6, площею 16,0 кв.м.; веранди літера «а» та споруд: ворота №1, огорожа №2, огорожа №3 та цистерна №4; ? частина земельної ділянки № 304 в масиві № 29 площею 4,74 гектара, розташованої на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яку [PERSON] отримала у спадок після смерті чоловіка [PERSON], якому вона належала на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ОД № 099894, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією, Одеської області 16.04.2004 року, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 28 листопада 2003 року № 1654/2003, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №337/21. Кадастровий номер земельної ділянки 5120886400:01:002:0225, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана позовна заява обґрунтована тим, що житловий будинок № 12 по вулиці Шевченко в селі Південне все життя належав батькові позивача [PERSON], проте належним чином будинок оформлений не був, правовстановлюючі документи відсутні. Після смерті [PERSON] 07.04.2008 року, його дружина [PERSON] та донька [PERSON] в рівних частках прийняли спадщину у вигляді земельної ділянки № 304 в масиві № 29 Семенівської сільської ради площею 4,74 га, 27.06.2009 року отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок 12 по вул.. Шевченко в с. Південне, в якому позивач проживає все своє життя, державний нотаріус не зміг віднести його до спадкової маси спадкодавця [PERSON] та не видав свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок. 24.03.2015 року померла мати позивача - [PERSON]. Позивач, як донька померлої та єдина спадкоємиця першої черги, прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на належну матері земельну ділянку площею 4,7401 га, кадастровий номер 5120886400:01:002:0224. Однак, як виявилось, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на ? частку земельної ділянки № 304 в масиві № 29 Семенівської сільської ради, [PERSON] на зареєструвала речове права за вказаним свідоцтвом, що не дає можливості включити цю ? частки до її спадкової маси. З викладених підстав позивач звернулась до суду, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є єдиним способом захисту її спадкових прав. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяву з проханням судове засідання провести без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Семенівської сільської ради у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався. До суду надійшла заява від представника відповідача з проханням справу розглянути без їх участі. Представник Білгород-Дністровської РДА у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити за відсутністю їх представника. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 07 квітня 2008 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 147398, видане виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 09.04.2008 року, актовий запис № 12. Родині відносини позивача з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД №350568, виданим Семенівською сільською радою 21 травня 1983 року, актовий запис за №11 від 14 травня 1983 року, де у графі «батько» вказано [PERSON], а в графі «мати» - [PERSON]. Шлюб між батьками підтверджується свідоцтвом про одруження серії І - АБ № 256911, видане Семенівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області 10 липня 1971 року, актовий запис 28. Після смерті батька, позивач та її мати - [PERSON], у встановлений законом термін звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та 27 червня 2009 року отримали Свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме по ? частині кожній на майно спадкодавця, а саме на земельну ділянку № 304 в масиві № 29 площею 4,74 гектара, розташованої на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 099894, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 28.11.2003 року, № 1654/2003. Проте, ні позивач, ні її мати [PERSON], отримав у нотаріуса вищевказані свідоцтва про право на спадщину за законом вчасно не зареєстрували своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Окрім зазначеної земельної ділянки [PERSON], що в рівних частках була прийнята його донькою та дружиною, спадкодавцю за життя належав житловий будинок № 12 по вулиці Шевченко в селі Південне, в якому він все життя прожив разом з жінкою та донькою [PERSON] яка по сьогоднішній день проживає та зареєстрована в ньому, що підтверджується нашою реєстрацією за даною адресою та довідками №580 та №581 Семенівської сільської ради від 17 жовтня 2017 року. 24 березня 2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 406266, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 27 березня 2015 року, актовий запис за №405. За життя померлій належала земельна ділянка площею 4,7401 га, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Семенівська сільська рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер ділянки 5120886400:01:002:0224. Звернувшись у встановлений строк з відповідною заявою до державного нотаріуса, позивач 28.11.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Державний нотаріус [PERSON] своєю постановою від 28.11.2015 року відмови позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки, що була успадкована її матірю після смерті чоловіка [PERSON] та на будинок № 12 по вул.. Шевченко в с. Південне, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно житловий будинок та зареєстрованого права на ? частку ділянки. Щодо житлового будинку № 12 по вул.. Шевченко в с. Південне, суд зазначає наступне. У відповідності до положень ст..ст. 1269, 1270 ЦК України, позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті батька. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 18.02.2009 року, за позовом [PERSON], було встановлено факт належності вказаного житлового будинку [PERSON], який помер 07.04.2008 року. Дане рішення є чинним. Згідно з п.4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання установчих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту вказаного майна. За роз'ясненням\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.п.23, 24),\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до довідки виконкому Семенівської сільської ради № 139 від 25.07.2008 року, житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Південне по вул.. Шевченко, 12 належить на праві власності [PERSON], запис в погосопдарській книзі № 4, особовий рахунок № 238. В технічному паспорті на вказаний житловий будинок, виготовлений КП «Білгород-Дністровське БТІ» 02.09.2008 року, зазначено рік побудови будинку 1950 рік. Відповідно до статті 5 ЦК України, підлягають застосуванню нормативні правові акти чинні на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно зі змісту п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 р. № 45/5 (далі Інструкція від 31.10.1975 року № 45/5) про порядок вчинення нотаріальних дій, яка втратила чинність на підставі Наказу Мінюсту № 18/5 від 14.06.1994 року, підтвердженням належності будинку, розміру земельної ділянки, на якому він розташований, страхової оцінки будинку, відсутності заборгованості по податках та страхових платежах, а також відсутності заборони відчуження будинку можуть служити відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих. Всі ці дані можуть бути зазначені в одній загальній довідці. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі Інструкція від 31.01.1966 року), яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56 та була чинною на час закінчення будівництва у 1981 роках зазначеного житлового будинку та інших будівель і споруд, було передбачено обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) житлових будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Як вище зазначалось, житловий будинок було збудовано в селі Південне ще за часів колишнього Союзу РСР, а саме 1950 р. Таким чином, відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР, а саме п.62 Інструкція від 31.10.1975 року № 45/5 та Інструкції від 31.01.1966 року реєстрації підлягали лише житлові будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР. Отже, оформлення житлових будинків здійснювалося після закінчення будівництва шляхом здійснення відповідного запису у господарській книзі сільської ради (запис № 4) та відкриття особистого рахунку на імя забудовника (особовий рахунок № 238). Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Враховуючи вищевикладені обставини справи та аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею право власності на вказаний будинок та на ? частку земельної ділянки № 304 в масиві № 29 площею 4,74 гектара, розташованої на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Outcome: approved