Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В позовній заяві зазначила, що вона є власником 23/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована [PERSON] , яка була дружиною її сина. Однак шлюб між ними було розірвано 12.12.2018. Двоє дітей відповідача [PERSON] теж не проживають у будинку, а залишились із матір`ю. Відповідач у даному будинку не проживає з 2018 року, відносини з нею та з її сином вона не підтримує, нинішнє місце її проживання їй не відоме. Реєстрація [PERSON] в будинку [ADDRESS] обмежує її в правах як власника нерухомості в частині користування та розпорядження майном. Тому, вона звернулась в суд та просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву згідно якої просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, а також положення ч. 11\~ст. 128 ЦПК України\~суд вважає, що відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи наведене,\~суд вважає\~за можливе\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів,\~що відповідає\~положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 41Конституції\~України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із\~ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10\~постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України»\~у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 23/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 11.09.2008 державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Вернюк Т.М. та копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] від 18.09.2008. В житловому будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , що підтверджується відповіддю на запит суду відділу ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Ладижинської міської ради №23-17-670 від 31.12.2020 та копією з домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. [ADDRESS] . Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно видно, що у вказаних реєстрах [PERSON] не значиться співвласником будинку [ADDRESS] . Частка в 77/100 будинку належить іншій особі [PERSON] . З письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що вони є сусідами та проживають по сусідству з [PERSON] , знають, що [PERSON] уже більше двох років, як розлучилась із своїм чоловіком [PERSON] , не проживає в будинку [ADDRESS] . З письмових пояснень свідка [PERSON] вбачається, що його колишня дружина [PERSON] , яка проживала в будинку його матері [PERSON] , в буд. [ADDRESS] , протягом двох з половиною років не проживає за даною адресою, де саме вона на даний час проживає йому не відомо. За змістом\~ст. 16 ЦК України\~особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс\~чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Тому суд вважає, що [PERSON] , як користувач майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування майном шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11. Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] не є наймачем житлового приміщення в належному [PERSON] на праві\~спільної часткової\~власності будинку. Договір найму жилого приміщення у вказаному будинку між сторонами не укладався. Відповідач була членом сім`ї користувача квартири, про що зазначає позивач, однак вона втратила право користування цим житлом, так як була відсутня без поважних причин у будинку понад один рік. А тому вона не має права користування житловим приміщенням у даному будинку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] будучи зареєстрованою в належній позивачу частині будинку, тривалий час не проживає в ньому, а тому обмежує право позивача на користування даним будинком. При цьому судом не встановлено жодних поважних причин, які б перешкоджали відповідачу користуватись будинком. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved