Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07 лютого 2013 року [PERSON] позичила [PERSON] 3000,00 доларів США, які останній зобов'язався повернути 01 грудня 2014 року. Договір був укладений в письмовій формі шляхом складення боржником розписки. Відповідач суму позики та проценти позивачу не повернув. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач та її представник не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що згідно із копією розписки від 07.02.2013 року [PERSON] позичила [PERSON] 3000,00 доларів США. Розмір процентів в розписці не встановлювався, проте наявна вказівка на обов'язок виплати боргу із процентами. З матеріалів справи встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу у повному обсязі в розмірі 3000,00 доларів США до 01 грудня 2014 року не повернув. Вказаний висновок суду підтверджується копією розписки від 07.02.2013 року, на якій відсутні відмітки про виконання свого обов'язку відповідачем. Також, судом встановлено, що розмір процентів за користування сумою позики за 886 днів користування грошовими коштами в сумі 3000 доларів США, виходячи із трьох процентів річних та розрахунку наданого позивачем і перевіреного судом, склав 4788,00 грн. Отже, відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за договором позики від 07.02.2013 року, проведеного судом, станом на 13.07.2015 року розмір заборгованості становить в загальному розмірі 3218,47 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату подання позову складає суму в розмірі 70537,44 грн., яка складається з: 3000,00 доларів США, еквівалент у національній валюті 65749,44 грн. - заборгованість по основній сумі позики; 218,47 доларів США, еквівалент у національній валюті 4788,00 грн. - заборгованість по процентам. За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 859 від 13.07.2015 року про сплату судового збору в сумі 705 грн. 38 коп., у зв'язку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судових витрат.

Outcome: approved