Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яку мотивувала тим , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з грудня 2015р.. Позивачка посилається на те , що спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння з питань сімейного життя, різниці поглядів на сімейні обов'язки, відсутності між сторонами довіри один до одного. Подальше спільне життя та збереження сім'ї суперечить її інтересам, дитина після розірвання шлюбу залишиться мешкати із нею. Відповідач не надає грошової допомоги на утримання їх неповнолітньої дитини. Тому, позивачка [PERSON] звернулась з позовом до суду і просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивачка [PERSON] в поданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 26.09.2016р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.112 СК України , суд виясняє фактичні взаємини подружжя, реальні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них , інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Згідно ст.ст. 180 , 182 , 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до повнолітнього віку , аліменти стягуються в частковому відношенні до заробітку. Розмір аліментів , стягуваних на утримання неповнолітньої дитини, визначається з урахуванням матеріального та родинного стану платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи видно , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з грудня 2015р.. Позивачка посилається на те , що спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння з питань сімейного життя, різниці поглядів на сімейні обов'язки, відсутності між сторонами довіри один до одного. Подальше спільне життя та збереження сім'ї суперечить її інтересам, дитина після розірвання шлюбу залишиться мешкати із нею. Відповідач не надає грошової допомоги на утримання їх неповнолітньої дитини. Позивачка не бажає збереження сім'ї , оскільки подальше їх сумісне життя неможливе у зв'язку з психологічною несумісністю , тобто збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Таким чином , матеріалами справи підтверджено , що сім'я фактично розпалася , сторони примиритися не бажають і подальше сумісне життя і збереження шлюбу заперечує інтересам позивачки, згоду про місце мешкання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу між сторонами знайдено, у зв'язку з чим позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з урахуванням віку, стану здоров'я та матеріального забезпечення дитини, з урахуванням матеріального та родинного стану відповідача, суд вважає необхідним стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачку [PERSON] звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 551,20грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved