overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом, в якому зазначила, що 06 грудня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Відповідач [PERSON] являється сином померлого. Після смерті спадкодавця позивачка оформила свої спадкові права на 22/25 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими спорудами в м. Ізяслав по вул. Єдності, 58 та автомобіль. Також до складу спадщини входить земельна ділянка площею 0,0810 га, на якій розташований зазначений житловий будинок. Видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для позивачки нотаріус не може через те, що 02 вересня 2009 року [PERSON] подарував для [PERSON] 3/25 житлового будинку, а саме, кімнату «1-4» згідно з планом площею 14,9 кв.м. Відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини у нотаріальній конторі. У звязку із викладеними обставинами [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 0,0810 га, на якій розташований житловий будинок за № 58 по вул.. Єдності у м. Ізяслав. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечив. Суд, заслухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належали житловий будинок, а також земельна ділянка площею 0,0810 га, на якій розташований даний житловий будинок за № 58 по вул. Єдності (раніше - Колгоспна) у м. Ізяслав. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - 6822110100:01:005:1043, що підтверджується витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку. За життя 02 вересня 2005 року [PERSON] подарував для свого сина [PERSON] 3/25 житлового будинку, а саме, кімнату «1-4» згідно з планом площею 14,9 кв.м. 06 грудня 2015 року [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON], якій приватним нотаріусом [PERSON] 15 червня 2016 року видано свідоцтво про право власності на 22/25 житлового будинку, належного спадкодавцю. Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку нотаріус для [PERSON] не видав через те, що вона успадкувала 22/25 житлового будинку і являється єдиною спадкоємицею. [PERSON], син спадкодавця, подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті його батька, а тому позов [PERSON] про визнання за нею права власності на земельну ділянку, на якій розташований успадкований будинок, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст.ст. 328, 1225 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом, в якому зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05 липня 2017 року нею був придбаний житловий будинок у м. Ізяслав по вул. Новосадибній, 22, разом із земельною ділянкою. Після реєстрації права власності позивачці стало відомо, що у житловому будинку зареєстровані члени сім'ї колишнього власника, які в будинку не проживають та ним не користуються, речей відповідачів у будинку немає. Позивачка зазначає, що реєстрація сторонніх осіб у будинку, що належить їй на праві власності, суперечить її інтересам, а тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, поштові повідомлення про виклик до суду повернулися із відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Суд, заслухавши позивачку, свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 зазначеного Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до договору купівлі-продажу від 05 липня 2017 року [PERSON] купила в [PERSON] та [PERSON] житловий будинок, що знаходиться у м. Ізяслав по вул. Новосадибній під № 22. Договір купівлі-продажу посвідчений нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу та право власності за покупцем на житловий будинок зареєстроване за реєстраційним номером 1291335468221 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Із повідомлення Ізяславської міської ради слідує, що за адресою м. Ізяслав, вул. Новосадибна, 22 зареєстроване місце проживання громадян [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Свідок [PERSON] посвідчила суду, що відповідачі були членами сім'ї колишнього власника житлового будинку і вже близько семи років як змінили місце проживання і в даний час мешкають у Російській Федерації. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі не проживають у житловому будинку тривалий час, а право власності позивачки підлягає захисту шляхом визнання відповідачів втратившими право користуватися житловим будинком. На підставі ст. 317, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] Станом на сьогоднішній день за даною адресою зареєстровані [PERSON] - дочка, [PERSON] - внук, [PERSON] - внучка та [PERSON] - колишній зять. Відповідач [PERSON] був чоловіком дочки позивачки - [PERSON] та проживав за даною адресою із 2000 року. Подружнє життя у дочки та відповідача не склалося, внаслідок чого шлюб був розірваний за рішенням Ізяславського районного суду від 26 вересня 2013 року. Із грудня 2013 року відповідач припинив проживати в будинку, що належить позивачці на праві приватної власності, а проживає у своїх батьків у с.Більчинка Ізяславського району. Враховуючи викладене, позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням, що знаходиться в [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечив. Суд, заслухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на житло [PERSON] належить будинковолодіння [ADDRESS]. [PERSON] значиться в ньому зареєстрованим, однак більше року після розірвання шлюбу за місцем реєстрації не проживає. Статтею 61 ЦПК України визначено, що обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи відсутність будь-яких домовленостей між сторонами про збереження права на житло між сторонами, суд дійшов висновку про підставність позову. На підставі ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок № 14 по вул. Набережній в с. Ліщани Ізяславського району Хмельницької області. Разом із позивачкою в будинку зареєстрована її дочка [PERSON], внук [PERSON], дружина внука [PERSON] та їхні діти [PERSON], [PERSON]. Вже тривалий час дружина внука в будинку не проживає, більше року пройшло як вона поїхала на заробітки за кордон і з того час звязків із сімєю не підтримує, будь-якої участі в утриманні будинку не бере. Враховуючи викладене, позивачка просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, що знаходиться в с. Ліщани Ізяславського району по вул. Набережній за № 14. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому порядку. Суд, заслухавши представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок для [PERSON] належить житловий будинок № 14 по вул. Набережній в с. Ліщани Ізяславського району. Відповідно до довідки виконавчого комітету Ліщанської сільської ради від 01 серпня 2016 року [PERSON] значиться в даному будинку зареєстрованою. Згідно даних акта від 25 липня 2016 року, складеного комісією Ліщанської сільської ради Ізяславського району [PERSON] із травня 2015 року за місцем реєстрації не проживає. Враховуючи відсутність будь-яких домовленостей між сторонами про збереження права на житло між сторонами, суд дійшов висновку про підставність позову. На підставі ст. 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання їх дитини у твердій грошовій сумі 600 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення донькою [PERSON] повноліття та аліменти на її утримання, як матері яка доглядає дитину до трирічного віку, в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення донькою [PERSON] трьох років. В судовому засіданні [PERSON] частково змінила позовні вимоги і просила стягнути аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в іншій частині позовні вимоги залишила без змін. 12 липня 2016 року Летичівським районним судом винесено рішення по справі в якому позов [PERSON] був задоволений та стягнуто з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], на користь [PERSON], [INFO], ПН [NUMBER], жительки смт. Летичів вул. Тропініна, 70, Хмельницької області, аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.06.2016 року до досягнення донькою [PERSON], [INFO], повноліття. Однак, оскільки під час винесення рішення не було вирішено питання про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання позивачки, як матері яка доглядає дитину до трирічного віку, в розмірі 400 грн., [PERSON] звернулася в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення стосовно вирішення даної вимоги. В судове засідання сторони не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Оскільки відповідно до ст. 220 ЦПК України, їх присутність не є обовязковою, за таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази, не ухвалено рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку що судом помилково не розглянуто питання щодо стягнення аліментів із [PERSON] на утримання [PERSON] до досягнення донькою [PERSON] трьох річного віку хоча із матеріалів справи вбачається, що суду надані усі матеріали які є підставою для винесення такого рішення, тому суд рахує, що в матеріалах справи є достатньо доказів щодо винесення додаткового рішення в частині вирішення питання про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], як матері яка доглядає дитину до трирічного віку, в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2016 року до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS], мотивуючи тим, що відповідачі не проживає в житловому будинку від 3 до 18 років, однак залишаються зареєстрованими в ньому, а це перешкоджає їй реалізувати свої майнові права. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоч належним чином були повідомленаі про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини: [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]; [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в будинку [PERSON], але в ньому не проживають. Відповідно до ст.71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.167 ЖК у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Таким чином, суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, оскільки власник вправі вимагати усунення будь-яких перешкод, пов'язаних з володінням, користуванням, розпорядженням власністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS] мотивуючи тим, що відповідачі не проживають в житловому будинку з 2011 року, однак залишаються зареєстрованими в ньому, а це перешкоджає їй реалізувати свої майнові права. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, однак, останній подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини: [PERSON] є власником [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в будинку [PERSON], але з 2011 року в ньому не проживають. Відповідно до ст.71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.167 ЖК у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Таким чином, суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, оскільки власник вправі вимагати усунення будь-яких перешкод, пов'язаних з володінням, користуванням, розпорядженням власністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням по вул.Тернопільська,15 в с.Підзамочок Бучацького району Тернопільської області, мотивуючи тим, що відповідачі не проживає в житловому будинку від 6 до 12 років, однак залишаються зареєстрованими в ньому, а це перешкоджає їй реалізувати свої майнові права. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, однак останній подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини: [PERSON] є власником будинку №15, який знаходиться по вул.Тернопільська в с.Підзамочок Бучацького району Тернопільської області; [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в будинку [PERSON], але в ньому не проживають. Відповідно до ст.71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.167 ЖК у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Таким чином, суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, оскільки власник вправі вимагати усунення будь-яких перешкод, пов'язаних з володінням, користуванням, розпорядженням власністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання втратившими право користування жилим приміщенням покликаючись на те, що вона на підставі договору Дарування від 5 грудня 1994 року є власником житлового будинку [ADDRESS]. У житловому будинку зареєстровані племінник позивачки, його дружина та дочка. Проте з 2001 року відповідачі зібравши свої речі виїхали з житлового будинку та до сьогоднішнього дня не повертались. Так, як відповідачі більше року без поважних причин не проживають в житловому будинку [ADDRESS], то позивачка просить ухвалити рішення за яким визнати їх втратившими право на користування жилим приміщенням. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідачі, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Представник третьої особи - служби у справа дітей виконавчого комітету Самбірської міської ради Кіт М.І. не заперечила проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору Дарування від 5 грудня 1994 року. У житловому будинку зареєстровані племінник [PERSON], його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] [PERSON] є племінником позивачки і разом з дружиною та неповнолітньою дочкою проживали як члени сім'ї власника будинку. Вказані обставини підтверджуються, копією договору Дарування від 5 грудня 1994 року, копією довідки КП СМР «ЖЕК» № 4704 від 21 квітня 2015 року, копією будинкової книги, іншими доказами. Свідок [PERSON] та свідок [PERSON] показали, що бували в приміщенні будинку [ADDRESS] так, як заходили до [PERSON], але впродовж десяти останніх років ніколи не бачили там відповідачів. Крім того від [PERSON] їм відомо, що вони вже більше десяти років не живуть в даному помешканні, не проводять оплату житлово-комунальних послуг, їхня дитина не відвідує жоден навчальний заклад м. Самбора. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням у зв'язку із непроживанням більше одного року без поважних причин в будинку. Жодних вагомих причин, які б зумовлювали їхню відсутність протягом довготривалого періоду часу в житлі судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] в м. Самборі, в якому вона проживає разом із своєю сім'єю. В цьому ж будинку до 2002 року проживали та є зареєстрованими відповідачі, які були членами сім'ї брата позивачки - [PERSON] [PERSON] зазначає, що в 2002 році брат припинив сімейно-шлюбні відносини з дружиною [PERSON] і остання разом з дітьми з цього часу не проживає в будинку, про що можуть ствердити свідки. У 2004 році брат [PERSON] помер. Реєстрація відповідачів в житловому будинку перешкоджає позивачці оформити субсидії на оплату комунальних послуг. Покликаючись на ч. 2 ст. 405 ЦК України [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання відповідачів втратившими право користування житловим будинком [ADDRESS] в м. Самборі. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідачі, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Суд вважає за можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] вона проживає разом із своєю сім'єю. В цьому ж будинку до 2002 року проживали та є зареєстрованими відповідачі, які були членами сім'ї брата позивачки - [PERSON] В 2002 році [PERSON] припинив сімейно-шлюбні відносини з дружиною [PERSON] і остання разом з дітьми з цього часу не проживає в будинку. У 2004 році брат [PERSON] помер. Вказані обставини підтверджуються, витягом про реєстрацію права власності на житловий будинок № [NUMBER], копією витягу із будинкової книги, копією свідоцтва про смерть [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що проживають по сусідству з [PERSON], часто бувають в житловому будинку [ADDRESS] в м. Самборі і з 2002 року вони жодного разу не бачили відповідачів у цьому будинку. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням у зв'язку із непроживанням більше одного року без поважних причин у житловому будинку. Жодних вагомих причин, які б зумовлювали їх відсутність протягом зазначеного періоду часу в житлі судом не встановлено.

Outcome: approved