Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа Придніпровський РВ УДМС України в Черкаській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає її колишній чоловік [PERSON], шлюб з яким розірвано 31 жовтня 2006 року. Ще до розірвання шлюбу, відповідач забрав свої речі та виїхав з квартири, що підтверджується відповідними актами. Наявність реєстрації відповідача в квартирі змушує її нести додаткові витрати щодо сплати комунальних послуг. Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні свій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій справу просив розглянути в його відсутність. У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивачка проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно договору купівлі продажу квартири від 16 вересня 2003 року, [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 24 вересня 2003 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Як вбачається з довідки КП СУБ «Митниця» від 9 грудня 2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровано три особи - [PERSON], її колишній чоловік - [PERSON] та син [PERSON] Особовий рахунок відкрито на [PERSON] Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 31 жовтня 2006 року Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з актів КП СУБ «Митниця» від 11 липня 2012 року та 9 грудня 2014 року, [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з лютого 2004 року. Відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS], з лютого 2004 року, не користується квартирою та не приймає участі в її утриманні, а тому вбачаються всі підстави для позбавлення його права на користування житлом в квартирі [ADDRESS]. Крім того, в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved