Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має спільну з відповідачем дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що, в неї на утриманні непрацездатних батьків та інших дітей не має, вона не працює, їй необхідна щомісячна допомога від батька дитини для забезпечення щоденних потреб їх сина. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суду пояснив, що ніде не працює, не має стабільного доходу, тому надає матеріальну допомогу на утримання сина нерегулярно, по можливості. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання сина в твердій грошовій сумі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони мають спільну дитину - сина, [PERSON], [INFO],щопідтверджується свідоцтвом пронародження (а.с 2). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні,що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 10 квітня 2014 року (а.с.4). Відповідач надає допомогу на утримання сина не регулярно. Дані обставини визнані сторонами, а тому згідно з ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не має на утриманні непрацездатних батьків, а також ту обставину, що він не має регулярного, стабільного доходу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для часткового задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial