Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2009 року. Шлюб було зареєстровано 24 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області за актовим записом № 141. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через те, що між ними виникли суттєві взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, належна підтримка і допомога, а також сварки і скандали, які постійно з'являлись між ними за будь-яким приводом, внаслідок чого вона подала позов про розірвання шлюбу. На даний час шлюбні стосунки вони не підтримують, проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Дитина проживає разом з нею і повністю знаходиться на її утриманні та вихованні. Вона зараз не працює, перебуває на обліку в міському Центрі зайнятості населення, і отримувана державна допомога не дозволяє їй належним чином утримувати дитину. Відповідач у добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу (аліменти) на утримання дитини не бажає, офіційно не працює, але може працювати і надавати необхідну матеріальну допомогу, так як є здоровим і працездатним, в зв'язку з чим вона вимушена стягувати з нього аліменти на утримання дитини у судовому порядку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину (дітей) до досягнення ним (нею) повноліття. Відповідач інших дітей не має, будь - яких других стягнень на користь інших стягувачів не відбувається, тому вона вважає, що він зобов'язаний на утримання їх дитини - доньки [PERSON], виплачувати їй аліменти в розмірі 1/4 частини всіх своїх доходів з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Просить суд стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця міста Слов’янськ Донецької області, громадянина України, ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подання позову і до досягнення донькою [PERSON] свого повноліття. Також, просить суд віднести на відповідача судові витрати по справі, в тому числі витрати на оплату правової допомоги в сумі 150,00 (сто п'ятдесят) гривень. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання. 10 грудня 2014 року надала Заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.12). [PERSON] в судове засідання не з'явився. 10 грудня 2014 року направив на адресу суду Заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення (а.с.13). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обгрунтованість. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2009 року. Шлюб було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області за актовим записом № 141 (а.с.2). Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Як вбачається з наданої копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Як вбачається з Довідки, виданої Комунальним підприємством «ЖЕК № 7» за вих. № 941 від 02 грудня 2014 року [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю - [PERSON] (а.с.4). Згідно Довідки за вих. № 1538 від 02 грудня 2014 року, наданої Слов'янським міським центром зайнятості, [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Слов'янському міському центрі зайнятості з 31 жовтня 2014 року (а.с.5). Відповідач у добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу (аліменти) на утримання дитини не бажає, офіційно не працює, але може працювати і надавати необхідну матеріальну допомогу, так як є здоровим і працездатним, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду та бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень він не має, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 04 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з 04 грудня 2014 року. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88 ЦПК)». Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-V11 мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2014 року складала 1 218 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідно до пункту 47 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено у пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені». Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було надано правову допомогу. За надання правової допомоги було сплачено кошти в розмірі 150,00 грн. (а.с.8). Так, Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-IY «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах та зазначено, що розмір компенсації витрат не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також данні щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. З огляду на те, що позивачкою надано підтверджуючі документів щодо витрат на правову допомогу, вимоги в цій частині також підлягають задоволенню та підлягають стягненню витрати за надання правової допомоги в розмірі 150,00 грн. з відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved