Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради, з урахуванням уточнення позовних вимог, про встановлення факту проживання однією сім'єю позивача з [PERSON], яка померла [INFO] року, в період часу з квітня 2010 року по [INFO] року та визнати за позивачем право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з квітня 2010 року по [INFO] року позивач та [PERSON] мешкали спільно однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство та мали спільні витрати. [INFO] року [PERSON] померла у віці 77 років. Всі витрати по похованню несла позивач. Після померлої [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернулася до державної нотаріально контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено через відсутність підтвердження факту родинних відносин між позивачем та [PERSON] З огляду на викладене позивач звернулася з даним позовом до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, залишивши вирішення питання щодо задоволення позовних вимог на розсуд суду. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 10.02.1997 року квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON]. В домовій книзі вказано, що [PERSON] була зареєстрована у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], з 16.02.1981 року разом з [PERSON], якого було зареєстровано 10.05.2002 року та знято з реєстрації 22.09.2013 року у зв'язку зі смертю. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01.10.2016 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] року. В копії договору-замовлення № 4374 на організацію та проведення поховання від 01.10.2016 року, зазначено, що [PERSON] замовила послуги з організації та проведення поховання померлої [PERSON]. Відповідно до копії заяви від 06.02.2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахова С.О. з метою прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] Згідно копії постанови приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахова С.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2017 року у зв'язку з відсутністю у підтвердження факту родинних відносин [PERSON] з [PERSON] вирішено відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Статтею 3 СК України передбачено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства. Наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю та інше. Згідно п.5.1. Листа Вищого спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Факт проживання позивача з померлою [PERSON] на час її смерті за адресою: [ADDRESS], однією сім'єю понад п'ять років до відкриття спадщини підтверджені показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, допитаний у якості свідка в судовому засіданні - [PERSON], зазначив, що з 2010 року у трикімнатній квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], він проживав разом з позивачем та [PERSON] Позивач, яка є його матір'ю, та [PERSON] мали спільний бюджет, вели спільне господарство, постійно проживали разом з 2010 року по [INFO] року, тобто по день смерті [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок - [PERSON], зазначила, що вона знайома з [PERSON] приблизно з 2007 року та їй достовірно відомо, що [PERSON] мешкала разом з позивачем до дня смерті [PERSON], тобто до [INFO] року, у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Разом вони проживали близько шести-семи років. Свідок бувала в гостях у [PERSON] за вказаною адресою та бачила, що у даній квартирі мешкали [PERSON], позивач та її син. За життя [PERSON] їй говорила, що позивач надає їй матеріальну допомогу. Також, допитана у якості свідка в судовому засіданні - [PERSON], зазначила, що вона є сусідкою позивача та підтверджує факт спільного проживання позивача з [PERSON] у період часу з 2010 року до вересня 2016 року. Позивач їй розповідала, що [PERSON] була одинокою та хворою жінкою, тому вони стали проживати разом. Зі слів позивача свідку відомо, що у вересні 2016 року [PERSON] стало погано, вона втратила свідомість, позивач викликала швидку, [PERSON] забрали до лікарні та у реанімації вона померла. Таким чином, суд вважає встановленим факт того, що позивач проживала разом з [PERSON] однією сім'єю з квітня 2010 року по день її смерті [INFO] року. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи викладене вбачається, що інших спадкоємців, які мають право на спадщину, що залишилася після померлої [INFO] року [PERSON] та які вернулися до нотаріуса про прийняття спадщини у шестимісячний строк, немає, а відтак є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved