Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що 06.10.2007року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №797. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. 08.11.2016року на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва шлюб розірвано. Відповідач проживає окремо. Сплачує на утримання дитини 2000,00грн. щомісячно, однак цих коштів не достатньо для забезпечення рівня життя та розвитку дитини. Вважає, що й відповідач має нести витрати на утримання дитини в тому розмірі, який адекватно співрозмірний з розміром витрат, які позивач витрачає щомісячно для забезпечення дозвілля, навчання, харчування, оздоровлення дитини. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 7000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.10.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження Ухвалою суду від 04.12.2019року підготовче засідання проведено та завершено, суд перейшов до розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. 23.01.2019 р. до суду надійшов відзив на позов від відповідача, в якому останній просить про стягнення з нього аліментів у відповідній частці від його заробітку (доходу). Представник відповідача в судовому засіданні зазначив що відповідач сплачує в добровільному порядку аліменти в сумі 2000грн., а тому просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з таких підстав. Як встановлено судом, 06.10.2007року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №797. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи. Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.11.2016року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки неповнолітня дитина проживає з матір`ю, батько - відповідач по справі зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання та виховання. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Правилами статті 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що син сторін у справі проживає з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо її виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення. Батько дитини є працездатним, інших утриманців не має. Отже, приймаючи до уваги вік дитини сторін у справі, бажання та можливості матері щодо забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини, а також відсутність будь-яких обставин, які б перешкоджали батьку дитини надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання сина, суд приходить до висновку, що відповідач зможе сплачувати аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень, такий розмір аліментів не поставить його у скрутне матеріальне становище. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково. Судові витрати за розгляд справи судом у частині сплати судового збору на користь держави підлягають стягненню з відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial