Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У спірній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , її донька [PERSON] , онучка [PERSON] , та відповідач (син) [PERSON] . Відповідач, який є сином позивача, за вказаною адресою зареєстрований, але не мешкає. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте надав до суду власноруч підписане клопотання про розгляд справи без його участі. У вказаному клопотанні він не заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що він дійсно не проживає у спірній квартирі так як проживає у іншій країні. Представник третьої особи в судовому засіданні присутня не була, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. Отже, тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, перевищувати строк у шість місяців та відбуватися без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно архівного витгу з рішення Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 119 від 20.03.1990, було вирішено видати [PERSON] ордер на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї п`ять осіб. Згідно копії ордеру на житлове приміщення № 176, виданого 21.03.1990 виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, вказаний ордер був виданий [PERSON] з сім`єю, яка складається з 5 осіб, на право зайняття квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Склад родини: [PERSON] , [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] син, [PERSON] донька. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 01.03.2021 № 4539, виданої [PERSON] відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] заявник, [PERSON] , [INFO] мати, [PERSON] , [INFO] брат, [PERSON] , [INFO] донька. Відповідно до акту про встановлення факту проживання/не проживання від 09.03.2021, при опитуванні сусідів встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , не мешкає з 2016 року. Акт містить підписи позивача, а також [PERSON] та [PERSON] , які вказали своїм місцем проживання квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] в цьому ж будинку. Враховуючи вищенаведені письмові докази, а також відсутність заперечень відповідача проти задоволення позову та визнання ним факту не проживання у квартирі, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання цього позову. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також факт задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved