Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця [PERSON] з урахуванням уточнення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля, прийнятого на зберігання, у сумі 368025,98 грн., витрат на правову допомогу у сумі 10000 грн. та витрат на проведення експертизи в розмірі 550 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 07.07.2013 року позивач придбала у ТОВ «АВТО ПРЕМ'ЄР» новий автомобіль FORD FOCUS C346 SPORT PLUS, 2013 року випуску, білого кольору, що підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля № 0862 Фл/Focus. 13.07.2013 року здійснено державну реєстрацію вищевказаного автомобіля та отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. 01.06.2012 року її чоловік [PERSON] уклав договір довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці ПП [PERSON], згідно з умовами якого йому було надано місце [NUMBER] на автостоянці, розташованій на перехресті [ADDRESS]. З того часу на даному місці чоловік позивача зберігав свій автомобіль [NUMBER]. Після придбання автомобіля позивач на вказаному місці автостоянки замість чоловіка постійно зберігала свій автомобіль. На підтвердження виконання нею умов договору довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці ПП [PERSON] щомісячно їй видавались квитанції про внесення плати за зберігання транспортного засобу. 06.09.2014 року о 03 год. 50 хв. на вказаній автостоянці сталася пожежа, внаслідок якої згорів автомобіль [NUMBER], чорного кольору та постраждали розташовані поряд автомобіль [NUMBER] та автомобіль позивача. На думку позивача, відповідач на виконання умов договору довгострокового зберігання транспортного засобу зобов'язана була вживати усіх заходів для забезпечення схоронності автомобіля позивача, однак не зробила цього, внаслідок чого має відповідати за цим позовом за пошкодження автомобіля [NUMBER], прийнятого на зберігання. Матеріальні збитки, завдані позивачу, згідно з висновком автотоварознавчої експертизи № 34 від 18.02.2015 року складають 16 750 доларів США, що еквівалентно 368 025 грн. 98 коп. За надання висновку товарознавчої експертизи позивач сплатила 550 грн. 00 коп. Крім того, у зв'язку з вказаними обставинами позивач змушена була звернутися до адвоката [PERSON] за наданням правової допомоги, витрати на яку склали 10 000 грн. 00 коп. З огляду на викладене позивач звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись при цьому на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що ним не заперечується факт існування договору довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці ПП [PERSON], фактично укладеного між позивачем та відповідачем. Проте згідно п. 3 вказаного договору підприємство не несе відповідальності за збереженість транспортного засобу, що знаходиться на території автостоянки, але не зданого на зберігання у відповідності до вимог Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках. Як зазначено у офіційних документах причиною виникнення пожежі був підпал, спричинений занесенням предмету з-за меж стоянки. Згідно пояснень свідка, який на той час працював охоронцем автостоянки, побачивши, що загорівся автомобіль Land Rover, він намагався відкотити автомобілі, що знаходилися поруч у тому числі і автомобіль позивача. Проте відкотити автомобіль йому не вдалося, оскільки авто стояло на ручному гальмі чи була включена передача. Таким чином пошкодження автомобіля в результаті підпалу сталося не з вини відповідача, тому на підставі ст. 617 ЦК України просить відмовити у задоволені позову. Спеціаліст [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона проводила дослідження пошкоджень автомобіля FORD FOCUS C346 SPORT PLUS, 2013 року випуску, білого кольору, що належить позивачу, та надала висновок №34 експертного автотоварознавчого дослідження щодо оцінки шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, від 18.02.2015 року, за яким сума матеріальної шкоди склала 264137,45 грн. Методики товарознавчих досліджень для з'ясування питання на яку суму знизилася вартість пошкодженого автомобіля їй не відомі. На думку спеціаліста таких методик не існує та вартість пошкодження автомобіля знизилася на розмір витрат, необхідних для відновлюваного ремонту. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу автомобіля №0862 Фл/Focus, укладеного 07.07.2013 року між ТОВ «Авто Прем'єр» та [PERSON], позивач придбала у власність транспортний засіб - автомобіль FORD FOCUS C346 SPORT PLUS, Vin-[NUMBER], 2013 року випуску, білого кольору, у комплектації відповідно до специфікації № 1. У специфікації № 1 від 07.07.2013 року зазначено, що вказаний автомобіль має 6-ти ступ. автоматичну трансмісію. Згідно технічних характеристик вказана 6-ти ступінчата автоматична коробка переключення передач має режим N (нейтральне положення). Крім того, з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], вбачається, що право власності на автомобіль FORD FOCUS, 2013 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER], зареєстроване за позивачем [PERSON] 01.06.2012 року між ПП [PERSON], що діє на підставі «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року, та власником транспортного засобу [PERSON] було укладено Договір довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці ПП [PERSON], на підставі п.п. 1.1, 1.2 якого ПП [PERSON]: надає власнику місто [NUMBER] на автостоянці, розташованій на перехресті [ADDRESS] для довгострокового зберігання, належний йому автомобіль [NUMBER] та забезпечує схоронність транспортного засобу, прийнятого на зберігання у відповідності з вимогами Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках. [PERSON] є чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.08.2013 року, наявною у матеріалах справи. Відповідно до копії квитанції №295 від 01.09.2014 року [PERSON] внесла плату за зберігання автомобіля [NUMBER] на місці [NUMBER] автостоянки ПП [PERSON] за вересень 2014 року у сумі 200 грн. З частин 1 та 2 ст. 936 ЦК України вбачається, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 937 ЦК України та наявність квитанції №295 від 01.09.2014 року, виданої позивачу відповідачем, судом встановлено, що договір довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці ПП [PERSON] станом на вересень 2014 року був фактично укладений між ПП [PERSON] та [PERSON] у належній письмовій формі. У свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії [NUMBER], вказано, що 05.08.2002 року державним реєстратором [PERSON] було проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON], ід. н. [NUMBER]. Згідно зі свідоцтвом платника єдиного податку серії [NUMBER], виданим 13.03.2012 року ДПІ у м. Сєвєродонецьку, фізична особа-підприємець [PERSON], ід.н. [NUMBER], є платником єдиного податку та займається наступним видом господарської діяльності - КВЕД 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту, а місцем провадження господарської діяльності є м. Сєвєродонецьк, перехрестя [ADDRESS]. У відповідності до копії акту про прийняття в експлуатацію автостоянки на 130 автомобілів по [ADDRESS] в районі тролейбусного депо (мікрорайон 83) від 07.10.2002 року комісія ухвалила зазначену автостоянку прийняти в експлуатацію. Згідно копії рішення виконкому Сєвєродонецької міської ради № 1631 від 08.10.2002 року «Про затвердження акту про прийняття в експлуатацію автостоянки по [ADDRESS]» вирішено затвердити акт від 07 жовтня 2002 року про прийняття в експлуатацію автостоянки по [ADDRESS], яка належить [PERSON]. Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що фізична особа-підприємець [PERSON] є професійним зберігачем та основним видом її підприємницької діяльності є допоміжне обслуговування наземного транспорту, що включає в себе функціонування платних автостоянок. Частиною 1 ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Відповідно до ч. 2 ст. 950 ЦК України професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Згідно копії витягу з кримінального провадження № 12014130370002912 від 06.09.2014 року, яке розпочато за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 194 КК України (умисне знищення або пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу), згідно з протоколом огляду місця події від 06.09.2014 року, складеним старшим слідчим СВ Сєвєродонецького МВ ГУМВС України у Луганській області Сурковою М.В. та згідно з актом про пожежу від 06.09.2014 року, складеним інспектором 12 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України у Луганській області Запорожцем М.А., 06.09.2014 року о 03 годині 50 хвилин на автостоянці по [ADDRESS] сталася пожежа, внаслідок якої згорів автомобіль [NUMBER], чорного кольору, а також постраждали розташовані поряд автомобіль [NUMBER], та автомобіль [NUMBER]. Зі звіту про причину виникнення пожежі від 08.09.2014 року, наданим інспектором 12 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України у Луганській області Запорожцем М.А., вбачається, що найбільш ймовірною причиною пожежі, внаслідок якої згорів автомобіль [NUMBER], пошкоджено праву частину кузова та салон автомобіля [NUMBER], [NUMBER], могло бути занесення джерела запалювання невідомими особами (підпал). Відповідно до п. 27 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115, автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Пунктом 17 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках передбачено, що транспортні засоби, що знаходяться на автостоянках, повинні бути зачинені на замки, зняті з гальм та передач і зафіксовані від довільного руху. Автостоянки мають бути забезпечені необхідними технічними пристроями для фіксації транспортних засобів. Скло дверцят повинно бути зафіксоване в піднятому положенні, зовнішні дзеркала та щітки зі скла зняті, акумуляторна батарея відключена. Згідно п. 25 вказаних Правил володілець транспортного засобу, який користується послугами автостоянки, зобов'язаний у тому числі ознайомитися з цими Правилами, виконувати всі вимоги Правил, пред'явити транспортний засіб на огляд черговому приймальнику і після належного оформлення поставити його на місце зберігання. Суд приймає до уваги доводи представника відповідача на те, що автомобіль позивача був залишений на автостоянці з порушенням п. 17 Правил, а саме не був знятий з гальм чи передач, що позбавило можливості відкотити автомобіль від джерела пожежі. Оскільки вказані доводи в судовому засіданні представником позивача не оспорювалися, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Крім того, пункт 3 Договору довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці ПП [PERSON] передбачає, що підприємство не несе відповідальності за схоронність транспортного засобу, що знаходиться на території автостоянки, але не здане на зберігання у відповідності з вимогами Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115. Аналізуючи викладене, вбачається, що причиною пошкодження автомобіля стало порушення позивачем Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115. Таким чином, вина відповідача в заподіянні матеріальної шкоди позивачу відсутня та, враховуючи умови Договору довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці, судом не вбачається підстав для стягнення вказаної шкоди з відповідача. З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed