Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 25 лютого 1989 року між нею і відповідачем по справі у Ріп'янській сільській раді Калуського району Івано-Франкіської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за № 1. Спільне проживання на даний час між ними припинено, спільних інтересів немає, шлюб носить формальний характер. Неповнолітніх дітей у них немає. Спільне проживання і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю, просила суд не надавати термін на примирення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище Петрів. Відповідач у судове засідання не прибув повторно і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Суд, за відсутності заперечень позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 487447, виданого 25 лютого 1989 року виконавчим комітетом Ріп'янської сільської ради Калуського району Івано-Франкіської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 25 лютого 1989 року, про що складено відповідний актовий запис № 1. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище Петрів. [PERSON] зареєстрований в [INFO], що підтверджується довідкою №20/1231/16, виданою 19 листопада 2016 року Рогатинським районним сектором управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розірвані шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільно не проживають, неповнолітніх діей на утриманні не мають, у позивачки наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved