Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], в якому просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 01 листопада 1997 року Гошівською сільською радою Долинського відділу реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з нею, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 01.11.1997 року в Гошівській сільській раді Долинського відділу реєстрації актів громадянського стану. Від даного шлюбу в них народилося 4 дітей: дочка [PERSON] та син [PERSON], які на даний час вже є повнолітніми, а також син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Однак, одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки у них виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини. Спільного господарства вони з відповідачем не ведуть, разом не проживають. Все це привело до того, що їхні сімейні відносини припинилися, а сімя фактично розпалася. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, в звязку з чим звернулася в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. При цьому додатково пояснила, що вона категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки він носить тільки формальний характер. Вони з відповідачем сімейних відносин не підтримують, вже 3 роки проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За вказаних обставин вона зберегти сімю не бажає та просить не надавати строк для примирення, оскільки він результату не принесе. Просила укладений з відповідачем шлюб розірвати, неповнолітніх сина [PERSON] та дочку [PERSON] залишити на проживанні з нею, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач позов визнав та пояснив, що згідний на розірвання шлюбу, оскільки він дійсно носить тільки формальний характер. Протягом останніх 3 років вони з позивачкою спільного господарства не ведуть, практично не спілкуються і стали чужими людьми. Рішення про розірвання шлюбу вони добре обдумали, тому вважає надання строку на примирення недоцільним. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Свідоцтво про одруження серії І-НМ № 032237 від 01.11.1997 року (а.с. 4) підтверджує, що сторони по справі 01 листопада 1997 року зареєстрували одруження в Гошівській сільській раді Долинського відділу реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 13. Про те, що від цього шлюбу у них народилося 4 дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час вже є повнолітніми, а також неповнолітні: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], свідчать свідоцтва про їх народження серії І-НМ № 067792 від 26.02.1998 року, серії І-НМ № 011778 від 01.12.1999 року, серії 1-НМ № 166430 від 12.01.2011 року та серії І-НМ № 235886 від 03.07.2013 року (а.с. 7-10). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, оскільки в них виявилися різні погляди на сімейне життя та обовязки подружжя. Як ствердили сторони, вони стали чужими людьми, оскільки мають кардинально різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини. Сторони по справі категорично наполягають на розлученні, вказуючи, що спільного господарства вони не ведуть, більше 3 років проживають окремо, не спілкуються, їхні сімейні відносин припинилися, а сімя фактично розпалася. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задоволити, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвати, неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матірю, позивачкою по справі, прізвище якої після розірвання шлюбу не змінювати. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 105,110,112,113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved