Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.12.2004 року помер її дідусь [PERSON], якому за життя належав житловий будинок в с.Ботар, вул.Головна, 26 Виноградівського району та земельна ділянка площею 0,77 га на території Дяківської сільської ради. Після смерті [PERSON] в будинку продовжували проживати бабуся позивачки [PERSON], яка успадкувала вище зазначене майно, але юридично спадщину не оформила. Крім успадкованого майна [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,77 га на території Дяківської сільської ради. 23.03.2016 року бабуся померла, за життя заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги є діти померлої відповідачі по справі, які відмовилися від спадщини на користь позивачки, інших спадкоємців немає. Позивачка звернулася в нотаріальну контору для оформлення спадщини, але їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документі на землю старих зразків, а право власності на будинок не зареєстровано в установленому порядку. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок в с.Ботар по вул.Головна, 26 та дві земельні ділянки площею 0,77 га на території Дяківської сільської ради в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 23.03.2016 року. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явилися і від них не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2004 року помер дідусь позивачки - [PERSON], останнє місце проживання якого було с.Ботар Виноградівського району Закарпатської області. Дана обставина стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №214771 від 22.11.2016 року. За життя [PERSON] належав жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с.Ботар (бувша назва Братово) вул.Головна, 26 Виноградівського району (свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 26.09.1992 року, видане на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 25.09.1992 року №198), а також земельна ділянка площею 0,77 га, яка розташована на території Дяківської сільської Ради в урочищі Потро. Зазначена земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІV-ЗК № 011525 від 12.05.1998 року. Після смерті дідуся [PERSON] в будинку продовжувала проживати його дружина, бабуся позивачки - [PERSON], яка успадкувала вище зазначене майно на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, але юридично спадщину не оформила. Крім успадкованого майна після смерті [PERSON], бабусі [PERSON] належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІV-ЗК№ 011526 від 12.05.1998 року земельна ділянка площею 0,77 га, яка розташована на території Дяківської сільської Ради в урочищі Потро. 23 березня 2016 року в с.Ботар померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №207532 від 25.03.2016 року. Після її смерті на все вишевказане майно відкрилася спадщина. За життя [PERSON] заповіту не залишила, а тому спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України є діти померлої - відповідачі по даній справі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Всі відповідачі відмовилися від спадщини на користь позивачки і не претендують на неї. Спадкоємців другої - четвертої черг за законом немає. Відповідно до ст.1265 ЦК України у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Осіб, які б перебували на утриманні [PERSON], немає. Згідно довідки Виноградівського РБТІ №699 від 28.09.2017 року слідує, що житловий будинок з надвірними спорудами в с.Ботар, вул.Головна, 26 завершений будівництвом, його зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане Виноградівською РДА 27.06.2001 року на підставі розпорядження голови РДА №256 від 25.06.2001 року. Дві земельні ділянка розміром 0,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Дяківської сільської ради в урочищі Потро згідно Державних актів на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №011525 та №011526 виданих 12.05.1998 року на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 30.04.1998 р. №№170,171, належать [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із довідок виконавчого комітету Неветленфолівської сільської ради №№1125/02-30 та 1126/02-30 від 15.06.2017 року на день смерті [PERSON], який помер 26.12.2004 року, разом із ним в с.Ботар по вул.Головна, 26 була зареєстрована і фактично проживала дружина [PERSON], [INFO] Крім цього, на день смерті [PERSON], яка померла 23.03.2016 року, разом із нею ніхто не проживав і не був зареєстрований. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своєї частки у спадщині після смерті матері [PERSON] та просять видати свідоцтво про право на спадщину за законом в користь племінниці [PERSON], [INFO] Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Позивачка звернулася в нотаріальну контору для оформлення спадщини, але їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документі на землю старих зразків, а право власності на будинок не зареєстровано в установленому порядку. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст.392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвецїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved