Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду із позовом до ПАТ «Комерційний Банк «Надра», головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ Мовчун Т.С., приватного нотаріуса КМНО Верповської О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого, зазначила, що їй стало відомо, що на виконанні відділу ДВС Вишгородського РУЮ Київської області перебуває виконавче провадження з примусового виконання на користь Пат «Комерційний банк «Надра» виконавчого напису № 3394 від 29.04.2014 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]». Виконавчий напис вчинено щодо стягнення з неї 2 109 407, 31 грн. відповідно до кредитного договору № 43/П/84/2008-980 від 21.05.2008 року, укладеного між нею та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра». Однак, з виконавчим написом позивач не погоджується, оскільки він вчинений всупереч вимогам чинного законодавства, вона не отримувала письмового повідомлення банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також з дня виникнення права вимоги у банку минуло більше трьох років та сума визначена у виконавчому написі не є безспірною. У зв'язку із чим звернулася до суду та просила визнати виконавчий напис № 3394 від 29.04.2014 року, виданий приватним нотаріусом КМНО Верповською О.В. про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]» таким, що не підлягає виконанню. Представником позивача до суду було подано письмові пояснення згідно яких, відповідно до приписів Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, проте жодних вимог нотаріусом не було дотримано, оскільки право вимоги у банку виникло, ще у 2008 році, оскільки останній платіж [PERSON] був здійснений 16.10.2008 року, крім того позивач звертався до суду із позовом про стягнення з останньої суми заборгованості за кредитним договором, що підтверджує наявність спору. Зазначив, що сам факт подання стягувачем відповідних документів на підтвердження безспірності заборгованості не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Представник ПАТ «КБ «Надра» в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Головний державний виконавець відділу ДВС Вишгородського РУЮ Мовчун Т.С. у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Приватний нотаріус КМНО Верповська О.В. в судове засідання також, не з'явилась, подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що вона я не належним відповідачем по справі,оскільки дійсним відповідачем по справі може бути лише кредитор, у якого виникло право на звернення стягнення на предмет застави та який звернувся за виконанням такого напису. Їй для вчинення виконавчого напису відповідачем в підтвердження наявності заборгованості було подано всі передбачені законодавством документи, зокрема виписки по рахунку, меморіальні ордери, розрахунок заборгованості, докази направлення та отримання позивачем вимоги банку, що спростовує твердження позивача про вчинення виконавчого напису з порушенням вимог законодавства, внаслідок чого позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Розгляд справи просила проводи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 21.05.2008 рокуміж позивачем та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитнийдоговір № 43/П/84/2008-980 за умовами якогопозивач отримала кредитні кошти у розмірі 974592, 00 грн., які зобов'язалася повернути в строк до 21.05.2028 року та сплатити проценти за користування кредитом ( а.с. 33-34). Того ж дня, між позивачемта ВАТ КБ «Надра» був укладений іпотечний договір, яким було забезпечено виконання зобов'язання за кредитним договором № 43/П/84/2008-980 від 21.05.2008 року (а.с. 28-29). Як вбачається з матеріалів справи, правонаступником ВАТ КБ «Надра» є ПАТ КБ «Надра». 28.03.2014 року представником ПАТ КБ «Надра» було направлено [PERSON]. за адресою [ADDRESS] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 43/П/84/2008-980 від 21.05.2008 року, оскільки в порушення умов зазначеного договору, станом на 24.03.2014 року позичальником не повернуто належні до сплати суми кредиту та не сплачено проценти (а.с. 20-21). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя . Вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способомзахисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених діючим законодавством . Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що право вибору способу захисту передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі звернення стягнення на предмет іпотеки /застави ) належить виключно позивачеві . 29.04.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3394, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимогиПАТ КБ «Надра» у розмірі 2 109 407, 31 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 962 294, 28 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 933 900, 12 грн., сума пені за прострочення сплати кредиту - 115 754, 11 грн., сума штрафу за порушення умов кредитного договору - 97 459, 20 грн. Строк, за який провадиться стягнення згідно виконавчого напису - з 21.05.2008 року по 24.03.2014 року (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержательвправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідноч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Отримання позивачем досудової вимоги матеріали справи не підтверджено. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателемповідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, оскільки представник банку 25.04.2014 року звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 2 117 245, 58 грн. за кредитним договором № 43/П/84/2008-980 від 21.05.2008 року, а досудову вимогу про погашення заборгованості було направлено 28.03.2014 року, в той час, як 29.04.2014 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис. Пунктами 3.1. 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно п. 4.2.3 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання договірних зобов'язаньщодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін до 19 числа поточного місяця, то починаючи з 22 числа поточного місяця банк застосовує штрафні санкції. Як видно із виписки з рахунка за договором станом на 24.03.2014 року наданої нотаріусу, останній платіж позивач сплатив 16.10.2008 року в сумі 813,10 грн. на погашення тіла кредиту. Після цього позивач за договором жодних платежів не здійснював. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Кредитним договором, згідно якого позивач отримав кредит, установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту. Таким чином, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в цілому - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України), а не після закінчення строку дії договору. Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. ст. 257, 261 ЦК України висловлена Верховним судом України у справах № 6-95цс14 та № 6-127цс14. Вчиняючи 29.04.2014 року виконавчий напис, нотаріус не звернула уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку минуло більше 6 років, оскількиостанній платіж позивач сплатила 16.10.2008 року в сумі 813,10 грн. на погашення тіла кредиту, після цього позивач жодних платежів не здійснювала, отже з 22.11.2008 року у банка виникло право вимоги і розпочався перебіг його строку, який банк на день вчинення виконавчого напису пропустив. Аналізуючи викладене, суд доходить до висновку, що на момент вчинення приватним нотаріусомКМНО Верповською О.В. виконавчого напису, боржник мав спірну заборгованість, оскільки між боржником та банком в суді вже існував спір з цього приводу, виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності, які встановлені у ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», тому суд вважає, що виконавчий напис від 29.04.2014 року зареєстрований в реєстрі за № 3394, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуВерповською О.В.про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]»слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved