Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Український промисловий банк», АТ «УкрСиббанк» про звільнення майна з-під арешту. Свій позов обґрунтовує тим, що 04.03.2020 року та 11.09.2020 року між нею та ТзОВ «Фінансова компанія «Горизонт» були укладені договори про відступлення права вимоги, відповідно до умов яких до неї перейшли права вимоги за кредитними договорами №8/КВ-07 від 15.02.2007 року та №7/КВ-07 від 15.02.2007 року з усіма додатковими угодами та можливими змінами і доповненнями до нього, укладеними між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] , включаючи права вимоги до правонаступників боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за основним договором, договорами іпотеки №7/Zкіп-07 та №7/Zкіп-08 від 16.02.2007 року. При цьому, предметом іпотеки за вказаними договорами було нерухоме майно, а саме: - незавершене будівництво, приміщення спортивно-оздоровчого комплексу, 95% готовності, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; - земельна ділянка, кадастровий номер 22:184:0043, загальною площею 0,1691 га з цільовим призначенням для обслуговування спортивно-оздоровчого комплексу, що розташована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В подальшому, 13.11.2020 року між нею та ТзОВ «Фінансова компанія «Горизонт» було договір №1 про зміну договору про відступлення права вимоги, посвідченого 11.09.2020 року, згідно якого були внесені зміни до п. 3 договору, зокрема, змінено кадастровий номер земельної ділянки та її цільове призначення, а саме: «07110100000:22:184:0043, цільове призначення 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку)». \~ \~ \~ \~Водночас, ТзОВ «Фінансова компанія «Горизонт» володіла правами вимоги по вказаних договорах на підставі договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави, посвідченому 28.10.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, укладеному між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Горизонт». Зазначає, що заборгованість [PERSON] за договорами на момент відступлення договору про відступлення прав вимоги становила 8623031,72 грн., а отже вона набула прав кредитора за кредитними договорами №8/КВ-07 та №7/КВ-07 від 15.02.2007 року з усіма додатковими угодами та можливими змінами і доповненнями до нього, укладеними між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] та іпотекодержателя за договорами іпотеки. Вказує, що [PERSON] помер [INFO] , однак заборгованість за вказаними договорами не погашена. На даний час вона хоче реалізувати свої права як кредитора та іпотекодержателя, однак як з`ясувалося, на майно [PERSON] накладено арешти і з приводу цього, вона звернулась до Другого відділу ДВС із заявою про зняття арешту, однак їй було відмовлено. При цьому, на даний час в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутня інформація щодо відкритих виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON] . У зв`язку з чим просить звільнити з-під арешту майно [PERSON] , яке було накладено на підставі: - виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду у справі №2-2933 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в розмірі 182612,77 грн., реєстраційний номер обтяження 9615615; - виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду у справі №2-6901 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Укрпромбанк» грошових коштів в розмірі 1160579,55 грн., реєстраційний номер обтяження 9860557; - виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду у справі №2-2011 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Укрпромбанк» кредитної заборгованості в розмірі 1556748,98 грн., реєстраційний номер обтяження 10207837; - постанови державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції АА №958152 від 18.10.2010 року, реєстраційний номер обтяження 10372938. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.07.2021 року замінено неналежного відповідача акціонерне товариство «УкрСиббанк» на належного відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», до якого перейшли всі права та обов`язки стягувача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представники відповідачів\~в судове\~засідання не\~з`явилися,\~хоча про\~час та\~місце слухання\~справи були\~повідомлені судом\~належним чином. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що 04.03.2020 року та 11.09.2020 року між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Горизонт» були укладені договори про відступлення права вимоги, відповідно до умов яких до неї перейшли права вимоги за кредитними договорами №8/КВ-07 від 15.02.2007 року та №7/КВ-07 від 15.02.2007 року з усіма додатковими угодами та можливими змінами і доповненнями до нього, укладеними між ТзОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] , включаючи права вимоги до правонаступників боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за основним договором, договорами іпотеки №7/Zкіп-07 та №7/Zкіп-08 від 16.02.2007 року (а.с. 20-24). При цьому, предметом іпотеки за вказаними договорами було нерухоме майно, а саме: - незавершене будівництво, приміщення спортивно-оздоровчого комплексу, 95% готовності, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-17); - земельна ділянка, кадастровий номер 22:184:0043, загальною площею 0,1691 га з цільовим призначенням для обслуговування спортивно-оздоровчого комплексу, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-19). \~ \~ \~ \~Крім того, 13.11.2020 року між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Горизонт» було договір №1 про зміну договору про відступлення права вимоги, посвідченого 11.09.2020 року, згідно якого були внесені зміни до п. 3 договору, зокрема, змінено кадастровий номер земельної ділянки та її цільове призначення, а саме: «07110100000:22:184:0043, цільове призначення 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку)». Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2012 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 34). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідує, що на майно [PERSON] накладені арешти, на підставі: - виконавчого листа Луцького міськрайонного суду у справі №2-2933 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в розмірі 182612,77 грн., реєстраційний номер обтяження 9615615; - виконавчого листа Луцького міськрайонного суду у справі №2-6901 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Укрпромбанк» грошових коштів в розмірі 1160579,55 грн., реєстраційний номер обтяження 9860557; - виконавчого листа Луцького міськрайонного суду у справі №2-2011 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Укрпромбанк» кредитної заборгованості в розмірі 1556748,98 грн., реєстраційний номер обтяження 10207837; - постанови державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції АА №958152 від 18.10.2010 року, реєстраційний номер обтяження 10372938 (а.с. 26-28). Водночас, як слідує із повідомлення з Другого відділу державної виконавчої\~служби у\~місті Луцьку\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів) від 12.01.2021 року, виконавчі провадження щодо стягнення заборгованості з [PERSON] закриті на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 33). Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Суть порушеного права позивача полягає в тому, що іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. За змістом ч. 6 ст.\~3\~Закону України\~«Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст.\~572\~ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору- заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Положеннями статті 16\~Закону України\~«Про заставу» передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Статтею 575\~ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Положеннями ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 36\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на задоволення кредиторських вимог в позасудовому порядку за умови наявності окремого договору про задоволення вимог або застереження, що міститься в іпотечному договорі та прирівнюється до окремого договору. Проте наявний арешт на іпотечному майні фактично не дає можливості іпотекодержателю скористатись своїм правом на позасудове врегулювання, гарантованим законодавством. З вищевикладеного вбачається, що іпотекодержатель, у разі виникнення підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, визначених статті 33\~Закону України\~«Про іпотеку» наділений правом на звернення до суду з позовом про зняття арешту з-майна. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ч. 4 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином,\~оцінивши зібрані\~і дослідженні\~в судовому\~засіданні докази\~в їх\~сукупності та враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна не інакше як за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved