Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що вона та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], а також неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Однак, відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей не надає. У зв'язку з чим, [PERSON] просить суд стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], а також неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх його видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення ними повноліття. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] надав суду заперечення проти позову, в якому не погодився із розміром аліментів, тому в цій частині просить суд відмовити та призначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 620 гривень з урахуванням індексації на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], а також неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, але заперечував проти розміру стягнення та в цій частині просив суд призначити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 620 гривень Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], а також неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] (а. с. 5-6). Однак, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю [PERSON] та повністю знаходяться на її утримані. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Отже, з огляду на зазначене, судом встановлено, що відповідач [PERSON] працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], розмір якої визначає суд, а саме у розмірі 1/3 частини з усіх його видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 березня 2014 року до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, тобто до [INFO]. При цьому, з [INFO] слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, тобто до [INFO]. У задоволенні в іншій частині суд вважає, що слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір слід стягнути з відповідача [PERSON]. Таким чином, з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. З огляду на вищевказане, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з підстав, викладених у мотивованій частині цього рішення.

Outcome: partial