Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 6 квітня 2000 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно. Після смерті батька заявник звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що у свідоцтві про народження заявника відсутній запис про батька. Разом з тим [PERSON] вважає, що [PERSON] є її рідним батьком та не був записаний ц свідоцтві про народження лише тому, що батьки перебували у фактичних шлюбних відносинах та зареєстрували шлюб вже після її народження. В них також народилося ще двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. До самої смерті батька [PERSON] спілкувалася з ним, в них були близькі відносини та він завжди визнавав своє батьківство щодо неї. На підставі вищевикладеного, з метою оформлення спадкових прав, [PERSON], просила суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], є її батьком. В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити. Суду пояснила, що її батьки, [PERSON] та [PERSON] з 1953 року проживали разом як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. В них народилося троє дітей: двоє її братів та вона. Батьки зареєстрували шлюб лише в 1963 році. Вони жили в Росії, а потім переїхали до м.Рівно і там батьки розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу батьків вона мешкала з батьком. Деякий час вони мешкали у м. Дніпропетровську, а потім придбали житло у м. Верівцеве та переїхали туди разом з батьком. Вони спілкувалися з батьком все життя, до самої його смерті. Ніколи не приділяла увагу тому, що у свідоцтві про народження не маж відомостей про батька, оскільки завжди вважала [PERSON] батьком, як і він вважав її своєю донькою. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька, оскільки брати померли. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Заінтересована особа, державний нотаріус Верхньодніпровської районної державної нотаріальної контори [PERSON], в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про народження І-БЮ № 500621 29 червня 1959 року в м.Барнаул Російської Федерації народилася [PERSON]. Матірю записана [PERSON]. Відомості про батька у свідоцтві про народження відсутні (а.с.11). 27 червня 1981 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Козирь», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ІІ-КИ № 375635 (а.с.5). Згідно з рішенням народного суду м.Рівне від 21 березня 1977 року було розірвано шлюб, укладений 19 лютого 1963 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 6 квітня 2000 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 301128 (а.с.10). Після його смерті [PERSON] звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 28 вересня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у свідоцтві про народження [PERSON] відсутні відомості про батька (а.с.13). В судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] визнавав своє батьківство щодо [PERSON], що підтверджується показами свідків, які були безпосередньо в судовому засіданні. Так свідок [PERSON] суду показала, що із родиною заявника познайомилася в 1969 році у м. Дніпропетровську, коли вони переїхали до новобудови. В дитинстві вони були подругами, тому їй відомо, що матірю заявника є [PERSON], а батько [PERSON]. Вони жили однією сімєю, в них ще було двоє старших братів. [PERSON] завжди вважав себе батьком [PERSON] та ніколи цього не заперечував. Свідок [PERSON] суду показала, що заявник є її матірю, тому завжди вважала [PERSON] своїм дідусем, як і він вважав себе батьком її матері. Він завжди підтримував з мамою відносини, приймав участь у сімейних справах. Вони тривалий час жили разом і про те що у свідоцтві про народження матері не має запису про батька ніхто взагалі не знав та приділяли цьому увагу. Свідок [PERSON] суду показала, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Вони товаришували з її батьками. Відомо також, щ у заявника було двоє старших братів. Вони родиною мешкали у м. Дніпропетровську, потім переїхали до м.Рівне. Свідок [PERSON] суду показала, що вона була сусідкою [PERSON] у м. Верхівцеве. [PERSON] разом з родиною та батьком, [PERSON], переїхали до Верхівцеве приблизно в 1994 році. Вони весь час спілкувалилися як батько та донька. [PERSON] вважав себе батьком заявника та ніколи цього не заперечував. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Досліджені у справі докази є достатніми для того, щоб встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що померлий [PERSON] є рідним батьком [PERSON]. Встановлення даного факту необхідне для оформлення [PERSON] спадкових прав. При цьому суд приймає до уваги, що інших спадкоємців за законом та за заповітом, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] не має, отже в даному випадку відсутній спір про право. Судові витрати пов`язані з розглядом справи суд вважає за необхідне віднести на рахунок заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved