Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 1715/17759/12 від 06.11.2012 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, доньку [PERSON], [INFO] залишено їй на виховання, стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 26 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час їхня спільна донька - [PERSON] навчається в спеціалізованій школі з поглибленим вивченням іноземних мов, що потребує витрат на рівні 300,00 грн. 400,00 грн. на місяць; в другому класі художньої школи імені [PERSON], вартість навчання становить 200,00 грн. на місяць та на третьому курсі комп»ютерної академії «ШАГ», вартість навчання становить 12\~560,00 грн. за три роки. Донька росте, що в свою чергу призводить до щосезонної необхідності купівлі одягу та взуття. У зв»язку із погіршенням зору перебуває на обліку та систематично проходить курси лікування терапії зору у лікаря, вартість одного курсу лікування становить 1\~800,00 грн. Відповідач є підприємцем, а саме: здійснює продаж та монтаж віконних та дверних конструкцій з профільних систем Rehau. Річний дохід за проведення вказаної підприємницької діяльності задекларований на рівні 1\~450\~000 грн. Відповідач участі у вихованні доньки не бере, дитина проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Внаслідок інфляційних процесів та необхідності забезпечення гармонійного розвитку дитини вона несе витрати по утриманню їхньої дитини в розмірах, що в декілька разів перевищує суму аліментів, присуджених до стягнення з відповідача. Просить суд збільшити розмір аліментів і стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1 800 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з»явилися, повідомлялися про час та дату розгляду справи належним чином. 03.04.2018 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивача [PERSON] подано письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином. 12.02.2018 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. 05.03.2018 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області подав письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, враховуючи клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 008891 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції батьками [PERSON], [INFO] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 1715/17759/12 від 06.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано, доньку [PERSON], [INFO] залишено на виховання позивачці, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 26 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Домовленості між сторонами щодо утримання доньки не досягнуто, а за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров»я когось з них. Судом встановлено, що відповідач відповідно до свідоцтва про народження, є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). На підтвердження позовних вимог та необхідності збільшення розміру присуджених до стягнення аліментів позивачем надано довідку № 46 від 02.10.2017 року (а.с. 8) та довідку КА «ШАГ» № 317 від 26.09.2017 року про вартість навчання (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що дитина - [PERSON] має значні погіршення зору, діагноз міопія обох очей, що підтверджується довідкою виданою Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Ювілейний»» від 23.11.2017 року та є наслідком необхідності систематичного проходження курсів лікувальної терапії зору (а.с. 7). Як вбачається з довідки про доходи №52/02 від 27.02.2018 року позивач має стабільний але невеликий дохід (а.с. 59). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зважаючи на наведене, беручи до уваги надані докази, суд погоджується з доводами позивача про те, що сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, адже розмір стягнутих у 2012 році аліментів є недостатнім. В силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.\~Матеріальне становище позивача також погіршилося у звязку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. При цьому, суд звертає увагу на те, що частиною третьою\~статті 184 СК України\~(в редакції на час визначення аліментів у твердій грошовій сумі у 2012 р. та на час розгляду справи №569/13711/16-ц) передбачалося, що у разі якщо розмір аліментів у твердій грошовій сумі менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою\~статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17 травня 2017 року змінено положення частини третьої\~статті 184 СК України\~та виключено можливість призначення дитині державної допомоги у разі якщо розмір аліментів у твердій грошовій сумі буде меншим мінімального розміру, передбаченого частиною другою\~статті 182 цього Кодексу. Також, вказаним Законом внесено зміни до ст.182 СК України і викладено ч.2 ст.182 в наступній редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.». Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~визначено, що у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Отже, на час звернення позивачки до суду з позовом про зміну розміру аліментів\~у грудні 2017 року та на час розгляду справи мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить не менше ніж 930 грн. 00 коп. (1860 грн. 00 коп. х 50%), що майже в двічі перевищує розмір аліментів, визначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06.11.2012 року у справі №1715/17759/12. Вказане зумовлено зміною чинного законодавства, зокрема ст. 182 СК України, з метою посилення захисту прав дітей на належне утримання та підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в свою чергу є підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої спільної дитини. Виходячи з того, що з моменту винесення судового рішення 06.11.2012 року пройшло чимало часу, змінилися матеріальні умови життя позивачки та те, що на теперішній час зросли ціни на споживчі товари, суд зазначені обставини визнає як зміну матеріального стану позивача. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки в розмірі 1 800 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З матеріалів справи вбачається, що на момент подачі позову матеріальне становище відповідача значно покращилось. Відповідач зареєстрований фізичною особою підприємцем з основним видом діяльності: Код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. Відповідно до поданої 29.01.2018 року податкової декларації платника єдиного податку відповідачем, як субєктом підприємницької діяльності за 2017 рік задекларовано дохід у сумі 1\~499 768,33 грн., що підтверджено відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів (а.с. 82-83). Крім того, відповідно до наданої ДФС України інформації про суми виплачених доходів, відповідачу за період з I кварталу 2017 року по IV квартал 2017 року, виплачено дохід у розмірі 163 930,00 грн. Таким чином, сума отриманого відповідачем доходу за 2017 рік складає 1\~663 698,33 грн. Враховуючи наведене, беручи до уваги розмір документально підтвердженого доходу відповідача, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються на утримання малолітньої доньки і встановити їх на рівні 1 500,00 на місяць, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, і головне дитини відповідача від першого шлюбу. Щодо доводів відповідача про погіршення стану здоров'я відповідача та його дитини від другого шлюбу, суд зазначає наступне. Як вбачається з долученої відповідачем виписки із медичної картки від 24 травня 2017 року дитини [PERSON]: «операція по видаленню кісти пройшла успішно, рана загоїлась, дитину виписано» (а.с. 33). З виписки з МЦ «Аніко» та копії з медичної картки вбачається, що обстеження та лікування [PERSON] проводилось у травні 2017 року (а.с. 34). Запис дільничого лікаря від 14.11.2017 року не доводить факт проходження повторних обстежень та підтвердження складного діагнозу. Відповідачем не надано чеків на підтвердження купівлі медикаментів і висновків експертів про проходження обстежень та постановлення діагнозів з травня 2017 року і станом по даний час. Погіршення стану здоровя відповідача також спростовується матеріалами справи. Так, з протоколів обстеження РОКЛДЦ ім. В. Поліщука від 18.11.2013 року та від 02.11.2015 року (а.с. 41, 42) вбачається про проходження відповідачем обстеження та лікування в листопаді 2013 року та листопаді 2015 року. Крім того, в консультаційному висновку уролога від 18.07.2016 року зазначено, що повторний огляд має бути проведено через 14 днів, проте, відповідачем не надано доказів проходження такого огляду та лікування ні в 2016 році, ні в 2017 році, ні в 2018 році і підтвердження наявності, станом на час розгляду справи попереднього діагнозу. Таким чином, станом на час розгляду справи відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт погіршення його стану здоровя та членів його сімї. Також, суд відхиляє доводи відповідача про порушення інтересів дитини від другого шлюбу в разі задоволення позову. Як вбачається з рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09.11.2016 року по справі № 569/8947/16-ц з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини від другого шлюбу в розмірі 500,00 грн. щомісячно (а.с. 31). Матеріалами справи підтверджено факт спільного проживання відповідача з [PERSON], шлюб між ними зареєстрований, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 086803 (а.с. 29) та станом на час розгляду справи не розірваний. Враховуючи те, що відповідач постійно проживає з дитиною від другого шлюбу, веде спільний побут, забезпечує харчуванням, одягом, ліками, проводить час відпочинку разом і, в т.ч. додатково сплачує аліменти на вказану дитину в розмірі 500,00 грн. на місяць, інтереси дитини від першого шлюбу суттєво порушено, адже, відповідач, участі у вихованні доньки від першого шлюбу не бере, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. Твердження відповідача щодо погіршення його матеріального стану, що підтверджено копією кредитного договору (а.с. 44) та використання наданих в кредит коштів на лікування та підприємницьку діяльність, суд не приймає до уваги, оскільки, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що кредитні кошти використовувались відповідачем для купівлі медикаментів, проведення лікарських обстежень, вкладенням у підприємницьку діяльність. Натомість, як вбачається із долученої відповідачем копії кредитного договору, доходи відповідача дозволяють йому щомісячно сплачувати кредитний платіж в сумі 8 197,57 грн., в т.ч. більше 2 000,00 грн. відсотків за кредит та комісії, що підтверджує факт значного покращення його матеріального становища. Доказів на невиконання відповідачем взятих на себе кредитних зобовязань суду не надано. Враховуючи, що утримувати неповнолітню дитину є обов'язком як батька, так і матері, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років на момент розгляду справи становить 1 860 грн. (у розрахунку на один місяць),\~то суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 1 500 грн.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved