Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 23.02.2013 року, який зареєстровано у відділі ДРАЦСу Хустського РУЮ за актовим записом № 34. За час проживання у шлюбі у них народилося двоє дітей: донька Ріанна, [INFO] та син [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає негативну поведінку та ставлення до неї з боку відповідача, що призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач покинув сімю і його місце проживання позивачці не відомо, півтора року сторони разом не проживають, вихованням та добробутом дітей відповідач не цікавиться. Матеріальної допомоги не надає. За таких обставин позивачка вважає, що збереження шлюбу між ними неможливе, просила не надавати їм строк на примирення та шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Фатулаєва», дітей залишити на утриманні та вихованні біля неї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом публікації оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №24(4735) від 31.03.2018 року. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.02.2013 року, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції, Закарпатської області за актовим записом № 34. За час проживання у шлюбі у них народилося двоє дітей: донька Ріанна, [INFO] та син [PERSON], [INFO] які знаходяться на вихованні біля позивачки. Причина розірвання шлюбу з встановлених матеріалів справи є несумісність характерів та непорозуміння між сторонами та наявність у них різних поглядів на сімейне життя. На час розгляду справи сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин і позивачка висловила своє небажання зберегти шлюб між ними. Від відповідача жодних заперечень щодо цих обставини до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved