Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі у якому у них народився син [PERSON], 21.06.2002р.н. Після припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з матірю, а з відповідача судовими рішеннями були стягнуті аліменти на утримання сина. В 2017 році у [PERSON] стало погіршуватися здоровя очей і після обстеження зясувалася необхідність проведення рефракційної терапії за допомогою нічних контактних лінз «Paragon GRT» В звязку з цим, з Центром дитячого зору «Експрес оптика» було укладено договори від 31.07.2017р. та від 14.07.2018р. за якими позивач понесла витрати в загальній сумі 18000 грн. Крім цього, у 2018 році, під час проходження медичної комісії, були зясовані проблеми з щитовидною залозою, внаслідок чого виникла необхідність у проведенні додаткових обстежень та здачі дорогих аналізів в м. Херсон для підготовки та проведення пункційної біопсії, що також призвело до витрачання коштів. В звязку з цими обставинами та на підставі положень ст.. 185 СК України, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на сина [PERSON] у розмірі 20000 грн. Також зазначила, що матеріальні затрати на лікування на цьому не закінчилися та будуть мати місце і в майбутньому, а тому просила в подальшому стягувати з відповідача додаткові витрати у розмірі однієї тисячі гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та наполягала на їхньому повному задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не подавав. Надав до суду письмове клопотання, в якому просив розгляд справи відкласти у звязку з його хворобою. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Таким чином, суд вважає можливим здійснити розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України проти чого позивач не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2001 року, який був розірваний рішенням Голопристанського районного суду від 21.05.2002 року. 21.05.2002 року у сторін народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.08.2005 р. з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 100 грн. щомісячно. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.05.2008 р. розмір аліментів, які стягувалися з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] було змінено та вирішено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 22.02.2008р. і до повноліття дитини. 18 листопада 2011 р. [PERSON] судовим рішенням було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що 31.07.2017р. та 14.07.2018р. [PERSON] уклала з представником Центру дитячого зору «Експрес Оптика» інформаційні угоди на проведення рефракційної терапії, за якими позивачем було сплачено 9500 грн. та 8500 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Також згідно квитанцій від 16.01.2019р. [PERSON]А було сплачено за УЗД щитовидної залози в сумі 130,00 грн. та за консультацію ендокринолога 150,00 грн. Таким чином, сума підтверджених понесених витрат позивачем на лікування спільного з відповідачем сина в загальному розмірі складає 18280,00 грн. Квитанції на 120,00 грн. та на 26,85 грн., судом до розрахунку не приймаються, оскільки вони понесені на сплату благодійного внеску та придбання медикаментів, які без призначення лікаря не можливо однозначно віднести до потреб [PERSON] СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, що сторони зобовязані в рівній мірі брати участь у цих витратах, позивачем належним чином обґрунтовано та доведено розмір додаткових витрат на утримання сина, які вона понесла, а тому суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] додаткові витрати в сумі 9140,00 грн., що становить 50% від фактично сплачених позивачем коштів. Вимоги [PERSON] про подальше щомісячне стягнення з відповідача однієї тисячі гривень, як додаткових витрат на [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не зазначено та не доведено, на які конкретні цілі (планове перебування сина на лікуванні, проведення аналізів, здійснення консультацій, придбання медикаментів чи ін.) вона очікує понести затрати та в якому приблизному розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: partial