Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в якому зазначила, що у 2006-2007 роках в належному їй на праві власності житловому будинку [ADDRESS] була зареєстрована її онука, [PERSON] , однак, відповідач не проживає за даною адресою з 15.03.2013 року, що підтверджується актом від 27.07.2020 року. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації, але постійно отримує незрозумілі обіцянки. На даний час засобів зв`язку з онукою позивач не має. Жодної матеріальної допомоги по утриманню будинку та сплаченню комунальних платежів [PERSON] не надає, а всі обов`язки по утриманню домоволодіння лежать повністю на позивачу. Зважаючи на вищевикладене, позивач просила суд визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач надала суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань шляхом публікації оголошень на вебпорталі судової влади України, в судові засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзив не подала. Представник третьої особи надав заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами та вирішити спір на розсуд суду приймаючи рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 30 липня 2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СЕХ № 867915 від 07.11.2005 року та договору купівлі-продажу домобудівлі від 03.11.2005 року, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки виданої Музиківською сільською радою Музиківської об`єднаної територіальної громади Херсонської області № 816 від 27.07.2020 року та акту обстеження для встановлення факту проживання [PERSON] , [INFO] від 27.07.2020 року, за адресою [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована, але дійсно не проживає з 15.03.2013 року по теперішній час. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст.ст. 150, 156 ЖК України вказано, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно положень ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що [PERSON] більше як один рік не проживає за місцем реєстрації, має інше фактичне місце проживання, підстав для збереження за нею житлового приміщення та інших домовленостей між сторонами немає, а реєстрація відповідача за вищевказаною адресою є перешкодою у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved