Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Смиковецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0605га що розташована на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району, яка належала померлому 17.10.2011року [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона не може оформити свідоцтво про прийняття спадщини у звязку із відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки було виявлено відсутність правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не зявилися, останнім подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просить задовольнити. Представник Смиковецької сільської ради Тернопільського району в судове засідання не зявився, подано суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, згідно чинного законодавства. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. 17.10.2011 року помер [PERSON], про що Відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції видано Свідоцтво про смерть серії 1-ИД №125816 від 18.10.2011pоку. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення садівництва загальною площею 0,0605га що розташована на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району. Дану земельну ділянку покійний придбав за життя на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22.04.1999року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за номером 1017. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Стаття 1261 ЦК України, визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями покійного першої черги за законом є: його дружна [PERSON] та дочка [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини у встановлений законом строк. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За час свого життя покійний [PERSON] підставно набув у власність земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0605га, що розташована на території Смиковецької сільської ради, але не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку в уповноваженому органі та виготовити на своє ім'я відповідний документ, котрий би посвідчував його право власності на земельну ділянку - державний акт на право власності на земельну ділянку. Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори №2087/02-31 від 22.07.2014року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0605га, що розташована на території Смиковецької сільської ради, після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, оренди, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки ( паю). У відповідності до ч.3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст.125 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст. 126 ЗК). Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0605га, що розташована на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 17.10.2011 року. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушено.

Outcome: approved