Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23 лютого 2008 року було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. У шлюбі народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем. Шлюб розірвано на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року. Домовленості щодо сплати аліментів не досягнуто, на підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на сина, [PERSON], в розмірі 1/3 частини від його заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що намагалася домовитися з відповідачем щодо сплати аліментів, проте він добровільно не сплачує аліменти. Про його доходи їй нічого не відомо, проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи без його участі не надав, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 21 січня 2016 року (а.с.6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів, що має на утриманні непрацездатних батьків, інших дітей, а також ту обставину, що він не має регулярного, стабільного доходу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача можу визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для часткового задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі до досягнення нею повноліття. При визначені розміру аліментів, суд приймає до уваги, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року визначено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років - 1455 грн. (з травня 2016 року - 1531 грн.). Виходячи з того, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають виконувати двоє батьків, як мати так і батько, суд приходить до висновку, що визначений законом прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, необхідний для нормального розвитку дитини, мають забезпечувати обоє батьків. У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в цьому випадку необхідно визначити як половину від прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі, що передбачений ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial