Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову вказує, що вона працювала в Управлінні культури Черкаської обласної державної адміністрації на посаді головного спеціаліста відділу фінансового та організаційного забезпечення закладів культури управління культури облдержадміністрації з 18.07.2012 року по 07.10.2015 року. 08.10.2015 року була переведена на посаду головного спеціаліста відділу культурно-просвітницької, кадрової роботи з питань нагород управляння культури Черкаської обласної державної адміністрації. 31.05.2016 року звільнена з посади головного спеціаліста відділу культурно-просвітницької, кадрової роботи з питань нагород управляння культури Черкаської обласної державної адміністрації шляхом переведення до Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації згідно п. 5 ст. 36 КЗпП. 01.06.2016 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації. 11.04.2017 року звільнена з посади головного спеціаліста відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП), відповідно до наказу № 12-к від 11.04.2017 року. Вказує, що при розрахунку в день звільнення, вона не отримала компенсацію за невикористану відпустку за 52 календарні дні, що складає 13024 грн. 44 коп., виходячи із розрахунку: 52 дні х 250 грн. 47 коп. /середньоденна заробітна плата) = 13024 грн. 44 коп. Крім того, компенсація за час затримки розрахунку станом на 22.10.2017 року складає 97533 грн., виходячи із розрахунку: 194 дні (кількість днів затримки розрахунку) х 502 грн. 75 коп. (середньоденна заробітна плата) = 97533 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вказує, що вона 15.05.2017 року та 12.06.2017 року письмово зверталася до Черкаської обласної державної адміністрації з доповідною запискою та заявою щодо здійснення з нею повного розрахунку, однак станом на 22.10.2017 року розрахунок з нею не проведений. Також вказує, що [PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації є належним відповідачем, оскільки в квітні 2017 року Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації було перенайменоване на [PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації. А тому, просить стягнути з [PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації на її користь компенсацію за невикористану відпустку в сумі 13024 грн. 44 коп. та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, виходячи із середньоденної заробітної плати 502 грн. 75 коп. В судовому засіданні 10.11.2017 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судових засіданнях представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити, стягнути з [PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації на користь [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку в сумі 13024 грн. 44 коп. та компенсацію за затримку розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. В судових засіданнях представник відповідача [PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснивши що позивачка [PERSON] до даного часу перебуває в трудових відносинах з відповідачем, тому підстав для стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні немає. Також пояснив, що примірник наказу про звільнення, на який посилається позивачка і який нею був направлений на імя голови Черкаської ОДА, а в подальшому був переданий до [PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації та бухгалтерії про звільнення позивачки ним особисто, як юристом, не візувався, хоча саме в його обовязки входить візувати такі накази. Також просив врахувати, що такий наказ в Журналі реєстрації наказів з кадрових питань не зареєстрований і його оригінальний примірник взагалі відсутній, що ставить під сумнів факт видачі такого наказу. А тому, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] (дані в судовому засіданні 10.11.2017 року), її представника [PERSON], представника відповідача [PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації [PERSON], пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] з 18.07.2012 року по 07.10.2015 року працювала на посаді головного спеціаліста відділу фінансового та організаційного забезпечення закладів культури управління культури облдержадміністрації, а з 08.10.2015 року була переведена на посаду головного спеціаліста відділу культурно-просвітницької, кадрової роботи з питань нагород управляння культури Черкаської обласної державної адміністрації. 31.05.2016 року позивачка [PERSON] була звільнена з посади головного спеціаліста відділу культурно-просвітницької, кадрової роботи з питань нагород управляння культури Черкаської обласної державної адміністрації шляхом переведення до Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації згідно п. 5 ст. 36 КЗпП. 01.06.2016 року позивачка [PERSON] була призначена на посаду головного спеціаліста відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації шляхом переведення з Управління культури Черкаської обласної державної. Вказане стверджується даними трудової книжки [PERSON] (а.с. 7-8), а також наказом № 4-к від 31.05.2016 року (а.с. 26). За своєю посадою [PERSON] виконувала організаційно-кадрову роботу і в її обовязки крім іншого входило: підготовка проектів наказів, ведення журналів реєстрації наказів, ведення трудових книжок, ведення книги обліку та руху трудових книжок та вкладишів до них. Вказане не заперечувалося і самою позивачкою в судовому засіданні 10.11.2017 року та підтверджено поясненнями представника відповідача та свідка [PERSON] Розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 28.02.2017 року № 100 «Про зміни у структурі обласної державної адміністрації» змінено найменування юридичної особи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з «Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації» на «[PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації» (а.с. 81-84). Звертаючись з даним позовом до суду позивачка [PERSON] посилається на те, що трудові правовідносини між нею та відповідачем були припинені з 12.04.2017 року на підставі наказу Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації № 12-к від 11.04.2017 року, виданого на підставі її заяви від 11.04.2017 року, копію яких додає до матеріалів позову. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Суд розцінює надані позивачкою [PERSON] докази її звільнення з роботи, як такі, що в своїй сукупності з іншими доказами не дають змоги дійти висновку про наявність обставин на які посилається позивачка, виходячи із наступного. Сам наказ № 12-к від 11.04.2017 року в оригіналі, на який посилається позивачка, не був наданий жодною із сторін для його дослідження в судовому засіданні. При цьому представник позивачки послався на те, що оригінал наказу 15.05.2017 року був направлений позивачкою разом із доповідною запискою голові Черкаської обласної державної адміністрації, тоді як оригінал, за умови видачі такого наказу, мав залишатися в Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації та зберігатися в номенклатурній справі «оригінали наказів (розпоряджень) з кадрових питань (особового складу)». До того ж, оригінал такого наказу мав бути зареєстрований саме позивачкою в\~Журналі реєстрації наказів з кадрових питань, чого останньою зроблено не було. Представник відповідача вказував, що примірник наказу, на який посилається позивачка, надходив до [PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації в червні 2017 року і не був оригінальний. Загальні положення організації роботи з документами в установах незалежно від способу фіксації та відтворення інформації, яка міститься в документах, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням, встановлено наступними нормами: - Типовою інструкцію з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1242; - Правилами діловодства та архівного зберігання документів у\~державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в\~установах і\~організаціях, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015\~року №\~1000/5; - Переліком типових документів, що утворюються в\~діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та\~організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012\~року № 578/5; - Національним стандартом України «Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163», затвердженим наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 року № 55. Розпорядча діяльність в\~організаціях усіх форм власності здійснюється шляхом фіксації управлінських рішень у розпорядчих документах. До розпорядчих документів належать накази і\~розпорядження. Наказ - це розпорядчий документ, який видається керівником установи (структурного підрозділу) на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції та обовязків для виконання. Відповідно до Переліку типових документів № 578/5 за змістом та напрямками діяльності накази поділяються на чотири\~групи: накази з ос\-но\-в\-ної ді\-я\-ль\-но\-с\-ті; накази з ад\-міністративно-\-го\-с\-по\-дар\-сь\-\-ких питань; накази з кадрових питань (особового складу). Проекти наказів з кадрових питань (особового складу) готує кадрова служба на підставі доповідних записок керівників структурних підрозділів, заяв працівників, трудових договорів та інших документів, а візує юридична служба. Перевіряючи відповідність законодавству проектів наказів, що подаються на підпис керівника органу виконавчої влади, підприємства, установи, організації, юридична служба, зясовує, чи має керівник повноваження на видання наказу або іншого акта правового характеру з даного питання чи вирішення передбачених у проекті питань віднесене до компетенції вищих органів, чи правильно виконані посилання на закони та інші нормативні акти, а також чи відповідає оформлення наказу вимогам законодавства. Особистий підпис керівник підприємства проставляє власноруч лише на першому примірнику наказу, виготовленому на бланку, де зібрано всі необхідні візи. Саме цей примірник після виконання наказу має бути підшитим до відповідної справи та є оригінальним. Для виконавців, зазначених у тексті наказу, у разі потреби, виготовляється відповідна кількість копій. Порядок реєстрації розпорядчих документів, їх формування у справи, зберігання визначається залежно від того, до якого виду належить наказ. Накази різних видів формуються в окремі справи впродовж календарного року, обліковуються за окремими реєстраційними формами. Накази з кадрових питань (особового складу) реєструються в Журналі накази з кадрових питань (особового складу), відповідно до їх видів та строків зберігання. Наказ № 12-к від 11.04.2017 року, на який посилається позивачка [PERSON] надаючи суду його копію, не погоджувався юридичною службою, він не був зареєстрований в Журналі реєстрації наказів з кадрових питань, його оригінал не був поміщений останньою в номенклатурну справу «оригінали наказів (розпоряджень) з кадрових питань (особового складу)», а його копія не була передана до бухгалтерії для проведення відповідних виплат, що ставить під сумнів факт видачі такого наказу, оскільки позивачка, будучи особою відповідальною за ведення кадрової роботи, мала б в обовязковому порядку зареєструвати такий наказ в журналі реєстрації наказів та помістити його оригінал в номенклатурну справу «оригінали наказів (розпоряджень) з кадрових питань (особового складу)». До того ж такий наказ стосувався інтересів самої позивачки, тому вона була б зацікавленою в дотриманні порядку його оформлення, підписання, реєстрації, зберігання, а також звернення до виконання в частині проведення з нею повного розрахунку. Дослідженням в судовому засіданні Журналу реєстрації наказів з кадрових питань встановлено, що наказ № 12-к від 11.04.2017 року, на який посилається позивачка, зареєстрований не був і нею взагалі такий журнал належним чином не вівся. До того ж дослідженням даного журналу встановлено, що під №12-к зареєстрований зовсім інший наказ, а саме наказ про покладення обовязків на [PERSON] від 12.04.2017 року. Також ставить під сумнів факт видачі такого наказу і те, що позивачка [PERSON] 12 та 13 квітня 2017 року перебувала на роботі, що стверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що 13.04.2017 року на нараді, на якій була присутня і [PERSON], було озвучено, що на період перебування начальника Управління [PERSON] його обовязки буде виконувати [PERSON] і в звязку з незадовільним виконанням [PERSON] обовязків з ведення кадрової роботи необхідно переписати документи, які нею ведуться. Такий перелік документів складався ними після наради 13 квітня 2017 року в присутності [PERSON], яка при цьому не заявляла про звільнення її з роботи з 12.04.2017 року. Також пояснили, що під час опису документів було встановлено, що на працівників Управління особові справи [PERSON] не велися, а тільки були трудові книжки. До того ж, була виявлена відсутність частини наказів з особового складу та про надання відпусток, журналів реєстрації таких наказів. Також пояснили, що завершити опис справ в цей же день не вдалося, а на наступний день [PERSON] не зявилася на робочому місці, в звязку з чим її кабінет був опечатаний. Потім були викликані працівники поліції в присутності яких був відкритий кабінет [PERSON] і опис документів, які знаходилися в кабінеті, вже проводився у відсутність [PERSON], про що було складено відповідний акт. Факт перебування позивачки [PERSON] на робочому місці 13.04.2017 року підтверджується також і службовою запискою інспектора ОО управління поліції охорони Черкаської області [PERSON] (а.с. 28). Факт перебування позивачки [PERSON] на робочому місці 12.04.2017 року підтверджується також і актом від 12.04.2017 року про відсутність на робочому місці начальника Управління культури та взаємозвязків з громадськістю облдержадміністрації [PERSON], з якого вбачається, що остання входила в коло осіб, які складали даний акт, як головний спеціаліст відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації. Вказаний акт складений 12.04.2017 року о 10 год. 30 хв. та підписаний власноручно позивачкою [PERSON] (а.с. 29). До того ж в судовому засіданні представник позивачки [PERSON]Ф [PERSON] пояснив, що позивачкою не заперечується факт складання та підписання такого акту. Також пояснив, що такий акт був складений позивачкою [PERSON] тому, що саме їй 12.04.2017 року в телефонному режимі [PERSON] повідомив про те, що він з 12.04.2017 року знаходиться на лікарняному. Крім того, вказаний факт підтверджується і табелем обліку використання робочого часу за квітень 2017 року, з якого вбачається, що позивачка [PERSON] 12 та 13 квітня 2017 року перебувала на роботі, і тільки з 14 квітня вона відсутня на роботі (а.с. 119). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових документів Управління державної праці в Черкаській області) пояснила, що 05.10.2017 року до Управління праці надійшов лист Центру зайнятості в якому повідомлялося про те, що [PERSON] водночас перебуває на обліку в Центрі зайнятості та є працевлаштованою особою. В звязку з цим було прийнято рішення про проведення інспекційного відвідування [PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації, яке вона проводила особисто. [PERSON] було надано наказ про призначення [PERSON], табелі обліку робочого часу, в яких лише з 14.04.2017 року була зафіксована відсутність [PERSON] на робочому місці, акти про відсутність [PERSON] на робочому місці. В результаті інспекційного відвідування було встановлено, що наказ від 11.04.2017 року № 12-к Управлінням культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації не видавався. Згідно з журналом реєстрації наказів за №12-к значиться наказ від 12.04.2017 року про покладення обовязків на [PERSON] Також нею була досліджена книга обліку і руху трудових книжок, в якій був відсутній запис про те, що [PERSON] отримувала трудову книжку. Крім того, їй була надана інформація про те, що 15.06.2017 року [PERSON] зверталася до голови Черкаської ОДА із заявою про вжиття заходів щодо проведення з нею розрахунку і на це звернення останній 26.06.2017 року була надана відповідь, що це не є можливим в звязку з відсутністю її заяви та оригіналу наказу про звільнення. За результатами інспекційного відвідування було зроблено висновок про те, що [PERSON] не є звільненою. Покази свідка [PERSON], дані в судовому засіданні, про те, що він, як керівник, погоджував 11.04.2017 року заяву [PERSON] про її звільнення за угодою сторін та підписував наказ № 12-к від 11.04.2017 року про звільнення [PERSON], суд розцінює критично, оскільки саме він - [PERSON] 12.04.2017 року, тобто на наступний день після підписання такого наказу і звільнення позивачки, повідомляв останню як працівника Управління культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації про те, що він є відсутнім на робочому місці у звязку з перебуванням на лікарняному, що не заперечувалося в судовому засіданні стороною позивача. До того ж останньою, як працівником вказаного Управління, разом з іншими посадовими особами даного Управління 12.04.2017 року було складено акт № 13-к про відсутність [PERSON] на робочому місці. Слід зазначити, що саме примірник наказу передається до бухгалтерії/бухгалтера підприємства, установи чи організації і є підставою для проведення розрахунку. Враховуючи, що примірник наказу, на який посилається позивачка, нею, як працівником з кадрової роботи, до бухгалтерії своєчасно не передавався, а був скерований лише 15.05.2017 року по пошті на імя голови Черкаської ОДА, а в подальшому переданий до [PERSON] культури та взаємозвязків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації та бухгалтерії, де законність його видачі була поставлена під сумнів, оскільки оригінальний примірник такого наказу відсутній і такий наказ в Журналі реєстрації наказів з кадрових питань не реєструвався, а також враховуючи, що трудові відносини з позивачкою продовжуються, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь компенсації за невикористану відпустку в сумі 13024 грн. 44 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed