Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд позовом до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Другий ВДВС м. Луцьк), [PERSON] про зняття арешту з майна та скасування інших вжитих заходів щодо виконання судового рішення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні Другого ВДВС м. Луцьк перебували виконавчі листи № 161/13593/13-ц, видані Луцьким міськрайонним судом 07.05.2014 року про стягнення солідарно з неї, [PERSON], ТзОВ «Каскад-Продакш» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитної заборгованості в розмірі 1147648,13 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1147 грн. з кожного. В процесі виконання вищезазначених виконавчих листів у виконавчому провадженні №44617141 державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.09.2014 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.09.2014 року, про арешт коштів боржника від 10.11.2014 року, про повернення виконавчого документа стягувану від 25.02.2015 року в порядку п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року. У виконавчому провадженні №49825531 були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.01.2016 року, про стягнення з боржника виконавчого збору від 23.01.2016 року, про розшук майна боржника, про повернення виконавчого документа стягувану від 27.04.2017 року в порядку п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року. Зазначає, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2018 року замінено стягувача у виконавчому провадженні №49825531 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на [PERSON], ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.06.2018 року, яка набрала законної сили, у справі №161/13593/13-ц визнано такими, що не підлягають виконанню - виконавчі листи №161/13593/13-ц, видані Луцьким міськрайонним судом Волинської області 07.05.2014 року. Однак, питання про зняття арешту з майна (коштів) і скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання судового рішення вирішено не було, що відповідно чинить перешкоди в розпорядженні правом приватної власності. На підставі наведеного, просить суд, зняти арешт з майна (коштів), заборони його відчуження і скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання судового рішення у справі №161/13593/13-ц у виконавчих провадженнях ВП №44617141, ВП №49825531 та стягнути судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику (повідомлення) учасників справи. В установлений в ухвалі суду строк від відповідачів відзив не надійшов. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на виконанні Другого ВДВС м. Луцьк перебували виконавчі листи №161/13593/13-ц, видані Луцьким міськрайонним судом 07.05.2014 року про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], ТзОВ «Каскад-Продакш» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитної заборгованості в розмірі 1147648,13 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1147 грн. з кожного (а.с. 43, 49). Постановою Другого ВДВС Луцького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.09.2014 року, державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] Постановою про арешт коштів боржника від 10.11.2014 року, накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках в фінансових установах, що належать [PERSON], а саме: [NUMBER], назва фінансової установи Волинс.Гру ПАТ КБ «Приватбанк», м. Луцьк, номер рахунку: [NUMBER], код валюти: 980, [NUMBER], назва фінансової установи Волинс.Гру ПАТ КБ «Приватбанк», м. Луцьк, номер рахунку: [NUMBER], код валюти: 980 (а.с. 45, 46). 27.04.2017 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві, виконавчий лист № 161/13593/13-ц, повернутий ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 52). Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2018 року замінено стягувача у виконавчому провадженні №49825531 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на [PERSON] (а.с. 20-24). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.06.2018 року, яка набрала законної сили, у справі №161/13593/13-ц визнано такими, що не підлягають виконанню - виконавчі листи №161/13593/13-ц, видані Луцьким міськрайонним судом Волинської області 07.05.2014 року (а.с. 25-27). Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутності підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачених частинами 1-4 вказаної статі, арешт може бути знятий за рішенням суду. Між тим, ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Оскільки, на даний час жодних виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] боргів на виконанні у ВДВС немає, доказів на заперечення вказаної обставини, відповідачами суду не надано, виконавчий лист повернутий стягувачу та визнаний таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що наявні підстави для зняття арешту з майна. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що безпідставна наявність записів про арешт майна, яке належить [PERSON], обмежує її право власності, а тому таке право підлягає захисту. Таким чином, аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 768,40 грн. по 384,20 з кожного.

Outcome: approved