Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] за межі України без згоди батька. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що 24 грудня 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано 14 лютого 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який протягом тривалого часу проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. У теперішній час їй необхідно виїхати за межі території України разом з малолітньою дитиною, однак відповідач не надає добровільної згоди на такий виїзд дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та не заперечував проти задоволення позову. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно із ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 002947, виданим 15 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 грудня 2004 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 710. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу Антонова. Згідно із копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕД № 061411, виданим 14 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 14 лютого 2008 року розірвали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 69. Прізвище дружини після розірвання шлюбу Антонова. Згідно із копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 280115, виданим 17 січня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився 24 грудня 2004 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 25. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. З довідки КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» № 2122 від 04.06.2015 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], і разом із нею за вказаною адресою проживає її син [PERSON]. Згідно із довідкою № 141, виданою середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 6 м. Сєвєродонецька Луганської області від 04.06.2015 року, [PERSON], [INFO], не брав участі у вихованні сина, [PERSON], [INFO], а саме: не спілкувався з учителями, не відвідував батьківські збори та не приймав участі в громадських заходах школи в період навчання сина з 01.09.2014 року по 29.05.2015 року. Згідно із характеристикою учня [INFO], [INFO], виданою середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 6 м. Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON] навчається в СЗШ № 6 з 01.09.2014 року. Хлопчик має середній рівень навчальних досягнень, фізично розвинутий, стан здоровя задовільний. З боку матері приділяється увага навчанню та вихованню сина. Мати постійно відвідує школу: батьківські збори, дитячі свята, цікавиться успіхами сина. Протягом навчального року зв'язок зі школою з питань навчання та виховання дитини підтримувала тільки мати - [PERSON]. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не приймає участі в сімейному вихованні дитини та не дає позивачу [PERSON] згоди на виїзд їх дитини [PERSON], [INFO], за кордон, а такий тимчасовий виїзд дитини за кордон України надасть їй можливість духовного розвитку і не позбавить дитину права спілкуватися з батьком, то суд вважає можливим надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон без згоди батька дитини [PERSON].

Outcome: approved