Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила поділити житловий будинок [ADDRESS] , з господарчо-побутовими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, яке являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її, [PERSON] та [PERSON] , та автомобільний причеп - в ідеальних частках, виділивши їй 1/2 частину даного житлового будинку з присадибною ділянкою та причепа; а також стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування\~заявлених вимог\~зазначила,\~що27.02.2009 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області, про що зроблено відповідний актовий запис №17. На сьогодні нею подано до Голопристанського районного суду Херсонської області позовну заяву про розірвання шлюбу - справа №654/2221/21. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин за спільні кошти нею та [PERSON] було придбано житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] з господарчо-побутовими будівлями та спорудами, та земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га. Також, ними за час спільного проживання було придбано автомобільний причеп, який було оформлено на ім`я [PERSON] , купували приблизно в 2010 році. На даний час вартість такого причепа становить 10000 гривень, 1/2 вартості становить 5000 гривень Вважає, що заявлене нею майно являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її, [PERSON] , власністю та власністю її чоловіка - [PERSON] . На сьогоднішній день вони з відповідачем не домовились про порядок поділу нерухомого майна. Крім того, вона та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . На момент подання позовної заяви до суду домовленості щодо порядку і розміру стягнення аліментів між ними досягнуто не було. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували щодо їх задоволення. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно частини третьої\~статті 368 ЦК України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 60 СК України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Згідно з пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено частиною четвертою\~статті 65 СК України. Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сімї. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі\~статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Статтею 63 СК України\~визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно частини першої\~статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 27 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час спільного проживання сторонами було придбано житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , з господарчо-побутовими будівлями та спорудами, і земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.04.2009 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.04.2009 року, технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 10.10.2007 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.08.2021 року № 270191013, довідкою від 19.08.2021 року № 1786/02-24, виданої Долматівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області. Також, сторонами за час спільного проживання придбано автомобільний причеп. [PERSON] просила суд провести поділ спільного майна подружжя шляхом визнанням за кожним зі сторін права на ідеальну частку, яка є рівною. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що спірне майно, про поділ якого звернулася до суду позивачка, придбане у період шлюбу і за рахунок спільних коштів, є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а також враховуючи відсутність документів на спростування цих обставин, зважаючи на презумпцію спільності майна, суд визнає за кожним зі сторін право на ідеальну частку будинку з присадибною ділянкою та причепа, яка є рівною. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів слід зазначити наступне. Відповідно до положень\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно\~\~до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~\~ За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до положень ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну\~дитину -\~однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Долматівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, актовий запис № 11. На теперішній час дитина проживає разом зі своєю матір`ю , що підтверджується довідкою від 11.08.2021 року № 02-49/Г-220, виданою Виконавчим комітетом Голопристанської міської ради Херсонської області. Зважаючи на викладене, беручи до уваги роз`яснення пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, враховуючи, що позивач займається вихованням неповнолітньої дитини, повністю утримує її, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань по утриманню дитини, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень п. 1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.\~\~\~\~ Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved