Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , на термін продовження навчання, у розмірі ј частини від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що з 01 вересня 2018 року по теперішній час [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання юридичного факультету, IV рівня акредитації, на контрактній основі у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. В зв`язку з навчанням сина вона несе витрати на проїзд, харчування, купівлю одягу, придбання методичних посібників, роздрукування матеріалу, придбання канцелярських товарів. Позивач зазначає, що повністю утримує сина, чим поставлена в скрутне матеріальне становище. Посилаючись на вказане, просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/12 частини його заробітку. При цьому вказав, що 18.04.2018 уклав шлюб з [PERSON] .. На даний час безробітній, на його утриманні знаходиться дружина та малолітній син [PERSON] , а також непрацездатні за віком батьки. Крім того, надав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 березня 2001 року Юр`ївською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області (а.с. 7). Згідно довідки № 2033 від 23 серпня 2019 року, виданої заступником декана юридичного факультету з навчально-методичної роботи, [PERSON] , 2001 року народження, навчається на другому курсі юридичного факультету денної форми навчання, ІV рівня акредитації, на контрактній основі і стипендією не забезпечується, термін закінчення навчання 30 червня 2021 року. Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У вказаній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Згідно із ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлений до стягнення з відповідача на користь позивача розмір аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості. При цьому суд враховує ті обставини, що на утриманні у відповідача перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01, а також дружина [PERSON] , [INFO] , яка згідно КПН «ЦПМСД» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області № 508 від 05.08.2019, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 28.03.2019 по 14.12.2021. Згідно довідки Дніпровської районної філії Дніпропетровського ДЦЗ від 08.08.2019, [PERSON] зареєстрований як безробітній з 19.06.2019, отримує дохід : червень - 854,04 грн., липень - 3928,58 грн., всього 4782,62 грн.; утримані аліменти - 0,00 грн. Крім того, з наданої позивачем через канцелярію суду довідки державного виконавця № 20824 від 03.09.2019 року та інформаційної довідки № 179017384 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що відповідачу по справі [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 9,5700 га, яка перебуває в оренді Фермерського господарства «Вікторія». В той же час суд звертає увагу, що будь яких доказів щодо утримання непрацездатних батьків відповідачем суду не надано. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч. 1 ст. 27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Отже, з урахуванням наведених вище положень міжнародного закону, що є складовою національного законодавства, безумовний обов`язок відповідача стосовно надання ним належного утримання передусім неповнолітній дитини визначає істотне обмеження можливості надання ним утримання повнолітньому сину, який продовжує навчання. Натомість саме можливість надання матеріальної допомоги батьками є визначеною законом умовою їх обов`язку надання оспорюваного за предметом позову утримання повнолітній дочці, сину, які продовжують навчання, до досягнення двадцяти трьох років. Вказаний обов`язок відповідача щодо надання утримання неповнолітній дитині є безумовним, на відміну від обов`язку надання утримання повнолітньому сину, який продовжує навчання, що здійснюється за умови можливості платника надавати таку допомогу. З огляду на викладене, визначаючись щодо розміру стягнення аліментів, суд враховує той факт, що повнолітній [PERSON] здобуває вищу освіту, навчається на денній формі за контрактом, стипендію не отримує, відповідач є здоровою, працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), має на утриманні малолітнього сина, суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, оскільки заявлений позивачем їх розмір 1/4 частини його доходу вочевидь не відповідає принципам розумності та справедливості. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

Outcome: partial