Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначала, що 04.04.2017 р. між нею та відповідачем був укладений договір довічного утримання, який нотаріально завірений. Згідно вказаного договору відповідач взяв на себе зобовязання довічно утримувати її, забезпечувати щоденним триразовим калорійним харчуванням, доглядом, надавати побутові послуги та санітарно-гігієнічні послуги, забезпеченням потреб у відпочинку, медикаментами. Вартість матеріального забезпечення визначена у договорі не менше мінімальної місячної пенсії. Натомість вона передала відповідачу у власність свою квартиру. Відповідач не виконує взяті на себе обовязки, передбачені договором, не звертає уваги на її потреби і стан здоровя. Добровільно розірвати договір відповідач відмовляється, у звязку з чим просила розірвати договір довічного утримання. В судовому засіданні [PERSON] та її представниця [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначав, що на час укладення договору, він фактично утримував та доглядав за нею, придбав їжу та проводив ремонт квартири, який вона просила зробити. Так, 29.03.2017 року сплатив за заміну компресора на її холодильнику. Позивачка сама вибрала ті двері які їй були до вподоби, він оплатив їх придбання 03.04.2017 року. Того ж дня придбав будівельні матеріали для ремонту на загальну суму 4 785,00 грн. Актом виконаних робіт від 07.04.2017 року він підтверджує, що сплатив встановлення їй дверей, поточний ремонт сантехніки, поточний ремонт стелі на суму 1 450,00 грн. Він регулярно її відвідував, сплачував комунальні послуги за квартиру, надавав матеріальну допомогу, годував. В травні 2017 р. вона після поїздки до м. Київ, почала віддалятися від його родини, відмовлялася від допомоги та грошей. Почала казати про розірвання договору, на що він був не згоден, оскільки не розумів підстави. У зв'язку з чим, він почав направляти їй грошову допомогу через Укрпошту, але вона її теж відмовлялася отримувати. Вважає, що всі його дії свідчать про якісне виконання договору. Він є приватним підприємцем, має постійних дохід, позитивно характеризується. Посилання позивачки та те, що він не надав їй медичної допомоги, за якою вона звертається два рази на рік, не відповідає дійсності. Договір між ними укладено лише пять місяців потому, за весь цей час, вона жодного разу не скаржилася на погане самопочуття, не просила відвести її до лікарні для огляду лікарем тощо. Копії чеків про придбання продуктів, які нею надані за 2016 рік не мають відношення до справи, так само і чеки в яких зазначено придбання пива. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] надіслав заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, вирішення спору залишив на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників провадження та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] є власницею [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 29.01.2016 р. державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 4-195 (а.с.56). 04.04.2017 р. приватним нотаріусом Камянсько-Дніпровського нотаріального кругу Запорізької області [PERSON] був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 329 договір довічного утримання (догляду), який укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5-6). В даній квартирі зареєстрована позивачка, що підтверджується копією довідки № 3710 від 28.08.2017 р. виданої виконавчим комітетом Камянсько-Дніпровської міської ради Запорізької області (а.с. 9). Відповідно до п. 1.1 Договору [PERSON] передала у власність [PERSON] [ADDRESS]. Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч. 1 ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (ч. 1 ст. 749 ЦК України). За правилами ст. 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. На підставі п. 2.1 Договору [PERSON] зобовязався: надати побутові послуги та санітарно-гігієнічні послуги, забезпечити щоденним триразовим калорійним харчуванням та придатним до користування одягом та взуттям, здійснити догляд та забезпечити потреби у відпочинку, забезпечити надежними лікувальними засобами, сприяти зверненню відчужувача до органів влади, нотаріату, суду та адвокатури в разі потреби, у разі її смерті поховати з дотриманням ритуалу, який буде діяти на момент поховання. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що матеріальне забезпечення на місяць визначається в розмірі не менше мінімальної місячної пенсії, встановленої законодавством України. До істотних умов цього договору сторони віднесли можливість розірвання договору за загодою сторін, а у випадках невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією зі сторін - в судовому порядку (п. 4.3). Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Згідно зі ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. За змістом ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За містом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази здійснення [PERSON] довічного утримування [PERSON], в тому числі забезпечення щоденним триразовим харчуванням, одягом доглядом, лікувальними засобами, необхідною допомогою в розмірі мінімальної пенсії на місяць. Те, що [PERSON] деколи приходив до позивачки та передавав продукти харчування або приносив одяг і взуття, не є доказом виконання зобовязань за договором довічного утримання, а є лише свідчення певної допомоги, яка не є доглядом у розумінні вимог договору довічного утримання. Жоден з допитаних в ході слухання справи свідків не дав переконливих пояснень, що [PERSON] надавав щомісячну допомогу. Не заслуговують на увагу посилання відповідача щодо доведеності виконання зобовязання за договором довічного утримання шляхом ремонту побутової техніки до укладення договору, придбання будівельних матеріалів та поточний ремонт квартири. Крім того, з приєднаних до матеріалів справи фінансових документів не вбачається, що оплата комунальних платежів здійснюється [PERSON], оскільки платником визначено [PERSON] (а.с. 31, 90), не надано доказів придбання для позивачки продуктів харчування. Перерахунок грошових коштів в липні-серпні 2017 р. відповідачем через ЗД УДППЗ «Укрпошта» на імя [PERSON] суми переказу у 300 грн. суд до уваги не приймає, оскільки щомісячне матеріальне забезпечення складає у розмірі не менше мінімальної місячної пенсії. Крім того, копією довідки Камянсько-Дніпровського МКП «Карат» підтверджується факт, що за період з квітня по жовтень 2017 р. оплату за утримання прибудинкової території (квартплата) здійснює особисто щомісячно [PERSON] до каси підприємства (а.с. 93). Так, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду своїми показами підтвердили вимоги [PERSON] про розірвання договору у звязку з неналежним виконанням умов договору довічного утримання відповідачем. Суд не бере до уваги покази свідка [PERSON], які не підтверджені матеріалами справи, яка суду пояснила, що бачила кілька разів на тиждень [PERSON] з пакетами торгової марки АТБ та будматеріалами, які він заносив до квартири позивачки. Згідно копії довідки КУ «Камянсько-Дніпровський РЦПМСД» від 23.08.2017 р. [PERSON] перебуває на «Д» обліку з діагнозом гіпертонічна хвороба (а.с. 9), що в свою чергу є підставою для забезпечення відповідачем належними лікувальними засобами (за рецептами лікаря) та в необхідних випадках звернення до медичних установ разом із [PERSON], яка хворіє та є людиною похилого віку. Поясненнями свідків підтверджується, що відповідач фактично не виконував умови договору довічного утримання, між позивачкою і відповідачем виникали непорозуміння. Пояснення відповідача щодо відсутності потреби оплати комунальних послуг через наявність пільг (субсидії) у [PERSON]М, на думку суду, не можуть бути прийняті як доводи, що підтверджують належне виконання ним умов договору довічного утримання, оскільки квартира, з моменту укладення те реєстрації договору у нотаріуса стала належати йому на праві власності, через що він зобовязаний як власник сплачувати комунальні послуги. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд дійшов висновку про наявність підстав для\~\~розірвання оспорюваного договору, а отже, вимоги позивачки про розірвання договору\~\~підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 11, 16, 651, 755, 756ЦК України,

Outcome: approved