Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яку мотивувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2017. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини не надає. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. 14.09.2021 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, який мотивований тим, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Двокімнатна квартира, яка належить відповідачу на праві власності, була набута у власність ще задовго до укладання шлюбу (26.07.2012). Це вбачається з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на який посилається позивач в позовній заяві. Квартиру подарувала його баба. А, отже, в силу статті 57 СК України, зазначена двокімнатна квартира є його особистою приватною власністю, оскільки набута за договором дарування та до дати укладання шлюбу. 29.04.2021 позивач отримала від відповідача грошову суму в розмірі 11 000 грн. в якості компенсації вартості спільного нажитого за час шлюбу майна, про що позивач власноручно склала та надала розписку. При цьому згідно змісту розписки позивач не має до нього жодних претензій щодо майна та грошей. Відповідно до цього, посилання позивача у позовній заяві на те, що він має у власності нерухоме та рухоме майно є безпідставним та необґрунтованим. Разом з відповідачем проживала та проживає його похила, непрацездатна баба [PERSON] . Баба є пенсіонером та окрім пенсії не має жодних доходів. Баба хворіє на гіпертонію, підвищений артеріальний тиск, погано бачить одним оком, важко пересувається пересувається з палицею. Відповідач постійно матеріально допомагає їй надає гроші, купляє продукти харчування, купляє ліки, купляє одяг, морально підтримує тощо. Про це достовірно знає позивач, оскільки з 2018 року і до 2021 року позивач проживала разом з ним та бабою у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідач постійно\~відвідував сина,\~купляв йому\~харчі,\~іграшки та\~надавав гроші\~на одяг\~і лики\~(приблизно\~1\~500\~грн.\~щомісячно).\~Але з\~прояву поваги\~та відчуття\~довіри до\~позивач,\~він не\~брав з\~неї жодних\~документів на\~підтвердження цього.\~Нещодавно,\~за свій\~кошт,\~возив сина\~та позивача\~до м.\~Харків Харківської\~області в\~розважальний парк,\~де самостійно\~платив за\~розваги сина\~(приблизно\~6\~000,00\~грн.).\~Також,\~перерахував позивачу\~на утримання\~сина аліменти\~в розмірі\~1\~995,00\~грн. Отже, [PERSON] вважає позовні вимоги [PERSON] частково обґрунтованими та просить суд визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 від з усіх видів його заробітку (доходу). 20.09.2021\~до суду\~надійшла відповідь\~на відзив\~ [PERSON] ,\~який мотивований\~тим,\~що на момент подачі заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини від 29.04.2021 була додана копія договору купівлі-продажу транспортного засобу, яка свідчить, що у відповідача було рухоме майно. В телефонній розмові 16 вересня 2021 року відповідач сам сказав, що переписав автомобіль, але продовжує ним користуватися. Тобто, відповідач навмисно зробив цю процедуру, щоб спростити своє матеріальне становище. Відповідач повідомляє суду, що матеріально допомагає бабі [PERSON] , з якою він проживає та вказує, що робить це постійно. За період з 2017 по квітень 2021 року проживання разом з відповідачем та бабою, позивач з впевненістю може сказати, що жодної матеріальної допомоги бабі він не надавав. Баба сама купувала собі продукти харчування, ліки та вносила 1/4 частку за комунальні послуги. Утримання та матеріальна допомога бабі це не обов`язок відповідача, бо баба має працездатного сина, який проживає у сусідньому під`їзді. Син баби [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Баба має двох працездатних внуків: відповідача та [PERSON] . У відповідача є малолітня дитина, яка потребує піклування від батьків. У дитини вроджена вада серця з встановленим діагнозом Інститутом Серця в м. Києві. З останнього обстеження дитині показане медикаментозне лікування, це указується в Консультативному висновку від [PERSON] від 17.08.2021, де також вказано, що необхідна повторна консультація через 3 місяці (призначена на листопад 2021 року). Також за рекомендацією кардіолога та педіатра було прийняте рішення робити додаткові платні щеплення (вакцинацію) дитині від вітряної віспи. Зі слів лікарів, перебіг цієї хвороби може спричинити велике навантаження на серце, що з діагнозом дитини дуже небезпечно. Батько дитини був згоден та навіть обіцяв сплатити кошти за 1 дозу вакцини (потрібно 2 дози, ціна однієї 973 грн.) Але виславши кошти (1 000,00 грн.) на картку 01.09.2021, він це врахував як аліменти та зазначив це у своїй заяві. Відповідач вказує, що постійно відвідує сипа і витрачає на нього по 1 500,00 грн. щомісячно. З тою моменту, як вона разом із сином проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач відвідував сина 2 рази (декілька годин): 30.05.2021 та 30.06.2021. Зазначені відповідачем у своїй заяві 1500 грн. напевно, він і витрачає на кожну поїздку до сина, куди враховує свої транспортні витрати, щоб заправити свій автомобіль та комфортно доїхати до сина. Так, по приїзду, він купує гостинці в вигляді соків, солодощів та горіхів дитині, купує іграшки та водить до кафе, де є дитяча кімната, але жодних коштів на одяг та ліки він не надавав. Відповідач зазначає, що він возив сина та позивача до м. Харків за свій кошт та самостійно платив та розваги сина. По-перше, їх поїздка була з приводу обслідування дитини в Інституті Серця в м. Києві. По-друге, білети на поїзд вони оплачували кожен сам за себе, а за дитину по 50 відсотків. Проживання в м. Києві (були там 3 дні та 2 ночі) оплачували разом по 50 відсотків. Потім було прийняте рішення поїхати до Харкова, відвідати Парк Фельдмана, де провели 1 день та аквапарк. В Харкові були 2 дні, всі витрати на житло та розваги дитини оплачували по 50 відсотків. За цю поїздку вона також витратила приблизно 6 000,00 грн. Отже, позивач просить суд призначити аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків під прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з огляду на те, що у дитини, крім щоденних потреб, ще є основна життєво необхідна потреба в медикаментозному лікуванні і планових обстеженнях по вродженій ваді серця. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав частково з підстав, які викладені у відзиві на позов, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2017, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.09.2017 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 1145. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 05.04.2018, актовий запис № 246. З довідки про склад сім`ї та проживання № 2478, виданої 26.04.2021 Виконавчим комітетом Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та до складу її сім`ї входять: мати позивача [PERSON] , [INFO] , позивач [PERSON] , [INFO] , син позивача [PERSON] , [INFO] . Суд враховує, що відповідач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Доказів на користь протилежного до суду надано не було. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, доказів на користь протилежного до суду також надано не було. Крім того, до суду не було надано доказів того, що відповідач має на утриманні інших осіб або його стан здоров`я не дозволяє йому брати участь в утриманні дитини. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що справедливим та розумним буде покласти на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial