Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] у якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягувати від дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування таких вимог [PERSON] посилається на те, що з 20.12.2008 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого [INFO] у них народилася донька [PERSON]. В останній час вони з відповідачем проживають окремо та домовленості щодо сплати аліментів між ними не досягнуто. Відповідач не приймає постійної участі в утриманні доньки, ухиляється від виконання свого обов'язку, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пред'явлений до відповідача позов просила задовольнити. Вказала, що вона на теперішній час не працює, прозиває окремо від відповідача, та на даний час фактично створила нову сім'ю і мешкає з іншим чоловіком. Донька після фактичного припинення їхнього із відповідачем шлюбу залишилася проживати із нею. Її щомісячний заробіток становить приблизно 3000,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що він сплачує аліменти на корить позивачки у розмірі 500,00 грн. щомісячно. Два дні на тиждень дитина проживає із ним, та він і його батьки в цей час повністю забезпечують дитину усім необхідним. З більшим розміром аліментів він не погоджується. Зазначив, що він працює робітником на підприємстві та його щомісячний заробіток становить у середньому 3000,00 грн. щомісячно та який залежить від норми виробітки. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони з 20 грудня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки поміж сторонами погіршилися та вони припинили проживати разом, не ведуть сумісного господарства, не мають спільного сімейного бюджету. Після фактичного припинення подружніх відносин сторін, їхня донька залишилася проживати із позивачкою. Відповідач проживає окремо. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст. 180 СК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення пред'явленого позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дитину у судовому порядку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини, є працездатним, працює і має щомісячний заробіток, та зобов'язаний дитину матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним і має дохід. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial