Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, яким просила суд визнати за нею право постійного користування в порядку спадкування за законом земельною ділянкою площею 1,0 га., згідно Державного акту на право постійного користування землею ІІІ-ХС № 011330, виданого Інгулецькою сільською радою Білозерського району Херсонської області 30.10.2001 року, що знаходиться на території Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, яка надавалась для ведення особистого підсобного господарства Рішенням Інгулецької сільської Ради народних депутатів Білозерського району Херсонської області від 27 жовтня 2001 року № 85 та перебувала у постійному користуванні [PERSON] , яка померла [INFO] . Свій позов мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Позивач є єдиною її спадкоємицею. Рішенням Інгулецької сільської Ради народних депутатів Білозерського району Херсонської області від 27 жовтня 2001 року № 85 [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,0 га, розташовану на території Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, надану для ведення особистого підсобного господарства. За життя мати не встигла оформити право власності чи право оренди на вказану земельну ділянку. З метою успадкування права постійного користування земельною ділянкою, 22.04.2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Луб`янського В.А., проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері у зв`язку відсутністю права власності на земельну ділянку. Позивач наголосила, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, а діючим законодавством не врегульовано питання припинення права землекористування в зв`язку зі смертю фізичної особи та право на спадкування права постійного користування земельними ділянками. Посилаючись на рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 року по справі 3 1-17/2005, ст.ст. 407 ч.2, 1218, 1225 ЦК України, ст. 92 ч.1 ЗК України, [PERSON] просила задовольнити її вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні: Позивач заявлені вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні позову. Просила суд задовольнити її вимоги у повному обсязі. Представник Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області надав суду заяву, якою просив розглянути справу без їх участі, позов визнав. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 05 червня 2019 року було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 01 липня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.09.1984 року Інгулецькою сільською радою Білозерського району Херсонської області, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.09.2016 року Виконавчим комітетом Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, позивач є донькою [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.12.2012 року Виконавчим комітетом Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, [PERSON] померла [INFO] . Суд звертає увагу, що прізвище померлої [PERSON] у свідоцтві про смерть та прізвище матері позивача у свідоцтві про народження, різняться. З державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ-ХС № 011330 вбачається, що [PERSON] було надано в постійне користування земельну ділянку площею 1,0 гектарів в межах згідно з планом на території Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, надану для ведення особистого підсобного господарства. З матеріалів спадкової справи після [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що позивач єдина, хто звернувся до нотаріальної контори з питання отримання спадщини після померлої. Листом-роз`ясненням про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 22.04.2019 року, приватний нотаріус Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Луб`янський В.А. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері на земельну ділянку в зв`язку відсутністю на неї права власності. Вивчивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Положеннями ст. 11 ЦК України визначені підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Так, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ч.1 ЦК України. Відповідно до ст. 5 ч. 1 ЦПК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Так, звернувшись до суду позивач просить суд визнати за нею постійного користування земельною ділянкою площею 1,0 га., яка на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ-ХС № 011330, перебувала в постійному користуванніїї матері - [PERSON] Статями 7, 23 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається із земель, що перебувають у державній власності, в тому числі, громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. При цьому, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Згідно ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена. Положеннями ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, земельні ділянки, надані громадянам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення порядку та отримання у власність чи користування. Як випливає із положень ст.ст. 131, 407 та 1225 ЦК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.До спадкоємців право власності на земельну ділянку переходить за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут), що має бути підтверджено договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право. Аналогічна правова позиція викладена в правових позиціях Верховного суду України по справі № 6-3113цс15 та справі № 6-2329цс16. Підсумовуючи вищевикладене, надавши об`єктивну оцінку наявності порушеного права позивача, суд дійшов висновку, що [PERSON] , отримавши державний акт на право постійного користування землею серії ІІІ-ХС № 011330, отримала у постійне користування земельну ділянку площею 1,0 гектарів в межах згідно з планом на території Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області, права власності на вказану земельну ділянку спадкодавцем не набувалося, а право користування земельною ділянкою за вищевказаним актом не входить до складу спадщини [PERSON] та припинилося з її смертю, а отак, вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed