Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона із [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2017 року, однак про між ними припинені фактичні шлюбні стосунки, у зв'язку з тим, що між сторонами зникло взаємопорозуміння та взаємоповага, внаслідок чого виникали сварки, тому на даний час сторони проживають окремо. Позивач переконана, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, на примирення не згодна. Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Також позивач після розірвання шлюбу просила стягнути з відповідача сплачену нею при зверненні з позовом до суду суму судового збору у розмірі 704,80 грн. У підготовче засідання позивач та її представник не з'явилися, останній надав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності сторони позивача, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також вказав, що проти позову не заперечує. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У ч. 4 ст. 206 ЦПК України зазначається, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12 липня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2076, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Із позовної заяви судом встановлено, що протягом останніх декількох місяців між подружжям припинені фактичні шлюбні стосунки, у зв'язку з тим, що між сторонами зникло взаємопорозуміння та взаємоповага, внаслідок чого виникали сварки, тому на даний час сторони проживають окремо. Позивач переконана, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, на примирення вона не згодна. Спільних дітей від цього шлюбу сторони не мають. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. В той же час, у наданій суду заяві відповідач також наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 3 ст. 105 СК України зазначається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що дана родина розпалася, позивач наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне задовольнити позо повністю та розірвати шлюб між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплаченої при зверненні з позовом до суду суму судового збору у розмірі 704,80 грн (а.с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved