Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до приватного підприємства «СТД-Агро» про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON]. До складу спадщини входить земельна ділянка (пай № 353), що знаходиться на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (кадастровий номер 1221055800:01:026:0353) площею 6,0728 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 15 жовтня 2009 року між [PERSON] (орендодавцем) та приватним підприємством «СТД Агро» укладено договір оренди землі строком на десять років. Умовами договору передбачено орендна плата та порядок її сплати, також передбачено умови використання земельної ділянки. Протягом строку дії договору приватне підприємство «СТД Агро» постійно порушувало зобовязання за договором, зокрема з 2012 року припинило здійснювати обробку земельної ділянки, що почало приводити до заростання земельної ділянки буряном, а з 2013 року не виплачувалась орендна плата. Внаслідок чого позивач звернулася до іншого підприємства з проханням здійснювати обробку земельної ділянки, а також з метою отримання грошових коштів за надання земельної ділянки в оренду. 3 березня 2014 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Фарт» було укладено договір оренди даної земельної ділянки. Таким чином з березня 2014 року дана земельна ділянка використовується ТОВ «Агро-Фарт», яке вчасно та відповідно до умов договору здійснювало виплату орендної плати. У звязку з порушенням умов договору, а саме систематична несплата орендної плати та невикористання земельної ділянки, позивач просила суд розірвати договір оренди землі від 15 жовтня 2009 року, укладений між [PERSON] та приватним підприємством «СТД Агро». До початку розгляду справи по суті відповідачем заявлено зустрічний позов до [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Фарт» про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначено, що після отримання позовної заяви [PERSON] приватному підприємству «СТД Агро» стало відомо, що 3 березня 2014 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Фарт» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,0728 га, яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (кадастровий номер 1221055800:01:026:0353), також [PERSON] передала дану земельну ділянку ТОВ «Агро-Фарт» за актом приймання-передачі. Такі дії [PERSON] порушують права приватного підприємства «СТД Агро», як орендаря даної земельної ділянки, оскільки строк дії договору оренди даної земельної ділянки не припинено. Відповідачі не є законним володільцями даної земельної ділянки, оскільки договір оренди між [PERSON] та ТОВ «Агро-Фарт» не зареєстровано у встановленому законом порядку, а [PERSON] не мала права передавати власну земельну ділянку у користування іншій особі. У звязку з чим позивач за зустрічною позовною заявою просив суд витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Фарт» на користь приватного підприємства «СТД Агро» земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,0728 га (кадастровий номер 1221055800-01-026-0353), що знаходиться на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області). Ухвалою суду від 23 лютого 2015 року зустрічний позов ПП «СТД Агро» було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.48). В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги, суду пояснила, що з 2012 року приватне підприємство «СТД Агро» не обробляло земельну ділянку, вона передавала в оренду земельну ділянку іншому підприємству, проте договір не було укладено у звязку з тим, що є договір з приватним підприємством «СТД Агро». Орендна плата не була сплачена за 2014 рік, за інші роки орендну плату отримувала, проте не в повному обсязі. Просила суд розірвати договір оренди, оскільки вона має намір самостійно обробляти земельну ділянку. Зустрічний позов не визнала, оскільки вважає, що вона є власником земельної ділянки та має право розпоряджатися нею на власний розсуд. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги. Підставою для дострокового розірвання договору оренди представник позивача вважав порушення приватним підприємством «СТД Агро» умов договору, а саме недотримання вимог законодавства щодо використання земельної ділянки та порушення умов використання земельної ділянки з метою збереження родючого шару землі, боротьби з бурянами, недопущення погіршення якості ґрунтів, зокрема заростання земельної ділянки бурянами). Проти задоволення зустрічних позовних вимог представник позивача заперечував, оскільки позивачем за зустрічною позовною заявою не доведено, що відповідачі чинять будь-які перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою приватному підприємству «СТД Агро». ТОВ «Агро-Фарт» не використовувало дану земельну ділянку, оскільки не було зареєстровано договір оренди у встановленому законом порядку. Представник відповідача, приватного підприємства «СТД Агро» первісний позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки позивачем не доведено, що знаходження бурянів на земельній ділянці в 2012 році, зафіксоване комісією, яка не має на те законним повноважень, не підтверджує того факту, що погіршився стан земельної ділянки, або ж її неможливо використовувати. Окрім того обстеження земельної ділянки проводилось за відсутності як власника земельної ділянки, так і орендаря. До будь-якої відповідальності за порушення норм земельного законодавства щодо використання земельної ділянки, переданої в оренду, приватне підприємство «СТД Агро» не притягувалось. За 2012-2013 роки орендна плата вносилась своєчасно та в повному обсязі. За 2014 рік орендна плата не сплачувалась, оскільки земельна ділянка знаходилась у користуванні ТОВ «Агро-Фарт», що є підставою для звільнення орендаря від сплати орендної плати за цей рік. Також представник відповідача підтримав зустрічний позов та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги, оскільки позивач, [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала факт укладення договору оренди з ТОВ «Агро-Фарт», про що також зазначила в позовній заяві, передала її за актом приймання-передачі та підтвердила свої наміри самостійно обробляти земельну ділянку, не зважаючи на наявність договору оренди з приватним підприємством «СТД Агро». Відповідач, ТОВ «Агро-Фарт» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та надав письмові заперечення проти зустрічної позовної заяви приватного підприємства «СТД Агро», в яких зазначив, що у ТОВ «Агро-Фарт» не виникло право оренди земельної ділянки, не зважаючи на укладений договір оренди земельної ділянки, оскільки право оренди не було зареєстроване. Приватне підприємство «СТД Агро» не надало жодних доказів того, що земельна ділянка вибула з його володіння. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 15 жовтня 2009 року між [PERSON] та приватним підприємством «СТД Агро» було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON] (орендодавець) передала в строкове платне користування приватному підприємству «СТД Агро» (орендар) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,0728 га на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (кадастровий № 1221055800-01-026-0353) строком на 10 років. Договір зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділ Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 044011900270 15 квітня 2010 року (а.с.9-11). 28 травня 2012 року [PERSON] померла і на підставі свідоцтва право на спадщину за законом від 6 лютого 2013 року право власності на дану земельну ділянку перейшло до [PERSON] (а.с.8). Право власності [PERSON] було зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 6 лютого 2013 року (а.с.17). Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час укладення договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договором оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Таким чином, до [PERSON], яка набула права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON], перейшли права та обовязки орендодавця за договором оренди землі від 15 жовтня 2009 року, укладеним між [PERSON] та приватним підприємством «СТД Агро». Даний договір не розірвано та не визнано недійсним у встановленому законом порядку, а тому він є чинним. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону. Умовами договору (п.12) передбачено можливість припинення дії договору шляхом його розірвання на підставі рішення суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використання, а також з інших підстав, визначених законом. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. Підставою для дострокового розірвання договору оренди позивач вважає порушення приватним підприємством «СТД Агро» обовязків, передбачених договором, а саме використання земельної ділянки з порушенням вимог чинного земельного і екологічного законодавства, державних і місцевих стандартів, нормі правил щодо використання землі, а саме захаращення земельної ділянки бурянами. Також підставою для дострокового розірвання договору оренди позивач вважає несвоєчасну орендну плату та несплата орендної плати за 2014 рік. Суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими та не вбачає підстав для дострокового розірвання договору оренди з огляду на наступне. В обґрунтування порушення орендарем, приватним підприємством «СТД Агро» обовязків передбачених договором позивач посилається на акт обстеження полів ПП «СТД Агро», землі яких знаходяться на території Новомиколаївської та Першотравенської територіальних громад Верхньодніпровського району від 3 серпня 2012 року, складений начальником відділу з організації виробництва, переробки та маркетингу рослинницької продукції УАПР, землевпорядниками Першотравенської та Новомиколаївської селищних рад, затверджений начальником управління агропромислового розвитку Верхньодніпровської районної державної адміністрації. Відповідно до даного акту в результаті обстеження було встановлено, що на полі № 26 спостерігається посів сорго, але через велику забуряненість посів сорго майже загинув; на полі № 24 знаходиться посів соняшнику приблизна біологічна врожайність складає 8ц/га; на полі № 23 знаходиться посів соняшнику приблизна біологічна врожайність складає 10ц/га; на полі № 22 та № 25 знаходиться пізній посів соняшнику, стан посіву слабкий, врожайність встановити не можливо. Також згідно з даним актом по даному господарству спостерігається недотримання сівозміни, велика частина полів засіяна соняшником, що не відповідає оптимальному співвідношенню в структурі посівів. На полях, де посіяно сорго на зерно спостерігається засміченість, що порушує агротехнологічні норми. На полях, які знаходяться під паром теж спостерігається велика забуряненість, що не дає можливості накопичити продуктивної пологи в ґрунті. Господарство за оренду паїв ще не розрахувалось. Комісія вважає, що дане господарство не раціонально використовує ріллю в обробітку (а.с.24). Суд не приймає даний акт як доказ порушення ПП «СТД Агро» умов договору, оскільки ним лише зафіксовано загальний стан полів, які знаходяться в оренді ПП «СТД Агро» станом на 3 серпня 2012 року. Стан конкретної земельної ділянки не зафіксовано, зокрема не зазначено, на якому полі знаходиться земельна ділянка, яка належить [PERSON] Як показала в судовому засіданні свідок [PERSON], яка приймала участь у складанні даного акту до селищної ради надходили скарги від пайщиків про те, що з ними не розрахувались за оренду землі. Були обстежені поля та було зафіксовано, що поля в бурянах і тому зробили висновок про нераціональне використання земельних ділянок. Проби ґрунту не брали. З якою метою складався акт не відомо. Власники земельних ділянок та представник орендаря в обстеженні земельних ділянок участі не приймали. З урахуванням показів свідка суд приходить до висновку, що даним актом зафіксована субєктивна думка членів комісії, які її склали. Суд не може приймати даний доказ як обєктивний, оскільки обстеження земельних ділянок проводилось за відсутності орендаря. Жодних правових наслідків за результати складання даного акту не настало, зокрема до будь-якого виду відповідальності ПП «СТД Агро» за порушення земельного законодавства щодо порядку використання земельної ділянки не притягувалось. Окрім того, сам по собі факт забуряненості земельної ділянки в серпні 2012 року, на думу суду не є підставою для дострокового розірвання договору оренду, з огляду на те, що відповідно до умов договору договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду за наявності двох підстав: 1) невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та 2) випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Судом було створено всі умов для надання сторонам доказів в обґрунтування своїх доводів та заперечень, розяснено обовязок доведення обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, проте позивачем та її представником не було надано жодних доказів наявності другої підстави для дострокового розірвання договору оренди, зокрема те, що земельну ділянку було знищено, пошкоджено і це істотно перешкоджає ї використанню. Інших підстав припинення права користування земельною ділянкою, визначених ст. 141 Земельного кодексу України не встановлено. Також суд вважає необґрунтованими доводи позивача та її представника, що підставою для дострокового розірвання договору є несвоєчасне внесення орендної плати та несплата орендної плати в повному обсязі з огляду на наступне. Матеріалами справи підтверджується, що за 2012-2013 роки ПП «СТД Агро» розрахувалося з орендодавцем та сплатило 3500 грн. за кожний рік, що підтверджується відповідними відомостями (а.с.60). Окрім того дану обставину в судовому засіданні не заперечувала позивач. Доводи позивача про те, що за 2013 рік ПП «СТД Агро» мало сплатити 5000 грн. нічим не підтверджуються та суперечать умовам договору, оскільки згідно з п. 4 договору орендна плата встановлена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Станом на 2013 та 2014 роки нормативна грошова оцінка земельної ділянки складала 111681 грн. 60 коп., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с.8) та договором оренди землі від 3 березня 2014 року (а.с.18), а тому орендна плата складала 3350 грн. 45 коп. Також умовами договору передбачено, що орендна плата сплачується орендодавцю щорічно в строк до 31 грудня. У звязку з чим суд відхиляє доводи позивача про те, що орендна плата сплачувалась з порушенням строків, а саме під кінець року, оскільки такий порядок розрахунків відповідає умовам договору. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що за 2012-2013 роки ПП «СТД Агро» своєчасно та в повному обсязі розрахувалося з орендарем за оренду земельної ділянки. Щодо несплати орендної плати за 2014 рік, суд також відхиляє такі доводи позивача як підставу для дострокового розірвання договору оренди з огляду на те, що згідно з актом прийму-передачі земельної ділянки від 3 березня 2014 року [PERSON] передала, а ТОВ «Агро-Фарт» прийняло в оренду земельну ділянку, у звязку з чим в 2014 році ПП «СТД Агро» не використовувало земельну ділянку. Суд також звертає увагу, що в позовній заяві позивач також посилається на те, що в 2014 році передала в оренду земельну ділянку ТОВ «Агро-Фарт» та орендар використовував її відповідно до умов договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що земельна ділянка в 2014 році не використовувалась ПП «СТД Агро» через обставини, за які він не відповідає, що у відповідності до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України є підставою для звільнення від плати за цей час. При розгляд справи №146 цс12 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого відповідно до п «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати, а тому підставою розірвання договору оренди є саме систематична несплата орендної плати. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В той же час позивачем не надано суду жодних доказів обґрунтування дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між нею та приватним підприємством «СТД Агро», зокрема систематична несплата орендної плати, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, тощо. Окрім того, у разі неналежного виконання орендарем обовязку за договором щодо своєчасної сплати орендної плати позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості по орендній платі та притягнення орендаря до відповідальності за порушення грошового зобовязання у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 526, 525 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи обставини справи, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог [PERSON], а тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо заявлених зустрічних позовних вимог ПП «СТД Агро», суд приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджується, що 3 березня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Агро-Фарт» було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON] (орендодавець) передала в строкове платне користування ТОВ «Агро-Фарт» (орендар) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,0728 га на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (кадастровий № 1221055800-01-026-0353) строком на 10 років (а.с.18-19). [PERSON] ж дня між сторонами було підписано акт прийму-передачі земельної ділянки в оренду (а.с.22), акт визначення меж земельної ділянки в натурі (а.с.23). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. В судовому засіданні в судових дебатах позивач підтвердила, що вона самостійно обробила земельну ділянку в цьому році та має намір самостійно використовувати земельну ділянку. ТОВ «Агро-Фарт» не набуло право користування на земельну ділянку у встановленому законом порядку, оскільки згідно з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 25 червня 2014 року ТОВ «Агро-Фарт» було відмовлено у реєстрації такого права (а.с.67). У звязку з чим суд вважає доведеним факт незаконного володіння земельною ділянко [PERSON] та ТОВ «Аго-Фарт». На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог ПП «СТД Агро» про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Фарт» на користь приватного підприємства «СТД Агро» земельної ділянки. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідачів за зустрічною позовною заявою про те, що позивачем не надано жодних доказів про те, що йому чиняться перешкоди в користуванні земельної ділянкою, оскільки такі обставини, не підлягають доказуванню, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, а саме витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, а не усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що зустрічний позов ПП «СТД Агро» підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Оскільки позивачу було відмовлено у задоволенні позову, судові витрати понесені нею, а саме сплачений судовий збір, відшкодуванню не підлягають та відносяться за рахунок позивача. За подання зустрічної позовної заяви ПП «СТД Агро» було сплачено 1394 грн. 98 коп. (а.с.39). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України у позовах про витребування майна ціна позову визначається вартістю майна. Суд не приймає до уваги витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ТОВ «Любомирівка-Агро», на підставі якого позивач визначив ціну позову 139497 грн. 30 коп., оскільки сторонами не надано доказів, що такий витяг стосується спірної земельної ділянки. Разом з тим, суд вважає за необхідне визначити ціну позову, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної в договорі оренди землі від 3 березня 2014 року 111681 грн. 60 коп. (а.с.18). А тому сума судового збору, яка підлягає сплаті в даному випадку у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 1116 грн. 82 коп. У звязку з чим на підставі ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем за зустрічною позовною заявою судові витрати підлягають стягненню з відповідачів, а сума переплаченого судового збору у відповідності до ч. 2 ст.80 Цивільного процесуального кодексу України підлягає поверненню позивачу. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved