Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 26 вересня 2013 року , який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1417. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Впродовж останнього року подружнє життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу у них народилась дитина: [PERSON], [INFO], яка перебуває лише на її утриманні. Позивачу одній важко утримувати доньку. Відповідач відмовляється від надання їй матеріальної допомоги у добровільному порядку. Посилаючись на вищенаведене, позивач просила шлюб розірвати та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 800грн. (вісімсот гривень), щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згідний сплачувати по 800грн., щомісячно, на утримання дочки, проте заперечував щодо стягнення з нього судових витрат, просив розділити їх порівну. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 26 вересня 2013 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1417, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26 вересня 2013року. (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 березня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що [INFO] народилась [PERSON], батьками якої є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Судом встановлено, що малолітня дитина на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач є її батьком, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище сторін, і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 800грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення постановлено на користь позивача, тому її вимога щодо стягнення з відповідача в її користь понесених нею судових витрат також підлягає до задоволення . Крім того, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача в її користь понесених витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішення. Визначаючи розмір витрат на правову допомогу адвоката, які слід стягнути з відповідача, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує складність справи та ту обставину, що позов задоволено повністю. З акту № 1 виконаних робіт (наданих послуг), розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу вбачається, що вартість послуг адвоката Квятковського Б.М. за з'ясування фактичних обставин справи в клієнта, складання позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, участь в судовому засіданні становить 1000,00 грн., які було сплачено [PERSON], що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 38 від 31.08.2016р., наданою позивачу адвокатом [PERSON] Крім того, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved