Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд із позовною заявою про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим\~ приміщенням, зокрема квартирою №50, що знаходиться за адресою: вулиця Карпатська, 2, в м.Івано-Франківськ. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що саме позивач є власником квартири №50, що знаходиться за адресою: вулиця Карпатська, 2, в м.Івано-Франківськ. Крім позивача у вказаному будинку зареєстрований також і відповідач.\~ Відповідно до тверджень позивача, у вказаному будинку відповідач не проживає понад пятнадцять років, однак реєстрація місця проживання залишається за даною адресою. Крім того, позивачем подано до суду в якості доказів факту не проживання відповідача в\~ квартирі №50, що знаходиться за адресою: вулиця Карпатська, 2, в м.Івано-Франківськ заяву №02-02/2282 від 06.08.2018року КП «МІУК», з якої вбачається, що гр. [PERSON], [NUMBER], зареєстрована за адресою [INFO] та гр. [PERSON], [NUMBER], зареєстрована за адресою [INFO] підтверджують факт не проживання відповідача по вказаній вище адресі. Як вбачається із поданої до суду позовної заяви, жодних особистих речей відповідача у спірній квартирі немає, на думку позивача, відповідач втратив інтерес до даного житлового приміщення як до свого постійного проживання. Крім того, його реєстрація у даному будинку тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які ж відповідач не оплачує. Враховуючи те, що позивач не має можливості належним чином здійснювати своє право власності та користування будинком у звязку із реєстрацією в ній відповідача, вона звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. а саме: квартирою №50, що знаходиться за адресою: вулиця Карпатська, 2, в м.Івано-Франківськ. В судове засідання позивач не прибув, при цьому подавши суду заяву за змістом якої просив позовні вимоги задовольнити, а справу розглядати у її відсутності. Відповідач,в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справи у відсутності сторін, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира №50, що знаходиться за адресою: вулиця Карпатська, 2, в м.Івано-Франківськ. Відповідно\~ до витягів про реєстрацію права власності (а.с. 21, 24),копії будинкової книги (а.с. 15-18), свідоцтва про право власності на житло (а.с.13-14) власником квартири квартира №50, що знаходиться за адресою: вулиця Карпатська, 2, в м.Івано-Франківськ є позивач. В спірному будинку, окрім позивача на даний час зареєстрований відповідач, що підтверджується довідкою №02-02/2999 від 03.08.2018року КП «МІУК» (а.с. 28). У своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що відповідачі у будинку останні 15 років не прожива6, обовязків\~ по оплаті комунальних послуг жодних не здійснюють, у звязку з чим просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, відповідно до ст.317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як визначено нормами ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як визначено ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України свідчить, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на спірний будинок, що в свою чергу включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку і порушується на даний час. Факт не проживання відповідача в спірній квартирі понад 1 рік підтверджується безпосередньо заявою, відповідно до якої відповідач вже значний період часу не проживає у вказаному будинку, а також той факт, що відповідач не бере участі у оплаті комунальних послуг та веденні господарства, в той же час факт реєстрації місця проживання відповідача за вказаною вище адресою несе додаткові витрати для позивача по оплаті житлово-комунальних послуг. Крім того, судом встановлено, що будь-яких перешкод позивач у користуванні спірним будинком відповідачам не створює. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставними, обґрунтованими і такими, що підлягає задоволенню. В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати покладаються на відповідачів, згідно до ст. 141 ЦПК України . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved