Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач є власницею квартири [ADDRESS] За вищезазначеною адресою зареєстрований відповідач. Відповідач не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі і взагалі даним житлом він не цікавиться. Так як позивач є власницею квартири, має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, але наявність реєстрації відповідача, який добровільно не бажає знятися з реєстрації, не дає їй повністю реалізувати всі складові права власності, а саме розпоряджатися нерухомим майном. Оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає та добровільно знятися з вищезазначеної реєстрації не бажає, позивач змушена звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. Позивач та її представник в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали, просять суд їх задовільнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Позивач пояснила, що відповідач її колишній чоловік, більше 3 років в належній її квартирі не проживає. Відповідач в судове засідання не з'явився, судову повістку не отримував, оскільки не проживає в зареєстрованому місці проживання, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК є таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не надіслав. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожний окремо суду пояснили, що відповідач [PERSON] в квартирі позивача не проживає близько 3 років, оскільки мешкає в іншому місці та є колишнім чоловіком позивача. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування жилої квартири від 05.01.2001 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] В будинку за вищевказаною адресою також зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] близько 3 років, так як він виїхав на інше місце проживання, що підтверджується показами свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є не\-порушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільного вибору місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї, власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Судом встановлено з пояснень позивача, свідків, що відповідач в квартирі близько 3 років не проживає, а лише зареєстрований. Виходячи з викладеного він втратив право на користування зазначеним житлом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Outcome: approved