Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача виконавчий комітет Берегівської міської ради Закарпатської області в особі служби у справах дітей, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позов мотивувала тим, що 26 січня 2013 року уклала шлюб з [PERSON], який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що складено відповідний актовий запис за № 38. При реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося з самого початку. Причин цьому чимало, серед них і постійні подружні зради, і рукоприкладство з боку відповідача, і регулярне зловживання ним спиртними напоями, і ведення ним антисуспільного способу життя. Будучи напідпитку, останній стає ще більш жорстоким, ніж зазвичай, він запросто може побити позивачку та їх сина просто так. Відповідач завжди нехтував дружиною. Він ніколи не приділяв їй належної уваги, не цікавився її потребами, відносився до неї зверхньо, часто ображав та кривдив. Тривалий час позивачка терпіла чоловікові, оскільки хотіла зберегти їх сімю. Вона безліч разів просила його змінитися, однак він так цього і не зробив. Ужовтні 2014 року відповідач прогнав її разом з їх сином. Їм більше півроку довелося жити в орендованій квартирі, поки в травні 2015 року не повернулася додому в м. Берегове (Закарпатська обл.). З тих пір проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На даний час шлюб між ними існує лише формально. Подальше подружнє життя з відповідачем і збереження сім'ї вважає неможливим та недоцільним, оскільки це суперечитиме її інтересам та інтересам їх малолітнього сина. Примирення між ними неможливе. Враховуючи вік малолітнього [PERSON], його особисту прихильність до позивачки та інші обставини, що мають істотне значення, вважає, що останнього слід залишити проживати разом з нею. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, своєчасно, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав, тому на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує позивачка. Представники третьої особи органу опіки та піклування Берегівської міської ради до судового засідання не зявилися, згідно поданого листа, просили справу розглянути за їх відсутності. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 110 СК України містить положення про те, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ст. 112 СК України передбачено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, шлюб є добровільним союзом чоловіка та жінки, і так як сторони більше не бажають бути у шлюбі, вони за час спільного проживання не змогли створити міцної сімї, шлюб їх існує формально, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, спільних дітей не мають, тому шлюб слід розірвати. Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи вік малолітнього сина сторін [PERSON], його особисту прихильність до позивачки, слід задовольнити її вимогу про визначення місця проживання дитини з нею.

Outcome: approved