Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку мотивувала тим , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.01.2007р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з травня 2014р., коли відповідач [PERSON] виїхав на територію Російської Федерації, де і мешкає до теперішнього часу. Позивачка посилається на те , що спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя, сімейні обов'язки. Подальше спільне життя та збереження сім'ї суперечить її інтересам , тому просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. У зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивачка [PERSON] в поданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 16.03.2016р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.112 СК України , суд виясняє фактичні взаємини подружжя, реальні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них , інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. З матеріалів справи видно , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з з 27.01.2007р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з травня 2014р., коли відповідач [PERSON] виїхав на територію Російської Федерації, де і мешкає до теперішнього часу. Позивачка посилається на те , що спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя, сімейні обов'язки, у зв'язку з чим , подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе, тобто збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Таким чином , матеріалами справи підтверджено , що сім'я фактично розпалася , позивачка примиритися не бажає і подальше сумісне життя і збереження шлюбу заперечує її інтересам. Спору про місце мешкання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу між сторонами не має , у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved