Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до СГВК ім. Івана Франка у якому поставила питання про визнання за нею права власності на нерухоме майно, що було виділене їй як майно пайового фонду. Зокрема просить визнати за нею право власності на приміщення АВМ, приміщення корівника, виробничий будинок, приміщення нової комори та приміщення телятника. Заявлені вимоги у поданій заяві позивачка обґрунтувала тим, що у процесі реформування аграрного сектору економіки на підставі Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колгосп ім. Івана Франка у 2000 році був реорганізований у СГВК ім. Івана Франка. Майно колгоспу було розпайоване згідно наказу Мінагрополітики від 14.03.2001 року №62 «Про затвердження порядку розподіл та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» відповідно до списку осіб, які мали право на майновий пай. На підтвердження права кожного пайовика на майно пайового фонду було видано свідоцтва з визначенням грошової частки кожного пайовика. У свідоцтві зазначено суму, на яку член реорганізованого КСП міг отримати майно, що підлягало паюванню та відсоток такого майна у загальному пайовому фонді. Відповідно до Наказу Мінагрополітики від 09.04.2001 року №97 «Про затвердження рекомендацій щодо використання майна, яке перебуває у спільній частковій власності» права на майнові паї могли відчужуватись на підставі угод цивільно-правового характеру. Нею було придбано майнові паї у 142 пайовиків шляхом сплати повної вартості майнового паю кожному пайовику зокрема на загальну суму 680 тис.грн., що підтверджується відомістю-реєстром передачі їй майнових паїв від 17.08.2019 року з внесенням відомостей про кожного пайовика, який здійснив таке відчуження та підписом пайовиків. Відповідно до п.13,14 Наказу Мінагрополітики від 09.04.2001 року №97 Іваниківська сільська рада на підставі вказаної цивільно-правової угоди мала підстави для видачі нового єдиного Свідоцтва. Однак за її зверненням сільська рада у видачі нового свідоцтва про право власності на передані їй майнові паї пайовиками СГВК ім. Івана Франка відмовила, посилаючись на те, що книгу обліку свідоцтва про право власності на майнові паї на даний час не веде. Маючи право на розпайоване майно на суму 680 тис. грн. вона звернулась до СГВК ім. Івана Франка з приводу виділення їй у натурі у рахунок майнових паїв конкретного майна. Згідно рішення зборів уповноважених СГВК ім. Івана Франка від 12.09.2019 року їй вирішено передати у натурі у власність у рахунок майнових паїв приміщення АВМ (агрегату вітамінної муки), приміщення корівника, виробничий будинок тракторної бригади, приміщення нової комори і приміщення телятника. Відповідно до акту прийому передачі основних засобів в рахунок майнових паїв майнова комісія СГВК передала, а вона прийняла у володіння виділені за рішенням зборів приміщення. З метою реєстрації права власності на отримане нерухоме майно звернулась до державного реєстратора. Однак рішенням державного реєстратора Шлапак Г.М. від 28.09.2019 року їй відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності по кожному з об`єктів нерухомості. При цьому державний реєстратор мотивувала свою відмову тим, що Міністерством аграрної політики та продовольства України Наказом від 11.04.2013 року №253 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів» визнано такими, що втратили чинність Наказ Мінагрополітики країни від 14.01.2001 року №62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» та Наказ Мінагрополітики України від 14.03.2001 року №63 «Про затвердження Порядку оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», якими було врегульовано ці питання. Крім того, реєстратор зазначила, що для проведення державної реєстрації не надано усіх належних документів на підтвердження набуття права власності на майно. За таких обставин, отримавши фактично майно у своє володіння та користування вона залишається позбавлена можливості ним розпоряджатись, оскільки немає можливості провести реєстрацію належного їй майна. Тому вимушена звертатись в суд з позовом про визнання її права власності. У підготовче судове засідання [PERSON] подала суду заяву у якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала. Представники відповідача Федорів С.І. та Новосельський В.М. в судовому засіданні заявлені позивачкою вимоги визнали повністю. Пояснили, що СГВК ім. Івана Франка, як підприємство правонаступник колективного сільськогосподарського підприємства володіє та користується майном членів СГВК, які не реалізували своє право на отримання його в натурі. Позивачка дійсно викупила у 142 пайовиків права на майновий пай. На підставі рішення зборів уповноважених за заявою позивачки СГВК ім. І.Франка передала їй відповідно до акту прийому передачі у рахунок майнових паїв приміщення АВМ (агрегату вітамінної муки), приміщення корівника, виробничий будинок тракторної бригади, приміщення нової комори і приміщення телятника. Усе вказане майно числилось за колгоспом і право власності на кожний об`єкт зокрема не реєструвалось, а тому оформити перехід права власності у інший спосіб не було можливим. Права інших пайовиків передачею цього майна позивачці не будуть порушені, оскільки у володінні СГВК є достатньо ліквідного майна, вартість якого більш ніж втричі перевищує вартість залишку невитребуваних майнових паїв. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Позивач набула право на частку пайового фонду майна КСП ім. Івана Франка с.Іваниківка Богородчанського району Івано-Франківської області на загальну суму 680 тис. грн. і на вказану суму на підставі рішення зборів уповноважених позивачці виділено конкретне майно, яке передане їй за актом прийому передачі. Вказані дії відповідають ст. 358 ЦК України, Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року №62, Рекомендаціям щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх КСП, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики України від 20.05.2008 року №315, оскільки співвласники майнових паїв мають право домовитися про порядок володіння та користування майном. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Нерухоме майно, виділене позивачці, уже знаходиться у її володінні та користуванні. Позивачка фактично набула у власність перераховане вище майно, однак позбавлена можливості ним розпоряджатись, оскільки не може провести реєстрацію належного їй майна. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Згідно ст. 3 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, порушених невизначених чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту права може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Частиною першою статті 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на майно, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За вказаних обставин, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на майно, виділене в натурі в рахунок майнового паю СГВК ім.Івана Франка с.Іваниківка, Богородчанського району Івано-Франківської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved