Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 07 жовтня 2016 року, який було зареєстровано Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1349. Від цього шлюбу у них є малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Впродовж останніх декількох років подружнє життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Збереження сім`ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд шлюб розірвати . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без розгляду. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримала, та судові витрати просила залишити з а нею. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 07 жовтня 2016 року, який було зареєстровано Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1349, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07 жовтня 2016 року. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 березня 2017 року, виданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 713 вбачається, що у сторін є дитина: [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6). Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та беручи до уваги заперечення позивача щодо збереження сім`ї та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач просила судові витрати залишити за нею.

Outcome: approved