Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що від шлюбу у них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO] Останні десять місяців відповідач та вона проживають окремо. Син знаходиться на її утриманні та проживає з нею. Відповідач, як батько дитини, повинен забезпечувати дитину матеріально. В судове засідання сторони не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка на вимогах наполягає, відповідач позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз» яснень, наданих у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину\~той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом\~. Встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з матірю, позивачкою по справі, і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, є працездатним, допомоги на утримання дитини не надає. Крім того, в судове засідання не подав доказів про своє тяжке матеріальне становище та знаходження на його утриманні інших осіб. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1\~ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~\~\~\~ У п.23постанови Пленуму Верховного Суду України розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Судові витрати стягнути з відповідача

Outcome: approved