Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилася одна дитини: [PERSON] , [INFO] . На даний час вона сама проживає з дитиною, відповідач не допомагає їй утримувати та виховувати сина, який часто хворіє та потребує покращеного харчування та лікування, тому вона просить позов задовольнити та стягувалися з відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являється, хоча був повідомлений належним чином. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.ст.280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вивчивши матеріали справи вважає, позов підставним і таким, що підлягає до часткового задоволення, із слідуючих підстав: В судовому засіданні встановлено, що батьком дитини є відповідач - [PERSON] що видно з копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 10); Довідкою Рожнівської сільської ради за № 864 від 10.08.2021 року підтверджується те, що на утриманні [PERSON] є неповнолітня дитина (а.с. 12). З довідки амбулаторії загальної практики та сімейної медицини села Кобаки № 310 від 10.08.20021 видно, що [PERSON] знаходиться на обліку з діагнозом: хронічний некомпенсований тонзиліт, аденоїдні вегетації, гострий пієлонефрит (а.с. 13). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно до якої якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже виходячи з цього суд приходить до висновку, що сума в розмірі по 1800 щомісячно на дитину, яку задовольняє суд є достатньою, оскільки батьки в однаковій мірі повинні забезпечувати дітей. На підставі наведеного ст. ст. 180, 181, 184 СК України,

Outcome: partial