Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВ «ФК «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №34979, про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №007-10507230813 від 23 серпня 2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договорів відступлення прав вимоги є ТОВ «ФК «Аланд», в розмірі 10 679,00 грн. та 500,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. В той же час, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в безспірності кредитної заборгованості, оскільки відповідач не погоджується ні з розміром заборгованості, ні з періодом, за який здійснено стягнення заборгованості. Крім того, виконавчий напис вчинено щодо стягнення заборгованості на підставі кредитного договору, який укладений в простій письмовій формі та нотаріально не посвідчений, що не передбачено чинним законодавством України. Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Мунтяна В.І. надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Крім того, просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Відповідач ТОВ «ФК «Аланд» свого представника в судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив, із заявою до суду про неможливість розгляду справи у відсутність представника відповідача не звертався, відзив на позов не подав. Третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою до суду про неможливість розгляду справи у відсутність не звертався, письмові пояснення щодо позову не подав. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. 23 серпня 2013 року позивач подала до ПАТ «Дельта Банк» заяву №001-10507-230813, якою передбачено відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки, оформлення платіжної картки та встановлення ліміту кредитної лінії на рахунок. Крім того, 23 серпня 2013 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір №001-10507-230813 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки. В подальшому на підставі договору №340/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, укладеного 23 березня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», та договору відступлення прав вимоги №11/08/2020-ФА, укладеного 11 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Аланд», до відповідача перейшло право вимоги до позивача за кредитним договором №001-10507-230813 від 23 серпня 2013 року. 26 серпня 2020 року відповідач звернувся до Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. із заявою на вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №001-10507-230813 від 23 серпня 2013 року в розмірі 10 679,00 грн. До своє заяви відповідач додав: заяву №001-10507-230813 від 23 серпня 2013 року, подану позивачем до ПАТ «Дельта Банк», виписку з особового рахунку, реєстр згрупованих поштових відправлень та договори відступлення прав вимог за кредитними договорами. На підставі зазначених документів приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 08 вересня 2020 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №34979, про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №007-10507230813 від 23 серпня 2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договорів відступлення прав вимоги є ТОВ «ФК «Аланд», в розмірі 10 679,00 грн. та 500,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий перелік затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №622 від 26 листопада 2014 року зазначений Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» наступного змісту: «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі, в частині пункту 2 зазначеної Постанови, якою доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 08 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Отже, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, передбачав можливість вчинення виконавчих написів лише щодо нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Тобто, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, не передбачав можливості вчинення виконавчих написів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, укладених у простій письмовій формі та не посвідчених нотаріально. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №320/7932/16-ц (провадження №61-38989св18) викладений правовий висновок, що боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Так як оспорюваний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі та не посвідченого нотаріально, що не передбачено чинним законодавством України, тобто позивачем доведено, що виконавчий напис вчинений з порушенням нотаріусом процедури його вчинення та відповідачем на спростування зазначеного не надано жодних доказів, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову та на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved