Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина:[PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що 27.10.2016 року шлюб з відповідачем розірвано. Від спільного подружнього життя є син: [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею і знаходиться на повному її утриманню. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні та вихованні дитини не бере, належної матеріальної допомоги добровільно не надає, таким чином самоусунувся від виконання батьківського обов'язку. Покликається на те, що всі витрати по утриманню дитини та помешканні лежать на ній і їй самотужки важко забезпечувати дитину, всім необхідним. Звертає увагу суду на те, що незважаючи на те, що відповідач будучи працездатною особою, може отримувати заробіток, проте добровільно не бажає надавати належну допомогу на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с. 8). Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає, не заперечує проти задоволення даного позову та просить проводити розгляд справи без його участі (а.с. 9). Тому суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 169 ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із копії (заочного) рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 27.10.2016 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6). Згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.03.2014 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] до [PERSON] (а.с.4). Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач проживає окремо від позивача і дитини, не надає їм матеріального утримання. Тому, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує обов'язки з утримання дитини - [PERSON], [INFO]. Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку що вимоги позивача є підставними, оскільки малолітня дитина проживає разом з позивачем, відповідач не надає їй матеріального утримання, чим ухиляється від виконання обов'язку по утриманню. Враховуючи вік дитини, матеріальний стан відповідача, який не працює, однак відсутні перешкоди для його працевлаштування, а також те, що відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнав та не заперечив проти задоволення даного позову, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на дитину, оскільки обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком, як матері так і батька. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved