Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 12.06.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві вона зареєструвала шлюб з [PERSON], про що складено актовий запис №348. Від цього шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] [INFO]. Через постійні суперечки та непорозуміння спільне життя подружжя не склалося. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з суттєвими розбіжностями в характерах вони з 10 серпня 2015 року почали проживати окремо. На даний час спільне господарство не ведеться та шлюбні стосунки припинені. Наразі шлюб має формальний характер та подальше збереження сімейних відносин з відповідачам є неможливим. Рішення про розірвання шлюбу з відповідачем є усвідомленим та добровільним. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що з серпня 2015 вона та відповідач проживають окремо один від одного, за різними адресами, з цього ж часу не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Їх спільна дитина проживає з нею. Спору з приводу місця проживання спільної дитини, її утримання та виховання, поділу спільно нажитого майна з відповідачем на даний час не має. Заперечувала проти надання строку на примирення подружжя, посилаючись на неможливість збереження сім»ї, наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на тие, що перебування в шлюбі суперечить її інтересам. Відповідач в судовому засіданні посилався на те, що щостосунки між подружжям погіршилися в серпні-вересні 2014р. після переїзду до батьків позивачки, саме через переїзд до батьків. Пояснив, що між подружжям виникають непорозуміння з приводу його участі у вихованні сина. Вважав недоцільним надання строку для примирення та не заперечив проти розірвання шлюбу, з огліду на наполягання позивачки на розірванні шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 12.06.2013 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві про що складено актовий запис № 348. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що сторони з серпня 2015 року не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, проживають окремо, за різними адресами. Спільний син сторін проживає з позивачкою. Сімейне життя сторін не склалися через розбіжності в характерах, які перешкоджають можливості зберегти сім'ю та призводить до непорозумінь та сварок. Позивачка вважає збереження сім»ї неможливим, посилаючись на те, що перебування в шлюбі суперечить її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач вважає неодцільним надання строку для примирення, з огляду на наполягання позивачки на розірванн шлюбу, проти розірвання шлюбу не заперечує. Сторони на даний час не мають спору з приводу місця проживання спільної дитини, поділу спільно нажитого майна. За таких обставин, виходячи із визначеного ст.24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому суд вважає не надавати сторонам строк для примирення, шлюб розірвати. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved