Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно. Позивач посилається на те, що 15.12.1998 року померла [PERSON], після смерті котрої на все її майно, яке належало їй на праві власності та на майно, на яке вона мала право на день смерті, відкрилася спадщина. Спадкоємцем майна [PERSON] був її син [PERSON], який проживав із матірю до дня смерті та оформив свої спадкові права в Самбірській державній нотаріальній конторі, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.04.2003 року, однак за життя не здійснив реєстрації таких прав. [PERSON] помер 23.10.2011 року, після смерті котрого на все його майно, яке належало йому на праві власності та на майно, на яке він мав право на день смерті, відкрилася спадщина. При житті 20.10.2011 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно позивачу. Звернувшись до державного нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва, [PERSON] було відмовлено у видачі такого, через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Оскільки іншого порядку переходу права власності немає, відтак позивач просить в судовому порядку постановити рішення, яким визнати її власником спадкового майна. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] та посилався на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала по суті власних пояснень повністю та вважала за необхідне його задовольнити задля захисту спадкових прав визнанням права в судовому порядку за [PERSON], оскільки іншого порядку переходу права власності на землю немає. Вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: За умовами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Судом установлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №127498 [PERSON] померла 15 грудня 1998 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №094111 при житті [PERSON] належали земельні ділянки загальною площею 0,60га, розташовані на території с. Містковичі Містковицької сільської ради, призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.04.2003 року, [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 15.12.1998 року. [PERSON] помер 23 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №260240. Із заповіту від 20.10.2011 року видно, що [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядився про все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, - відповідно заповів [PERSON], - позивачу в цивільній справі. Як установлено у судовому засіданні із пояснень представника позивача [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 07.02.2002 року серії І-ЛВ №051149 [PERSON] фактично при житті належали земельні ділянки, на які спадкоємцем [PERSON] у 2016 році були виготовлені витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, а саме: земельну ділянку, площею 0,1900га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сіножаті, що знаходиться на території Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, кадастровий номер 4624284600:09:000:0348; земельну ділянку, площею 0,8500га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рілля, що знаходиться на території Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, кадастровий номер 4624284600:06:000:0216; земельну ділянку, площею 0,5400га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пасовища, що знаходиться на території Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, кадастровий номер 4624284600:07:000:0524; земельну ділянку, площею 0,3300га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пасовища, що знаходиться на території Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, кадастровий номер 4624284600:10:000:0339; земельну ділянку, площею 0,6000га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рілля, що знаходиться на території Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, кадастровий номер 4624284600:07:000:0346. Загублені Державні акти на право приватної власності на землю серій І-ЛВ №051149 та ІІІ-ЛВ №094111, видані на імя [PERSON] та [PERSON] відповідно, слід вважати недійсними, про що зроблено повідомлення в місцевій газеті «Голос Самбірщини» від 29.04.2016 року. Із приводу спадкування позивач зверталася до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено в оформленні права власності через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Також відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем по заповіту майна [PERSON] Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обовязок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів. У тому числі в судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив визнати [PERSON] власником спадкового майна, відповідач [PERSON] позов по суті визнала; судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, а тому визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів [PERSON] чи інших осіб.

Outcome: approved