Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. На підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2007 року стягуються аліменти на її користь на утримання доньок у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працездатний, участі у додаткових витратах не бере. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, натомість подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації його проживання. На підставі ч. 3ст. 131 ЦПК України,учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ч. 3ст. 223 ЦПК України,у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так як сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ч. 1ст. 280 ЦПК України. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 02.04.2004 року виконавчим комітетом Топчинської сільської ради Мандалинівського району Дніпропетровської області, [INFO] народилась [PERSON] . Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 14.02.2003 року виконавчим комітетом Топчинської сільської ради Мандалинівського району Дніпропетровської області, [INFO] народилась [PERSON] . Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 14.11.2007 року, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньок, у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України,статті 180 Сімейного кодексу України- батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2019 рік встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень; Тому, визначаючи розмір аліментів в даній справі судом враховуються в першу чергу інтереси дитини, при цьому судом враховується матеріальний стан як платника аліментів так і особи, на утриманні якої перебуває дитина. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] . Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 430 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved