Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення судових витрат. Позов мотивовано тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2012 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди було відмовлено. 20 вересня 2012 року Апеляційний суд Вінницької області своїм рішенням апеляційну скаргу [PERSON] задовольнив, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2012 року скасував та ухвалив нове, яким позов [PERSON] задовольнив частково та стягнув з неї на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати в сумі 697 грн. В решті вимог позов залишено без задоволення. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 20 березня 2013 року задоволено її касаційну скаргу та скасовано рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 вересня 2012 року, залишено в силі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2012 року. При слуханні справи в усіх судових інстанціях по вищевказаній цивільній справі нею понесені судові витрати, а саме: проїзд до суду та адвоката з с. Агрономічне, Вінницького району до м. Вінниці - 360 грн.; юридичні послуги адвоката 5000 грн. за ведення справи в суді, телефонні дзвінки та проїзд до адвоката - 193 грн. 36 коп.; товарний чек №1 від 04.05.2012 року - 4500 грн. вартість послуг спеціаліста; проїзд з с. Агрономічне - м. Вінниця - м. Київ - м. Вінниця - с. Агрономічне - 410 грн., з метою укладення угоди на проведення досліджень та надання висновку; проїзд в м. Вінницю з с. Агрономічне для отримання консультації та з'ясування позиції по апеляційній скарзі до апеляційного суду Вінницької області (квитанція сплати, проїзд - 30 грн.); витрати на Вищий спеціалізований суд; витрати на правову допомогу при складанні позовної заяви до суду - 500 грн., проїзд 30 грн., а всього 11862,80 грн. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь судові витрати в сумі 11862,80 грн., понесені нею при розгляді цивільної справи №2-543/11 про захист честі, гідності та ділової репутації. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, однак від представника позивача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак від представника відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги не визнає, просив розгляд справи провести у його відсутність. 17.03.2014 року представник відповідача надав суду письмове заперечення на позовну заяву [PERSON], в якому зазначив, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки витрати на послуги адвоката на загальну суму 5500 грн., які просить стягнути позивач не доведені правильним розрахунком цих витрат з урахуванням законодавства щодо граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу. Позивач до складу судових витрат включено вартість послуг спеціаліста в сумі 4500 грн., однак такий висновок було замовлено позивачем самостійно, без всякої необхідності, без визнання такої особи спеціалістом чи експертом. Щодо витрат, понесених у зв'язку із проїздом до суду, то позивачем надано суду понад 150 квитків на підтвердження проїзду до м. Вінниці, без вказання судових засідань, оскільки це явно не могло бути можливим, виходячи із кількості фактично проведених судових засідань. При цьому до складу витрат включено витрати, пов'язані із проїздом в м. Вінницю для отримання консультації та з'ясування позиції по апеляційній скарзі до апеляційного суду, однак відповідно до ст. 79 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати, понесені сторонами та їх представниками, що пов'язані із явкою до суду, а не будь - які витрати на проїзд. Крім того, позивачем не обґрунтовані суми витрат, пов'язані із зверненням до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, так як двічі зазначено суму судового збору та послуг банку, однак доказів його сплати не надано, а також двічі зазначено про проїзд в незрозумілому напрямку. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 31.07.2012 року Вінницьким районним судом Вінницької області було винесено рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди відмовлено (а.с.4,5). 20.09.2012 Апеляційним судом Вінницької області винесено рішення, яким рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.07.2012 року скасовано, а позов [PERSON] задоволено частково. Визнано недостовірною інформацію, викладену [PERSON] у зверненні до Президента України про порушення начальником управління ветеринарної медицини у Ямпільському районі [PERSON] своїх службових повноважень, про недоцільне використання бюджетних коштів,незаконне зайняття підприємницькою діяльністю, незаконне оформлення групи інвалідності. С тягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати в сумі 697 грн. (а.с.6,7). Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.03.2013 року рішення Апеляційного суду Вінницької області від 20.09.2012 року скасовано, залишено в силі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.07.2012 року (а.с.8, 9). Судові витрати - це витрати, які несуть сторони, треті особи із самостійними вимогами у справах позовного провадження, заявники і заінтересовані особи в справах окремого провадження, стягувач і боржник у справах наказного провадження, за вчинення цивільних процесуальних дій, пов'язаних із розглядом справи в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Поряд з цим, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат (п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України) та у відповідності до п.4 ч.1 ст. 215 ЦПК України у резолютивній частині рішення повинно бути розглянуто питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як визначено у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі. Врахувавши вищевикладене та те, що при ухваленні рішення питання про судові витрати не було вирішено, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Дане питання вирішується шляхом ухвалення додаткового рішення в порядку встановленому ст. 220 ЦПК України по тій же цивільній справі по якій сплачувались судові витрати. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Крім того, суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту її цивільних прав, свобод чи інтересів, передбачених законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed