Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до реєстраційної служби Воловецького районного управління юстиції, Скотарської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно. Свою заяву мотивувала тим, що її матері [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка розміром 0,0652 га за тією ж адресою, державний акт серії ЯЛ №505842. 29.03.2013 року мати позивача склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON] Даний заповіт не змінений та не скасований, інших спадкоємців немає. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщи на нажитловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку розміром 0,0652 га за тією ж адресою, державний акт серії ЯЛ №505842. Після смерті матері позивач звернулася до Воловецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено по тій причині, що відсутні відомості про батька позивача та чоловіка матері [PERSON], який у 1978 році виїхав за межі країни і з того часу ніяких відомостей про себе не давав. Через цю обставину позивач не може оформити спадщину, тому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представники відповідачів - реєстраційної служби Воловецького РУЮ та Скотарської сільської ради Селемон В.С. в судове засідання не з'явились, надала суду заяви про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Заслухавши та обміркувавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на праві особистої приватної власності, підтвердженям чого є витяг про державну реєстрацію прав №27531274 від 05.10.2010 року (а.с.9). Крім цього , матері позивача [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка розміром 0,0652 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівельі споруд, за тією ж адресою, державний акт серії ЯЛ №505842 (а.с.8). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.05.2013 року (а.с. 15) [PERSON] померла, залишивши по собі письмове розпорядження на випадок своєї смерті - заповіт посвідчений 29.03.2013 року секретарем Скотарської сільської ради за №3 ( а.с. 13), яким заповіла своїй дочці [PERSON] та позивачу по справі належне їй майно. Даний заповіт не змінений та не скасований, інших спадкоємців немає. Після смерті матері позивач звернулася до Воловецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено по тій причині, що відсутні відомості про батька позивача та чоловіка матері [PERSON], який у 1978 році виїхав за межі країни і з того часу ніяких відомостей про себе не давав. Відповідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1218 цього ж кодексу, - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні не встановлено інших осіб які б мали право на спадкове майно або які б претендували на це право, окрім позивача. За таких обставин позов є законним, обґрунтованим і підтвердженим відповідними доказами і тому підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved