Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON], товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (надалі - ТзДВ СК «Альфа - Гарант») про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину та відшкодування моральної шкоди. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 березня 2012 року у м.Тернополі по вул. Обїзній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] із трьома пасажирами, одним із яких була позивач. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні. Загальна кількість витрачених на лікування коштів становить - 7650,29 грн. Крім того, позивач вважає, що їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у порушенні звичного ритму її життя, що позначилося також на її психологічному стані та призвело до душевних страждань, так як вона протягом тривалого часу була непрацездатною. За вказаних обставин, [PERSON] просить стягнути із ТзДВ СК «Альфа - Гарант» - 7650,29 грн. у якості відшкодування витрат, понесених на лікування після дорожньо-транспортної пригоди, а також 5000,00 грн. моральної шкоди, з [PERSON] 45000,00 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON]та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Будь-які відомості про неможливість останніх прибути в судове засідання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що їх чергова неявка не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача ТзДВ СК «Альфа - Гарант» в судові засідання, які було призначено в режимі відеоконференції у приміщенні Печерського районного суду м.Києва, не прибув. Водночас адресував суду письмові заперечення, в яких просить відмовити повністю в задоволенні вимог [PERSON] до ТзДВ СК «Альфа - Гарант», вирішити питання щодо стягнення з позивача 12650,29 грн., стягнених з страховика за скасованим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2014 року. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року, позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ТзДВ СК «Альфа - Гарант» на користь [PERSON] 7650,29 грн. витрат на лікування та 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 25000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року в частині вирішення позову [PERSON] до ТзДВ СК «Альфа - Гарант» скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, на виконання вищевказаної ухвали Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області розглядає заявлений [PERSON] позов в частині вимог до ТзДВ СК «Альфа - Гарант» про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину та моральної шкоди. Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області від 16 березня 2012 року порушено кримінальну справу стосовно [PERSON], за фактом порушення ним правил безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відповідно до матеріалів кримінального провадження №12012210010000478 від 18 грудня 2012 року (кримінальна справа № 1174219). Із змісту вказаної постанови слідує, що 09 березня 2012 року близько 22 год. 50 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] та рухаючись по вул. Об'їзній в напрямку вул. Ст. Будного міста Тернополя, у порушення вимог пунктів 2.3 «б»; 2.9 «а»; 10.1, 11.2, 11.4 ПДР України, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення із автомобілем «DAEWOO Nexia», д.н.з. ВО 2539 AK, який під керуванням водія [PERSON] із трьома пасажирами, рухався в зустрічному напрямку. Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «DAEWOO» [PERSON] отримала наступні тілесні ушкодження: політравму, закритий перелом кісток тазу, закритий двобічний перелом горизонтальних гілок лонних та вертикальних гілок сідничних кісток, закритий перелом клубової кістки справа, закритий перелом поперечних відростків 1 поперекових хребців справа, закриту травму живота, гіповолемічний шок II ступеня. Про наявність тілесних ушкоджень, завданих [PERSON] в результаті ДТП, свідчать також виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виписний епікриз з медичної карти №1517, наданий Тернопільською міською комунальною лікарнею швидкої допомоги, довідки №579, №485 про тимчасову непрацездатність, довідка №48, видана Тернопільською міською клінічною лікарнею №1. Згідно вказаного виписного епікризу з медичної картки №1517, [PERSON] поступила в стаціонар Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги 09 березня 2012 року, вибула 02 квітня 2012 року. Повний діагноз (основне захворювання, супутні ускладнення): політравма, закритий двосторонній перелом горизонтальних та вертикальних гілок лонної та сідничної кісток тип В з ротаційною нестабільністю. Перелом поперечних відростків L 1-L 4 без пошкодження функції спинного мозку, закрита травма живота, гіповолемічний шок 2 ст. Постановою слідчого СВ Тернопільського MB УМВС України в Тернопільській області від 31 грудня 2012 року зупинено досудове розслідування вказаного кримінального провадження відносно [PERSON] Пунктом 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). За змістом ч.2 ст.1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Виходячи з обставин завдання шкоди [PERSON] у результаті взаємодії джерел підвищеної небезпеки, остання має право на її відшкодування за рахунок осіб, які спільно завдали шкоди, незалежно від їхньої вини, відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України. Таким чином, позивач має право вимоги як до [PERSON] так і до страхової компанії, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу. Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2013 pоку (справа №607/1842/13-ц), яке ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 19 грудня 2013 року залишено без змін, позов [PERSON] до [PERSON], ТзОВ СК «Альфа Гарант» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ СК «Альфа Гарант» на користь [PERSON] 46243,72 грн. страхової виплати, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Із змісту вказаного рішення слідує, що, транспортний засіб марки «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER], зареєстровано за [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК №055842. Транспортний засіб марки ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER], зареєстровано за [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК № 430780. Цивільно-правова відповідальність страхувальника автомобіля [NUMBER], [PERSON], яким на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON], застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/6139765, страховиком по якому є ТзДВ СК «Альфа Гарант». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров'ю - 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., франшиза за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 500 грн. Термін дії полісу - з 27 жовтня 2011 року по 26 жовтня 2012 року. Відповідно до пунктів 22.1, 22.3 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 ст.9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із пункту 9.3 ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 гривень на одного потерпілого, 5 % від якого не може перевищувати 2 550 грн. В силу положень ст.ст.16, 23 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що позивачем доведено факт заподіяння моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховиком виключно за ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди. Врахувавши досліджені докази на підтвердження обставин даного факту, вимоги закону, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТзДВ СК «Альфа Гарант» про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши із вказаного відповідача в користь позивача 2550,00 грн. грошового відшкодування моральної шкоди. Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на лікування, які заявлені до страховика, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Судом встановлено та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 09 березня 2012 року з вини відповідача [PERSON], [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в Тернопільській міській комунальній лікарні швидкої допомоги з 09 березня 2012 року по 02 квітня 2012 року і у звязку з цим позивач з 03 квітня 2012 року по 25 квітня 2012 року була звільнена від занять у Тернопільському державному медичному університеті. Витрати на лікування у відповідному закладі охорони здоровя та на час звільнення [PERSON] від навчання підтверджені платіжними документами, які приєднані до матеріалів справи (а.с.42-46, Т.1). Під час їх дослідження судом встановлено, що сума витрат позивача, яка понесена нею на придбання ліків, становить розмір 3883,45 грн. Враховано фіскальні чеки №263757, №0118, №0054, №0023, товарний чек №71683 (а.с.42, Т.1); фіскальні чеки №б/н на суму 107,25 грн., №б/н на суму 99,67 грн., №0008, №0236, №9554, №б/н на суму 50,65 грн., №0010 (а.с.43, Т.1); товарний чек від 12 березня 2012 року, фіскальний чек №0020 (а.с.44, Т.1); фіскальні чеки №4101, №0021, №0893, №0015, №0012 (а.с.45, т.1); фіскальні чеки №б/н на суму 31,65 грн., №1485, №0002, №0906, №б/н на суму 83,00 грн., №0475, №0020 (а.с.46, Т.1). В решті вимоги позивача суд відмовляє, оскільки необхідність витрат на суму 3766,84 грн. [PERSON] не обґрунтована належними і допустимими доказами, так як вони понесені позивачем після 25 квітня 2012 року без відповідних на те лікарських призначень. При цьому судом враховано, що [PERSON] з 04 березня 2013 року по 20 березня 2013 року перебувала на стаціонарному лікуванні із діагнозом: двобічні ендометріозні кістки ячників, однак докази на підтвердження того, що вказаний діагноз перебуває у причинно-наслідковому звязку з отриманням травми позивачем у дорожньо-транспортній пригоді в матеріалах справи немає та в судовому засіданні таких не здобуто. Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до переконання, що заявлений [PERSON] позов в частині вимог до ТзДВ СК «Альфа - Гарант» про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину та моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши із страховика в користь позивача 3883,45 грн. відшкодування витрат, понесених на лікування після дорожньо-транспортної пригоди, а також 2550,00 грн. грошового відшкодування моральної шкоди, та в користь держави 321,90 грн. судового збору. В порядку, передбаченому ч.2 ст.380 ЦПК України, у звязку із скасуванням рішення після його виконання та задоволенням вимог позивача в меншому розмірі, суд зобовязує [PERSON] повернути ТзДВ СК «Альфа - Гарант» безпідставно стягнену суму коштів в розмірі 6216,84 грн.

Outcome: partial