Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що 25.10.2018 р. вона звільнилася з ПАТ «Сумське НВО» за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Із грудня 2017 р. утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати, в день звільнення заробітна плата виплачена не була, розрахунок при звільненні не було проведено. В липні 2018 р. вона звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ПАТ «Сумське НВО» заборгованості з заробітної плати за період з грудня 2017 р. по червень 2018 р. включно, на загальну суму 18416 грн. Рішенням суду стягнуто заборгованість у розмірі 18416 грн. Але вона продовжувала працювати на підприємстві, а працедавець продовжував не виконувати свої договірні відносини. З 01.07.2018 р. утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати. Загальна сума заборгованості на день звільнення становить 38542 грн. Отже, заборгованість з липня по дату звільнення становить: 38542 грн. - 18416 грн. = 20126 грн. Крім того, оскільки з дня її звільнення відповідач не сплатив їй заробітну плату, тому позивач просить суд стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» та 25.10.2018 р. був звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.7-8). Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листа за жовтень 2018 р., відповідач - ПАТ «Сумське НВО» не виплатив [PERSON] заробітну плату при звільненні в сумі 38542,48 грн., в тому числі вихідна допомога (код 185) складає - 18095,03 грн., компенсація за невикористану відпустку (код 150) складає - 317,79 грн. (а.с.9). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 04.10.2018 р. стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за грудень 2017 р. - червень 2018 р. у розмірі 18416 грн. (а.с.10). Таким чином, заборгованість по заробітній платі становить 20126,48 грн. (38542,48 грн. - 18416 грн.). Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачеві сум в день звільнення. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,- середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 18095,03/3/20,9375=288,08 грн., де 18095,03 - вихідна допомога у розмірі 3 середніх заробітних плат відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, 20,9375 - середня кількість робочих днів за 2 місяці, що передують звільненню, обраховані відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. Постановою КМУ №100 (160+175)/2/8=20,9375, де 160 та 175 кількість робочих годин в серпні та вересні 2018 р., 2- кількість місяців, що передують звільненню, 8-тривалість робочого дня в годинах. З 26.05.2014 р. на ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень: понеділок, вівторок, середа. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 26.10.2018 р. по 14.05.2019 р., становить 81 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 23334,48 грн. (288,08 *81 днів). Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по не виплаченій заробітній платі, вихідній допомозі та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 20126,48 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 23334,48 грн., з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 1536,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved