Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації, посилаючись на те, що відповідач після розірвання шлюбу в 1980 році забрав свої речі та проживає з іншою родиною, зі слів родичів їй відомо, що відповідач проживає в Росії з 2006 року, місце проживання останнього не відомо, також у квартирі зареєстрований її син, в зв'язку із реєстрацією відповідача у вказаній квартирі позивач несе за нього додаткові витрати пов'язані з його реєстрацією, в зв'язку з чим просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомили. Треті особи в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Суд, з урахуванням думки представника позивача та позивача, які не заперечували проти заочного розгляду справи, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, які підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, приймаючи до уваги покази свідка, досліджуючи матеріали справи, враховуючи обставини викладені в позові, суд бере до уваги наступне. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [ADDRESS] не приватизована, в якій зареєстровано: [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації за формою №3(а.с. 4), вказана квартира видана [PERSON] разом із сім'єю: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, згідно ордеру №120543 (а.с. 5). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 22.01.1980 [PERSON] та [PERSON], шлюб між сторонами розірванно (а.с. 8). Актами ЖЕО № 803 від 27.09.2007, 30.11.2007 та від 29.01.2008, на предмет проживання [PERSON] в [ADDRESS], встановлено, що на момент перевірки [PERSON] в квартирі не знаходився (а.с. 6-7). Позивачкою сплачуються житлово-комунальні послуги за трьох осіб, що підтверджується рахунками на сплату за житлово-комунальні та інші послуги за період з травня 2012 року по квітень 2013 року (а.с. 9-17). Свідок [PERSON] суду показала, що є сестрою позивачки, часто буває в спірній квартирі, в останній раз була в квартирі дві неділі назад, речі відповідача у квартирі відсутні, оскільки останній виїхав з квартири в 1980 році після розірвання шлюбу з позивачкою, де проживає на даний час відповідач їй не відомо. Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, та приймаючи до уваги, що відповідач, будучи зареєстрованим у спірній квартирі не проживає в ній з 1980 року, тобто понад встановлений ст.71 ЖК України строк та не цікавиться вказаним житлом, з огляду на те, що відповідач не несе ніяких витрат щодо сплати комунальних послуг, вказані витрати несе позивачка, доказів в спростування даної обставини відповідачем не надано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved