Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 15 серпня 1997 року був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем. Вони мають одну спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Останнім часом відносини з чоловіком значно погіршилися та вони припинили розуміти один одного у зв'язку з чим почали виникати між ними сварки. Окрім того чоловік зловживає спиртними напоями та завів іншу сім'ю, що позивач вважає головною причиною припинення сімейних відносин. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, які є свідками постійних сварок між батьками. Сімейні відносини припинилися з чоловіком ще наприкінці 2014 року. незважаючи на те, що вони продовжують мешкати в одному будинку, ведення спільного господарства між ними припинено. Спору про місце проживання дітей та поділ майна не має. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися, позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповів дані їм правовідносини. 15 серпня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Баглійської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 165 та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.5). Подружжя має спільного повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6-7). Судом встановлено, що наприкінці 2014 року між подружжям припинено шлюбні стосунки. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. З того часу подружжя проживає разом, але ведення спільного господарства припинено. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання неповнолітньої дитини та поділ майна подружжя не має. Враховуючи те, що від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved