overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 липня 2011 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі було народжено доньку - [PERSON], [INFO]. В листопаді 2013 року позивач разом з дитиною пішла від відповідача і з цього часу вони не підтримують сімейні відносини. Збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Спору про поділ майна не має. У зв'язку з чим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд задовольнити позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Наполягала на тому, що примирення з відповідачем не можливе. Після розірвання шлюбу бажала би залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач, позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Підтвердив, що не проживає разом з позивачем з листопада 2013 року, спільне господарство не ведуть. Проти розірвання шлюбу не заперечував. Причинами припинення шлюбних відносин вважає взаємне непорозуміння. Подальше збереження шлюбу вважав неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам та інтересам дитини, на очах якої постійно відбуваються сварки. Спору про поділ майна та місце проживання доньки не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 липня 2011 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 549 (а.с. 5). У шлюбі народжено доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с 6). Судом встановлено, що сторони не проживають разом, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що донька буде проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна подружжя не має. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 3 вересня 1993 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Спільних дітей вони не мають. Останні роки відповідач почав вести аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не ночує вдома, принижує позивача та погрожує фізичною розправою. Позивач намагалася зберегти сім'ю, але все це виявилося марним. За таких обставин позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим. Спору про поділ майна не має. на підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 3 вересня 1993 року Верхньодніпровським районним відділом ЗАГС Дніпропетровської області було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 122 та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 6). Судом встановлено, що сторони не проживають разом, проте стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння сторін та взаємне небажання зберегти шлюб. Спільних дітей подружжя не має. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що під час реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінювала, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 5 серпня 1991 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, часті сварки. Спору про місце проживання дитини, яка залишиться проживати з нею, не має. У зв'язку з цим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд задовольнити позовні вимоги. Пояснила суду, що збереження сім'ї не можливе, оскільки зараз вона проживає окремо та не бажає продовжувати відносини з відповідачем. Спору про місце проживання доньки та про поділ майна не має. Відповідач позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Пояснив суду, що дійсно між ним та позивачем припинено шлюбні відносини, вони проживають окремо, вважає примирення неможливим. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 5 серпня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом ЗАГС Верхньодніпровського районного виконкому Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний запис за № 108 (а.с. 4). 26 червня 2003 року у шлюбі народжено дитину - [PERSON], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис № 74 (а.с 5). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя, відсутність спільних інтересів та небажання подружжя зберегти шлюб. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що дитина буде проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна не має. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 7 листопада 2009 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони з чоловіком мають різні погляди на життя, чоловік постійно проявляє неповагу, зловживав та зловживає спиртними напоями. Вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе. З березня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем припинено, вони проживають окремо, дитина залишилась проживати разом з позивачем. У зв'язку з цим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 7 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 142 (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з березня 2014 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння сторін та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання дитини, яка проживає разом з матір'ю, та поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи те, що від позивача надійшла заява про відновлення їй дошлюбного прізвища суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Між подружжя постійно виникали сварки та конфлікти, свідком яких була донька, що тяжко впливало на її психічний стан. Спільне життя стало нестерпним. З 2012 року вони почали періодично жити окремо, а з травня 2015 року між ними припинено ведення спільного господарства та спільне проживання. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що не проживають з відповідачем з травня 2015 року, вважає неможливим зберегти шлюб. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна не має. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Також зазначив, що збереження шлюбу не можливе. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 26 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 74 (а.с. 5). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Сторони разом не проживають з травня 2015 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та небажання сторін зберегти шлюб. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не подала суду заяву про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне її прізвище не змінювати. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 25 серпня 2012 року. Мають з відповідачем спільну дитину - [PERSON], [INFO]. 27 серпня 2013 року позивач посварилася з чоловіком і з того часу проживає з дитиною у своїх батьків. Причиною розладу сімейних стосунків позивач вважає взаємне непорозуміння та постійні сварки. Позивач вважає, що подальше проживання є неможливим та суперечить їхнім інтересам та інтересам малолітньої дитини. Спору про поділ майна не має. За спільною згодою з відповідачем дитини залишилась проживати разом з нею. Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що не проживають з відповідачем з 27 серпня 2013 року, не ведуть спільне господарство. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна не має. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Також зазначив, що збереження шлюбу не можливе. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 58 (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони разом не проживають з серпня 2013 року, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та небажання сторін зберегти шлюб. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не має. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 9 червня 2012 року. Спільних дітей подружжя не має. Через різні погляди на життя спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх дев'яти місяців вони з відповідачем мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. У зв'язку з цим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позивач у своїй заяві позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги. Відповідач у своїй заяві позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 9 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 19 (а.с. 3). Подружжя спільних дітей не має. Сторони разом не проживають з березня 2015 року, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та небажання сторін зберегти шлюб. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне прізвище позивача не змінювати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 грудня 2011 року між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб. Мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, родина фактично розпалася і вже більше ніж півроку стосунки між подружжям суто формальні. Вони не розуміють один одного та у звязку з чим між ним постійно виникають сварки, взаємні образи. Подружжя не веде спільне господарство, має окремий бюджет, проживає окремо, не мають спільних інтересів. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам та інтересам дітей. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без його участі. Позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги .Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. 10 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 139 та видано свідоцтво про шлюб (а.с.10). Подружжя має двох спільних дітей:[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4-5). Судом встановлено, що сторони не проживають разом, стосунки не підтримують та не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання дітей та поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved