Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Антрацитівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно. На підтвердження своїх вимог, позивачка посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 12 листопада 2011 року, який було розірвано рішенням Антрацитівського міськрайонного суду від 28 січня 2014 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. 01 листопада 2013 року рішенням Антрацитівського міськрайонного суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. На теперішній час позивачка ніде не працює, оскільки доглядає малолітню дитину, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач інвалідом не визнаний, інших непрацездатних утриманців не має. Позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що вона перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки вона працювати не має змог через те, що у неї малолітня дитина, яка перебуває на її утриманні. Відповідач хоч і сплачує аліменти на утримання дитини, але 300 грн. на утримання дитини дуже мало. Посилання відповідача на неможливість платити аліменти через те, що він не працює та не можу працевлаштуватись є тільки його припущенням. Просила також стягнути з відповідача повернення витрат на правову допомогу. Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Закон не встановлює критеріїв за якими можливо віднести зобов'язану особу у правовідносинах щодо утримання подружжя до категорії таких, які можуть надавати матеріальну допомогу. Вважає, що неодмінною умовою виникнення обов'язку по утриманню має бути наявність у такої особи доходу, який перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом. Крім того, розмір надання утримання, який має встановлювати суд, не повинен позбавляти таку особу доходу, нижчого від прожиткового мінімуму, встановленого законом. При цьому зазначає, що необхідно враховувати усі обставини справи в сукупності, в тому числі і вже існуючі на момент розгляду справи правовідносини щодо утримання непрацездатних батьків, дітей, тощо. Також вважає, що необхідно піддавати правовій оцінці та брати до уваги докази, які можуть бути подані відповідачем у справі, що підтверджують його об'єктивні щомісячні виплати (стягнення за виконавчими документами, зобов'язання перед банками та іншими фінансово-кредитними установами, лікування, навчання тощо). Відповідно до рішення Антрацитівського міськрайонного суду від 01 листопада 2013 року він сплачує аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання їх дочки [PERSON], народження [INFO]. Щомісячно він сплачував на користь позивачки по 871 грн., а зараз сплачує по 350 гривень. На теперішній час він не має постійної роботи і існує на випадкові заробітки та за рахунок коштів мами - [PERSON]. Зазначає, що він навчається на 5-му курсі Харківського національного університету радіоелектроніки і це навчання також вимагає від нього витрат. Він два рази кожного року виїжджає в м.Харків на навчання в університеті - на сесію, де знімає житло, харчується.. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що її син був одружений на позивачці. Її син ніде не працює, навчається заочно. Він не може влаштуватись на роботу, тому аліменти сплачує вона та її чоловік. На дитину аліменти вони сплачують, а на утримання позивачки не бажають сплачувати аліменти. Підтверджень пошуків роботи її сином у них немає, інвалідом він не визнаний. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дружить із сім'єю відповідача. Їй відомо, що за час сумісного проживання сім'ю сторін забезпечували батьки відповідача. Зі слів батьків відповідача їй відомо, що він не може знайти роботу. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що працює з матір'ю відповідача. Їй відомо, що відповідач навчається та не працює. Аліменти, як їй відомо, сплачують батьки відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 12 листопада 2011 року, який було розірвано згідно рішення Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 28 січня 2014 року (а.с.4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Рішенням Антрацитівського міськрайонного суду від 01 листопада 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки, яка знаходиться на утриманні позивачки (а.с.5). Відповідач сплачує нараховані відповідно до рішення аліменти з передплатою (а.с.25. 26-27). Відповідно до довідки відповідач навчається в Харківському національному університеті радіоелектроніки на п'ятому курсі заочної контрактної форми навчання (а.с.24) Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, інвалідом не визнаний, має можливість працевлаштуватись та надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Посилання відповідача на те, що він перебуває на утриманні батьків, навчається та не може знайти роботу не є доказом звільнення його від обов'язку утримання дружини, з якою мешкає дитина до досягнення нею трирічного віку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно не має можливості працевлаштуватися, оскільки малолітня дитина мешкає з нею, аліменти на утримання дитини нараховуються в розмірі 309,60 грн., що практично в три рази менше прожиткового мінімуму та не забезпечить нормальні матеріальні умови для життя матері та дитини. Пояснення свідків та відповідача, що аліменти сплачують батьки відповідача та матеріально утримують відповідача не є доказом неможливості відповідача працювати та утримувати самостійно як себе, так і надавати допомогу дружині та дитині. Навчання відповідача на заочному відділенні також не є доказом неможливості працевлаштуватися, оскільки відповідач є повнолітнім, інвалідом не визнаний, інших утриманців не має, тому жодних доказів наявності об'єктивних підстав неможливості надавати матеріальну допомогу позивачці немає. Беручи до уваги, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання матері, з якою проживає дитина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:2) витрати на правову допомогу;3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Враховуючи, що позивачем надані підтвердження понесення судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу згідно довідки на суму 700 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути зазначену суму витрат з відповідача. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір від сплати якого була звільнена позивачка при поданні позовної заяви. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved