Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Вікнинської сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] , спадкоємцем якої за законом є вона, позивач по справі. Посилається на те, що спадкодавець [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована в її, позивача, будинку, а саме по [ADDRESS] . Вказує, що до складу спадкового майна входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8511 га (кадастровий № 6820382600:04:004:0095), яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 120672. Зазначає, що інших спадкоємців після смерті матері не має, оскільки батько [PERSON] помер [INFO] . Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 15 червня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила позов задовольнити. Крім того, пояснила, що на день смерті мати [PERSON] проживала в належній їй, позивачу, квартирі [ADDRESS] , а вона з чоловіком та сином проживали за іншою адресою - в квартирі [ADDRESS] . На роз`яснення суду змінити до закінчення підготовчого засідання предмет та підстави позову, а саме з визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування на визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач не погодилася, позовних вимог не змінила, пояснивши, що притримується поради правника, який готував даний позов. Відповідач - Вікнинська сільська рада Білогірського району Хмельницької області про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник в судове засідання не з`явився. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 18 жовтня 1961 року [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу від 15 липня 1984 року [NUMBER] (а.с. 9-10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що цього ж дня Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області складено відповідний актовий запис № 39 (а.с. 11). Із довідки Комунального підприємства «Житлосервіс» Ізяславської міської ради Хмельницької області від 06 березня 2018 року № 1039 слідує, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] на день смерті (час відкриття спадщини) була квартира [ADDRESS] і в даному помешканні, окрім [PERSON] , ніхто інший не був зареєстрований та не проживав, а тому відсутні спадкоємці, які б постійно проживали разом із померлою на час відкриття спадщини і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважалися б такими, які прийняли спадщину. При цьому, згідно пояснень позивача [PERSON] та її паспортних даних, остання була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , тобто за іншою адресою, ніж була зареєстрована та проживала на час відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] (а.с. 5-7). До складу спадкового майна входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8511 га (кадастровий № 6820382500:04:004:00095), яка розташована на території Вікнинської сільської ради Білогірського району Хмельницької області та належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 120782 (а.с. 8). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15 квітня 2020 року № 60014196 та повідомлення державного нотаріуса Ізяславської державної нотаріальної контори Хмельницької області Довбиш В.-М.П. вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилася (а.с. 34-35). У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Із змісту повідомлення державного нотаріуса Ізяславської державної нотаріальної контори від 04 березня 2020 року № 387/02-14 та пояснень в судовому засіданні позивача [PERSON] встановлено, що нотаріальною конторою було відмовлено останній у прийнятті документів для заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини. При цьому, державний нотаріус роз`яснила для [PERSON] її право звернутися до суду за рішенням про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Натомість, звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за умов відсутності спору і можливості його нотаріального оформлення в разі визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини, позивач [PERSON] невірно обрала спосіб судового захисту своїх спадкових прав. При цьому, у відповідності до ст. 12 ЦПК України суд роз`яснював позивачу її право змінити предмет та підстави позову з визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування на визначення додаткового строку для прийняття спадщини, однак позивач таким правом не скористалася. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема, що вона належним чином та у відповідності до вимог ст. ст. 1268-1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , а тому позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задоволенню не підлягають. При цьому, той факт, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в належній позивачу [PERSON] квартирі, не свідчить про належне прийняття останньою спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 12). Крім того, вирішуючи даний спір, суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, не приймає визнання позову відповідачем Вікнинською сільською радою Білогірського району Хмельницької області, про що зазначено в заяві представника вказаного відповідача від 21 квітня 2020 року № 82 (а.с. 47), оскільки таким визнанням порушуються вимоги чинного законодавства та права інших осіб, зокрема права на спадщину інших можливих спадкоємців померлої [PERSON] .

Outcome: dismissed