Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить зобов`язати АТ «Укрпошта» повернути їй зайво сплачену грошову суму в розмірі 2092 грн. 57 коп. та стягнути з АТ «Укрпошта» на її користь 4000 грн. моральної шкоди. На обґрунтування вимог представник позивача адвокат Волкова І.І. вказала, що на виконання умов кредитного договору укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , остання, 22.02.2015 року через відділення Укрпошти, сплатила черговий платіж в розмірі 200 грн., який своєчасно не був перерахований Банку, що у подальшому стало підставою для нарахування кредитором штрафних санкцій в розмірі 2092,57 грн. У подальшому [PERSON] вимушена була сплатити ці кошти, а також понесла моральні страждання, оскільки Банк вимогав погашення боргу створюючи нервозну ситуацію, які оцінює у 4000 грн. Наведене і стало підставою для звернення до суду. У судовому засіданні [PERSON] підтримала вимоги і наполягає на їх задоволенні. Відповідач АТ «Укрпошта» у надісланому відзиві просить відмовити у задоволенні позову з підстав не доведеності вимог. При цьому не заперечують факту несвоєчасного перерахунку коштів в розмірі 200 грн. на рахунок ПАТ «Дельта Банк» сплачених [PERSON] через відділення Укрпошти. Разом з тим, вважають, що сума позову взагалі не підтверджена, не надано доказів її перерахування на рахунок Банку, не доведена причетність товариства до виникнення у позивача обов`язку сплатити ці кошти і як наслідок відсутності моральних збитків (а.с.18-19). Представник АТ «Дельта Банк» адвокат Мирко Р.О., який згідно довіреності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» представляє інтереси Довірителя, у поданих письмових поясненнях вказує на наявність між Банком та [PERSON] кредитних договірних відносин, а тому АТ «Дельта Банк» мав право нарахувати санкції за порушення зобов`язань позичальником, оскільки Банк не несе відповідальності за строки та умови перерахування грошових коштів, що спрямовані Клієнтом на погашення заборгованості за Договором через інші уповноважені банки, організації та фінансові установи України (а.с.38-40). Суд, ознайомившись з правовими позиціями сторін, дослідивши представлені докази, приходить до такого висновку. Із представлених позивачем доказів вбачається, що згідно квитанції №47892829 платіж на суму 200 грн. був здійснений [PERSON] безпосередньо на рахунок АТ «Дельта Банк» 22.05.2015 року, а не 22.02.2015 року і не через відділення Укрпошти на чому наполягав позивач. При цьому відсутній кредитний договір, розрахунок нарахованих санкцій аме за невиконання конкретного кредитного договору та період їх нарахування. Відповідачем не заперечується та обставина (про це зазначено у відзиві і підтверджено реєстром прийнятих ЦПЗ №5 платежів на погашення зобов`язань за кредитними договорами ТОВ КБ «Дельта Банк»), що [PERSON] через відділення Укрпошти здійснювала платіж в розмірі 200 грн. 28.02.2019 року на користь ПАТ «Дельта Банк», який не був своєчасно перерахований внаслідок введення в Банку тимчасової адміністрації 02.03.2015 року, Банк зупинив перерахування платежів за Договром на приймання платежів від 07.02.2013 року №934-33 шляхом списання коштів з рахунку УДППЗ «Укрпошта», у зв`язку з чим платіжні доручення підприємства були повернуті без виконання (а.с.19-22). Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях У статті 89 ЦПК закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Закон України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. При вирішенні спорів про захист прав споживача тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, лежить на продавцеві (виготівникові). Разом з тим, позивач не звільняється від доведеності неправомірних дій надавачем послуг внаслідок яких завдані збитки, з обов`язковим доведенням їх розміру за певних обставин, а також причинного зв`язку між діями та наслідками. Відтак звертаючись до суду з позовом [PERSON] повинна надати докази щодо розміру нарахованих їй Банком за певний період штрафних санкцій за невиконання конкретного кредитного договору та з чого вони складаються, підтвердження сплати цих коштів, взаємозв`язок між затримкою відповідачем перерахування певної суми коштів і наслідком у виді нарахованих санкцій, які, згідно вимог, позивач просить зобов`язати повернути. Оскільки доказів на підтвердження наведеного позивачем не надано, то у задоволенні вимог слід відмовити за їх недоведеністю.

Outcome: dismissed