Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Ватутінської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона та відповідач [PERSON] являються батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] Відповідач з 2012 року з нею та сином не проживає. [PERSON] тривалий час не виконує своїх обов`язків по відношенню до сина: не утримує його матеріально, не цікавиться здоров`ям, розвитком. Рішенням Ватутінського міського суду від 28.10.2013 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина, які відповідачем не сплачуються, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 23782,75грн. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Органу опіки і піклування Ватутінської міської ради Черкаської області подали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO]. і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Рішенням Ватутінського міського суду від 28.10.2013. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всих доходів відповідача (а.с. 26). Відповідно до довідки Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 13.02.2017р. аліменти відповідачем в останнє сплачувалися в лютому 2014р. Станом на 01.02.2017р. заборгованість по сплаті аліментів складає 23782,75грн. (а.с. 25). Відповідно до довідки ЖБК №5 м. Ватутіне неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю (а.с. 12). Згідно висновку органу опіки і піклування Ватутінської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету відповідної ради від 23.03.2017р. №117 останній вважає, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с. 8-9). Відповідно до довідки Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області № 1447 від 06.03.2017р. [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності та відомості щодо скоєння ним правопорушень неодноразово вносилися до ЄРДР (а.с. 19). Вироком Ватутінського міського суду від 28.02.2017р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4х років позбавлення волі. (а.с. 20) Як вбачається з довідки Ватутінської ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. М. Ф. Ватутіна від 21.01.2017р. відповідач за період навчання сина школу не відвідував, участі у вихованні не брав, навчанням та вихованням сина не цікавився (а.с. 27). У відповідності до копії характеристики Звенигородського УЕГГ позивачка по справі характеризується позитивно (а.с. 15). У складі комісії 13.03.2017р. обстежувались умови проживання [PERSON], про що складено акт відповідно до якого вказано, що батько з сином не спілкується, про дитину не дбає, матеріально не забезпечує, життям та навчанням дитини не цікавиться (а.с.30). У відповідності до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов'язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». У статті 164 Сімейного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав особи, в тому числі у разі ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини та у разі, коли батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьків обов'язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини, на те, щоб малолітня дитина проживала з ними закріплено і в положеннях ст.ст.151, 160,163 СК України. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є особою, яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до положень статей 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дитини, а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який у даному випадку відповідає інтересам дитини, з урахуванням вищевикладеного, приходить до висновку, що під час розгляду справи встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв'язку з чим, слід задовольнити позов.

Outcome: approved