Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши який вказувала, що 29 січня 2015 року помер її рідний брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з будинку та земельної ділянки, розташованої в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, вул.. Карла Маркса, 45. Позивач як спадкоємець другої черги звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак, нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відповідач [PERSON], який є сином померлого, як спадкоємець першої черги також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, нотаріус вказав на відсутність підтвердження факту родинних стосунків між позивачем та спадкодавцем через розбіжності відомостей про батьків, зазначених в їх свідоцтвах про народження. Позивач стверджує, що відповідач не має права на спадкування за законом після смерті батька [PERSON], оскільки не виконував обовязку по догляду за ним, не цікавився його життям, не надавав будь-якої допомоги, хоча спадкодавець потребував її. За життя [PERSON] хворів, страждав через сильні головні болі та незрозумілі приступи, в звязку з чим за місцем роботи в 2006 році був направлений на обстеження до Криворізької міської лікарні №4, та за результатами профогляду переведений на іншу роботу. В 2009 році [PERSON] звільнився з роботи, однак відмовився від оформлення пенсії по інвалідності, хоча потребував постійного піклування, яке йому надавала позивач та її родина (чоловік та син), які забезпечували йому достатнє харчування і ліки, допомагали по господарству та до 2012 року сплачували за комунальні послуги. Відповідач іноді зявлявся до батька, однак належної допомоги не надавав. Позивач просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 29 січня 2015 року та встановити факт родинних стосунків між нею та її братом [PERSON], померлими 29 січня 2015 року. Позивач правом на участь в судовому засіданні 22 лютого 2017 року не скористалася, її представники [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON]І . та його представник [PERSON] також в судове засідання 22 лютого 2017 року не зявилися, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Будучи присутніми в попередніх судових засіданнях відповідач позов в частині усунення від права на спадкування не визнав, проти позовних вимог про встановлення факту родинних відносин не заперечував. В запереченнях проти позову зазначив про його необґрунтованість. Відповідач пояснював, що його батько [PERSON] припинив спільно проживати з родиною коли відповідачу було близько двох років і з того часу не виконував своїх батьківських обовязків щодо виховання дитини і тривалий час не бачив сина. Однак, відповідач вже у дорослому віці знайшов батька, приїхавши за місцем його мешкання, та з того часу вони підтримували звязок, спілкувалися під час особистих зустрічей. Стверджує, що стан здоровя [PERSON] дозволяв йому до дня смерті вести нормальний спосіб життя, поратися по господарству. Просив відмовити в задоволенні позову через відсутність доказів на підтвердження обставин щодо безпорадного стану спадкодавця, а також ухилення відповідача від обовязку надавати йому допомогу, адже запевняє, що завжди при нагоді допомагав батькові за його проханням. Третя особа [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування, вказуючи на відсутність підстав задоволення позову. Пояснив, що спадкодавець [PERSON] був його братом, за життя він не перебував в безпорадному стані, у нього були добрі стосунки зі своїм сином відповідачем по справі. [PERSON] не потребував допомоги сина, проживав один, вів господарство. При необхідності саме він, [PERSON], надавав братові матеріальну допомогу. В частині позову щодо встановлення факту родинних відносин між позивачем та померлим спадкодавцем не заперечував, підтвердивши, що він, позивач [PERSON] та померлий [PERSON] були рідними сестрою та братами. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові докази, давши оцінку всім доказам по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Зі змісту ст.ст. 1216-1218 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 29 січня 2015 року помер [PERSON] (а.с. 51), після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали йому на момент відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За життя [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті не зробив, заповіту не склав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43172375 від 4 березня 2016 року (а.с 104-105), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом на підставі ч.2 ст. 1223 ЦК України. Як слідує з довідки Шостої криворізької державної нотаріальної контори № 534/02-14 від 10 березня 2016 року після смерті [PERSON], померлого 29 січня 2015 року, із заявою про прийняття спадщини за законом 6 квітня 2015 року звернувся син померлого [PERSON] відповідач по справі. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 102). Крім того, для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] до нотаріуса звернулася позивач [PERSON], але згідно постанови державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 11 серпня 2015 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що спадкоємиця стверджує, що син померлого [PERSON] не має права на спадкування, але не надає документів, які б підтверджували його усунення від права на спадкування після смерті його батька [PERSON], померлого 29 січня 2015 року; та у звязку з розбіжностями у наданих заявницею документах, що підтверджують факт родинних відносин між нею та померлим, а саме, що вони є рідними братом та сестрою (а.с. 33) У відповідності з нормами ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Дійсно, в свідоцтві про народження [PERSON], яка в звязку з укладенням шлюбу 22 листопада 1969 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 28) та свідоцтві про народження [PERSON] наявні розбіжності в написанні відомостей про батьків, в звязку з чим позивач не може в беззаперечному порядку підтвердити факт того, що вона є рідною сестрою померлого 29 січня 2015 року [PERSON]. Згідно вказаних свідоцтв про народження (а.с. 29) в графі батько- вказаний російською мовою «Соколовский Петр» та наявні розбіжності в написанні його по-батькові: в одному свідоцтві «Радионович», в іншому «Радонович». Також, в графі мати- в свідоцтві про народження [PERSON] вписане російською «Соколовская», а в свідоцтві [PERSON] «Соколовска», тоді як імя по батькові однаково в обох свідоцтвах зазначено «Мария Арсентьевна». В свідоцтві про одруження серії І-АБ №182329 (а.с. 28), зазначено, що шлюб укладено між [PERSON] та [PERSON] Арсентьєвною. Вказані розбіжності у відомостях про батьків в свідоцтвах про народження [PERSON] та [PERSON] виникли через помилки посадових осіб, які видавали документи, та на даний момент не можуть бути виправлені. В той же час вказані обставини не спростовують факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що вони були сестрою та братом, про що в судовому засіданні не заперечували відповідач та третя особа [PERSON] З метою реалізації позивачем її права на спадщину, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин, а саме встановити, що [PERSON], [INFO], являється рідною сестрою [PERSON], померлого 29 січня 2015 року. Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258, 1261 ЦК України спадкування за законом здійснюється спадкоємцями почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Зі змісту вказаної норми закону слідує, що для усунення спадкоємця від права на спадкування необхідна сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця в допомозі саме від цієї особи. Позивач як на підставу усунення відповідача від права на спадкування вказувала те, що [PERSON] не надавав допомогу батькові [PERSON], якої він потребував, оскільки хворів, страждав від головних болів та приступів, мав опік ноги, натомість вона та її сімя доглядали спадкодавця, забезпечували всім необхідним, придбавали ліки. В той же час, в ході судового засідання не встановлено фактів перебування спадкодавця в безпорадному стані, навмисного ухилення відповідача від надання спадкодавцю допомоги при можливості її надання та потреби в допомозі саме від відповідача, а тому відсутні підстави для усунення відповідача від права на спадкування. Копії діагностичного висновку реоенцефалографичного дослідження від 11 січня 2006 року та постанови ЛКК №23 від 13 січня 2006 року, згідно якого [PERSON] встановлений діагноз судомний стан невизначеної етіології (а.с. 16-18, 136) не можуть свідчити про безпорадний стан [PERSON], внаслідок якого він потребував сторонньої допомоги. Вказані висновки датовані січнем 2006 року, тобто за 9 років до дня смерті спадкодавця, та не підтверджені будь-якими іншими медичними документами, які б свідчили про встановлений діагноз тяжкої хвороби [PERSON] Згідно листа КЗ «Криворізька міська лікарня №16» підтвердити достовірність та уточнити діагноз не має можливості у звязку з реорганізацією медичного закладу, крім того амбулаторні карти працівників ЦГЗК, яким був [PERSON], роздані на руки (а.с. 155). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо стверджували, що [PERSON] до дня смерті не потребував сторонньої допомоги, займався домашнім господарством самостійно. Не доведений позивачем також і факт навмисного ухилення відповідачем від надання спадкодавцеві допомоги, адже свідки [PERSON], [PERSON], а також і сама позивач стверджували, що відповідач з батьком спілкувалися, підтримували нормальні стосунки, відповідач подарував мобільний телефон батькові незадовго до смерті, а [PERSON] до дня смерті міг самостійно себе обслуговувати, проживав один, вів підсобне господарство. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність факту ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, в наслідок чого позовні вимоги в частині усунення від права на спадкування [PERSON] після смерті батька [PERSON], померлого 29 січня 2015 року, задоволенню не підлягають.

Outcome: partial