Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання особи такою,що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування поданої заяви позивач [PERSON] зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач - [PERSON] , однак фактично там не проживає. Наголошує, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі позбавляє її можливості користуватись та розпоряджатись належним їй майном. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`являвся, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. [PERSON] в судове засідання не з`являлася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.08.1993 року, свідоцтвом на спадщину за законом від 04.07.1996 року зареєстрованого в реєстрі за № 5-1656. В даній квартирі зареєстрований [PERSON] , що підтверджується довідкою від 22.04.2021 року, виданою адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС УДМС України в Дніпропетровській області. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Водночас за правилом ч. 2 ст. 405 ЦК, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому за сіданні в якості свідків було допитано [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] ніколи не проживав та йому ніхто не чинить перешкоди щодо проживання та користування квартирою. Судом встановлено, що відповідач добровільно не проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , без поважних причин понад один рік. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та задоволення позовних вимог в цій частині. Разом із тим, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимогу про зняття відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою, оскільки за змістом статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням і є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання та позивачу не відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку у зв`язку із втратою ним права користування житловим приміщенням.

Outcome: partial