Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. Позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач син позивача, який у 2014 році виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Під час допиту за правилами допиту свідків позивач пояснила, що її син [PERSON] з літа 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . В цій квартирі зараз ніхто не живе. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що його син [PERSON] з липня 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . Він виїхав до Росії разом із сім`єю, він там має квартиру та роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, вислухавши пояснення позивача та її представника, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23463380 від 31.07.2009. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 19.11.2021 № 23616, виданої 19.11.2021 Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивач та відповідач [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведені показання свідків, судом встановлено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає без поважних причин більше одного року. Позивач не бажає збереження за відповідачем права користування квартирою. У зв`язку із цим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.0.2347663233.1 від 19.11.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. Разом з тим, позивач в судовому засіданні просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved