Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] сільської ради Миргородського району, [PERSON] районної державної адміністрації про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності в порядку спадкування, третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області. 07.06.2017 року подала уточнюючу позовну заяву, щодо визнання права власності на земельну дялянку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 березня 2016 року померла [PERSON], яка була її матірю. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Черевки вул. Садова № 35 Миргородський район Полтавська область та земельної ділянки розміром 2,4599 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323288600:00:004:0232 на території [PERSON] сільської ради. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на домоволодіння та земельну ділянку. Будь-яким іншим способом захистити своє право на спадкування позивач не має можливості, тому просила позов задовольнити. Встановити факт належності на праві власності [PERSON], яка померла 02 березня 2016 року, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вулиці Садова № 35 в с. Черевки Миргородського району Полтавської області та визнати за нею, право власності в порядку спадкування за законом на житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Черевки вул. Садова № 35 Миргородський район Полтавська область на земельну ділянку площею 2,4599 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5323288600:00:004:0232 на території [PERSON] сільської ради після смерті 02 березня 2016 року [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, в якій свої уточнені позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити (а.с. 52). Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, при прийнятті рішення поклався на розсуд суду (а.с.53). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти позову (а.с.51). Представник третьої особи Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 39). В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. [PERSON] ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду, як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Судом встановлено, що 02.03.2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Яка н а день смерті була зареєстрована та проживала за адресою : [INFO], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 06.03.2017 року (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження позивачка [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження, укладення шлюбу (а.с.21,22). За життя [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Полтавська область Миргородський район с. Черевки вул. Садова № 35, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 11.04.1997 року про оформлення права власності на будинок (а.с.7). [PERSON] технічного паспорта від 16 грудня 2016 року та довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 16.12.2016 року будинковолодіння складається з житлового будинку А-1 (1959 року побудови), прибудови а, тамбура а-1 , літньої кухні Б, прибудови б, сараю В, гаража Г, погреба Д, вбиральні Е, споруд № 1-4, загальною вартістю 128 234 грн.(а.с.11-13). [PERSON] довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 16 грудня 2016 року право власності на житловий будинок по вул. Садова № 35 в с. Черевки Миргородського району Полтавської області не зареєстровано (а.с.14). [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.12.2016 року померлій [PERSON] належала земельна ділянка кадастровий номер 5323288600:00:004:0232 площею 2,4599 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради належить на підставі державного акту на право приватної власності серії ІІ ПЛ-№047376 (а.с.8,15-17). Відповідно до повідомлення відділу ГУ Держгеокадастру у [PERSON] районі вартість земельної ділянки кадастровий номер 5323288600:00:004:0232 площею 2,4599 га складає 93 284,44 грн. на 2017 рік. (а.с.19). Правовстановлюючий документ на імя спадкодавця на вказане будинковолодіння відсутній, що підтверджується постановою приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] від 08.09.2016 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 10). [PERSON] розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до витягу з погосподарської книги №3 [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області на 2011-2015 роки головою домогосподарства в с. Черевки вул. Садова,35, зазначена [PERSON],[INFO] (а.с.20). [PERSON] з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «п.3.1. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у негосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними негосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у негосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності». Враховуючи вищевикладене суд вважає, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України,встановленим факт належності на праві власності [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вулиці Садова № 35 в с. Черевки Миргородського району Полтавської області, який має юридичне значення для позивача, так як дозволяє скористатися правом на спадкування майна. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. [PERSON] ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме сільська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлій [PERSON] вчинила дії по прийняттю спадщини, тому вона набула право на все майно в порядку спадкування, яке належало спадкодавцю. Це право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. За таких обставин, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] підлягають до задоволення. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved