Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Миколаєва Миколаївської області України є матір'ю [PERSON], [INFO] уродженки м. Миколаєва Миколаївської області України, запис про батька якої в Книзі реєстрації народжень та Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька проведено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини вказані за вказівкою матері дитини та з її слів згідно ст. 135 Сімейного кодексу України; встановити факт, що [PERSON]., [INFO], уродженка м. Миколаєва Миколаївської області України є єдиним законним представником своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], уродженки м. Миколаєва Миколаївської області України. В обґрунтування вимог вказала, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO]. На час народження доньки вона не перебувала у шлюбі, прізвище, ім'я та по батькові батька дитини їй не відомі, у зв'язку з чим відомості про батька дитини в державний реєстр занесені з її слів відповідно до ст. 135 СК України. Неповнолітня донька постійно проживає разом з нею, виховує та утримує доньку вона сама, з 01.06.2007 року по 31.12.2015 року отримувала державну допомогу як мати-одиначка. На теперішній час має намір виїхати на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Германія. Для настання правових наслідків у вигляді отримання громадянства згідно з законодавством ФРГ необхідне рішення суду України про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме того, що заявник є матір'ю та єдиним законним представником та про те, що відомості про батька доньки були внесені за вказівкою заявника та з її слів і встановити батька неповнолітньої дитини є неможливим. Представник заявника в судовому засіданні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні змісту заяви. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Представник заінтересованої особи Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляду заяву за відсутності представника відділу, проти задоволення заяви не заперечував. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали заяви та надані докази, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 3 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві серед інших відомостей повинно бути зазначено який факт просить встановити заявник та з якою метою. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, суд може встановити факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Судом встановлено, що [INFO] року в м. Миколаєві Миколаївської області Україна народилася [PERSON], про що 14.05.2007 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис про народження №1362 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Згідно відомостей, які вказані у свідоцтв про народження матір'ю дитини [PERSON] є [PERSON], батьком - [PERSON]. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, сформованого 04.06.2013 року № 00012251384 відомості про батька дитини - [PERSON] - [PERSON] в актовому записі № 1362 від 14.05.2007 року зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Таким чином, в актовому записі про народження № 1362 від 14.05.2007 року, складеного Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, на підставі якого видано вищевказаний витяг, відомості про батька [PERSON] - [PERSON], внесені зі слів за вказівкою матері. Дитина [PERSON] проживає разом зі свою матір'ю [PERSON], яка займається її утриманням та вихованням (а.с.12-16). Федеративна Республіка Германія та Україна входять до числа держав, які зв'язані Гаагською конвенцією «Про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадання дітей» від 20 жовтня 1980 року (Ізраїль приєднався до неї у 1991 році, Україна - 11 січня 2006 року), а тому для настання правових наслідків у вигляді отримання громадянства, усиновлення та іншого, для держави Федеративна Республіка Германія необхідно рішення суду України про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, що заявник [PERSON] є єдиним законним представником своєї неповнолітньої дитини [PERSON]. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу органу охорони здоров'я про народження нею дитини. Визначення походження дитини проводиться в момент державної реєстрації її народження, яке має бути здійснене у відповідності до ст. 144 СК України. Факт народження [PERSON] саме [PERSON] встановлено Свідоцтвом про народження дитини, а тому у судовому порядку такий факт не підлягає встановленню. Встановлення факту про те, що [PERSON] є єдиним законним представником своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також факту, про те, що запис про батька [PERSON], [INFO], в Книзі реєстрації народження та Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини вказані за вказівкою матері дитини [PERSON] та з її слів згідно ст. 135 СК України необхідно для їх виїзду на постійне проживання до Федеративної Республіки Германія, а отримати згоду батька, який записаний в актовому записі про народження дитини, є неможливим, оскільки людина з зазначеним іменем не існує. На підставі викладеного,

Outcome: partial