Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Завоського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на її користь з [PERSON], [INFO], (ІНП [NUMBER]), аліменти на утримання малолітньої доньки: [PERSON], 02.07.2015 року в розмірі 1/3 частки від (заробітку) всіх доходів на місяць які отримує [PERSON], але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття та аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частки заробітку) всіх доходів на місяць які отримує [PERSON], від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі та має спільну дитину [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає за місцем реєстрації матері [PERSON] Враховуючи те, що на даний час спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в них зовсім різні погляди на сімейне життя, немає взаєморозуміння, втратили повагу та любов один до одного. Все це призвело до того що вони припинили спільне проживання, на даний час позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки ніде не працює, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має можливість це робити, оскільки він хоч не офіційно, але працює та отримує мінливі нестабільні доходи. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, вважає їх правомірними та просить суд стягувати з відповідача щомісячно в розмірі 1/3 частки від (заробітку) всіх доходів на місяць які отримує, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] повноліття та аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частки (заробітку) всіх доходів на місяць які отримує відповідач, від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною 3-річного віку. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Вивчив матеріали позовної заяви, дослідив докази надані сторонами, суд приходить до наступного: Як встановлено, сторони від цивільного шлюбу мають дитину: [PERSON], 02.07.2015 року народжено, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-КИ №555579 від 21.07.2015 року, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с.5). Судом встановлено, що не заперечується сторонами, що [PERSON] проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні, про що свідчить довідка №653 від 21.07.2016 року. (а.с.33). Позивачка [PERSON] ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною донькою [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України, За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ч.1 ст.184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] до звернення з даною позовною заявою до суду матеріальної допомоги дитині добровільно не надавав. При визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи неявку відповідача до судового засідання для розгляду справи по суті та не надав будь-яких пояснень та доказів щодо позовної заяви. При цьому суд звертає увагу позивача, що положення ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України застосовуються у випадку стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі. Разом з цим, відповідач не позбавлений можливості, відповідно до ст. 186 Сімейного кодексу України здійснювати контроль за цільовим витрачанням аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином суд, врахувавши, встановлені обставини, досліджені матеріали справи та інші істотні обставини, вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 1/6 частини заробітку на утримання позивача до досягнення дитиною 3-річного віку, судом враховується наступне. Так, частиною 1 статті 75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно частин 1, 2, 3 статті 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Відповідно до частин 1, 2 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно частин 2, 4, 6 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно п. 17 постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначені розміру аліментів на утримання [PERSON] до досягнення [PERSON], 02.07.2015 року, трирічного віку, судом враховується те, що позивач отримує щомісячно допомогу при народженні дитини, а також матеріальну допомогу від своїх працездатних батьків. Вказані обставини сторонами визнаються у судовому засіданні. При цьому судом береться до уваги, що позивач на даний час ніде не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, а тому позбавлена можливості отримувати будь-який заробіток. При вирішенні спору судом враховано як доходи відповідача, так і самого позивача, а також те, що при стягненні з відповідача аліментів останньому буде забезпечено прожитковий мінімум. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання позивача [PERSON] у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 травня 2016 року і до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial