Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 березня 1994 року помер її дідусь [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, які знаходяться у с. Сапогове по вул. Киричука, 8 Ківерцівського району Волинської області. Фактично спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON], однак належним чином не оформила своїх спадкових прав, так к померла 09 січня 2003 року. Ще за життя спадкодавець розпорядилася належним їй майном, заповівши його онуці [PERSON], позивачу по справі, яка спадщину прийняла фактично шляхом догляду за спадковим майном, проживанням у спадковому будинку. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому просить в судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться у с. Сапогове по вул. Киричука, 8 Ківерцівського району Волинської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно з поданою заявою просив проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задоволити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ківерцівського району в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просять проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 березня 1994 року помер [PERSON] як вбачається із відповідного свідоцтва серії І-ЕГ № 257586 від 04.03.1994 року (а.с. 9). За [PERSON] значиться житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що в с. Сапогове по вул. Киричука, 8 Ківерцівського району Волинської області згідно з довідкою [PERSON] сільської ради № 469 від 17.03.2017 року та витягу із погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки (а.с. 12, 14), спадщину після його смерті фактично прийняла його дружина [PERSON], шляхом спільного на момент смерті проживання зі спадкодавцем. 09 січня 2003 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть (повторним) серії І-ЕГ № 061406 від 25.06.2008 року (а.с. 10). Як вбачається з заповіту, посвідченого 25 липня 2001 року, [PERSON] розпорядилася належним їй майном, заповівши його своїй онуці [PERSON], позивачу по справі (а.с. 15). Остання після укладення шлюбу змінила прізвище на шлюбне «Григорова» (а.с. 8). Відповідно до змісту ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час виникнення правовідносин, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця (а.с. 18). Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцю - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги, викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у с. Сапогове по вул. Киричука, 8 Ківерцівського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] Антоінви, яка померла 09 січня 2003 року.

Outcome: approved