Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.03.1997 року померла тітка позивача [PERSON]. Позивач не працювала тривалий час та не мала коштів на подачу заяву нотаріусу про прийняття спадщини, але вважала, що фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. У квітні 2016 року позивач звернулася до нотаріуса, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, так як пропущено строк для подачі заяви щодо прийняття спадщини, тому просить надати додатковий строк у шість місяців з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 26.03.1997 року тітки [PERSON]. Представник позивача надав письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність та позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від представника відповідача надійшла письмова заява в якій зазначено, що [PERSON] померла 26.03.1997 року, а згідно норм ЦК УРСР племінниця не є спадкоємцем, тому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач або представник відповідача у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є тіткою позивача та померла 27.03.1997 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №086646. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на майно, на 1 / 2 частку житлового будинку №39, що розташований по вул. Залізничній, м. Олександрія Кіровоградської області. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач вказує, що весь час проживала у будинку №39, що розташований по вул. Залізничній, м. Олександрія Кіровоградської області та їй на праві власності належить 1 / 2 частина будинку. Згідно розяснення приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу №01-16/13 від 01.04.2016 року, після померлої 27.03.1997 року [PERSON] до нотаріальної контори із відповідною заявою ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За приписами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Отже, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Як вбачається з матеріалів справи, титульними власниками домоволодіння за адресою: будинку №39, що розташований по вул. Залізничній, м. Олександрія Кіровоградської області є [PERSON], якій належить 1 / 2 частина та [PERSON], якій належала до її смерті також 1 / 2 частка будинку. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. При цьому, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач звертаючись з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зазначила причини неподання нею нотаріусу заяви про прийняття спадщини відсутність коштів, також посилалася на фактичне прийняття нею спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що на її думку і є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно ст. 550 ЦК УРСР, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини строку пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке зберігалося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. Передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що зберіглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване. Така практика узгоджується із розясненнями, що містяться в пунктах 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування». Оскільки позивач зазначила поважну причину пропуску відсутність коштів, тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, так як зазначена причина не є поважною, більше того це не є непереборними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій.

Outcome: dismissed