Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 16.09.2014 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітня донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейні відносини, права та обовязки подружжя, у звязку з чим з квітня 2018 року вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Позивач твердо вирішила, що сімю зберегти неможливо. Дитина проживає з матірю. Майнового спору на даний час не виникає. Оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати без зміни їй прізвища на дошлюбне. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.22). Відповідач по справі зареєстрований за межами територіальної підсудності Нікопольського міськрайонного суду, у звязку з чим судом було направлено окреме доручення Апостолівському районному суду Дніпропетровської області для його допиту. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 23.11.2018 року матеріали судового доручення відносно [PERSON] були повернуті Нікопольському міськрайонному суду без виконання з причин неявки відповідача. Так, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав судову повістку 26.10.2018 року, проте у судове засідання для допиту 05.11.2018 року не зявився. 23.11.2018 року [PERSON] до суду не зявився, конверт повернувся на адресу суду з відміткою про закінчення термінів зберігання (а.с.39). Відзиву або жодних заяв суду від відповідача не надходило. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. З урахуванням того, що судом були використані передбачені Законом способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, а також зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи та відсутність відзиву відповідача на позов, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, 16.09.2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 490 (а.с.6). Від шлюбу є малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.7). З квітня 2018 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя сторони припинили подружні відносини і після того їй поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина проживає з матірю [PERSON]. Спір щодо поділу майна подружжя на даний час не заявлений. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved