Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У позові вказувала, що з червня 2007 року до 28.08.2016 року проживала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] 03.12.2008 року у них народилася дочка [PERSON], яка в даний час проживає з нею і перебуває на її повному матеріальному утриманні. Сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинили з 28.08.2016 року. Відповідач працює по найму та виконує пасажирські перевезення власним автомобілем, має регулярний та постійний дохід, його середньомісячний заробіток становить 5000,00 грн. 6000,00 грн., але цей дохід не є постійним, а тому ставить питання про стягнення аліментів в твердій фіксованій сумі. Незважаючи на це, відповідач не надає дитині матеріальної допомоги. Працює техробітницею в ЗОШ №3 смт. Берегомет, та здійснює догляд за малолітньою дочкою, інших доходів не має, і тому не має можливості надавати матеріальну допомогу дитині в повному обсязі. Інших виплат по виконавчих документах відповідач не проводить. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій фіксованій сумі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти у розмірі 600,00 грн. щомісячно. Суд, заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у зареєстрованому шлюбі не перебували, однак з червня 2007 року по 28.08.2016 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання у сторін 03.12.2008 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, серія 1-МИ №090036 від 19.12.2008 року, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає з позивачем та знаходиться на її вихованні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №5880 від 14.07.2017 року. Відповідач визнав, що належної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний я розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до чч.1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частинами 1 та 2 статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом установлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на її утримання не надає. Позивач довела, а відповідач визнав, що він здоровий чоловік, аліменти нікому не платить, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, офіційно не працює, а заробляє тимчасовими заробітками (здійснює пасажирські перевезення), тобто має нерегулярний, мінливий дохід, а тому вимога про стягнення з нього аліментів є обґрунтованою, але підлягає до часткового задоволення, оскільки сума у 2000,00 грн. щомісячно є значною та завідомо непосильною для відповідача. При визначенні розміру аліментів, який необхідно стягувати з відповідача, Суд враховує, що відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який з 1 травня 2017 року відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» становить 1777,00 грн. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного відповідачем суду не надано. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial