Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про захист прав споживача, просить визнати неправомірними дії ПАТ «ОТП Банк» з нарахування їй 595грн. штрафу, зобов'язати відповідача сплатити їй 595грн. безпідставно утриманих штрафів та стягнути з відповідача в її користь 10000грн. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову покликається на те, що 28.10.2012р. ПАТ «ОТП Банк» надало їй кредит для придбання товарів в магазині «Шок», який вона погасила. В квітні 2013р. вона тримала СМС повідомлення про надання їй банком платіжної картки на суму 9000грн. Звернувшись в Банк вона довідалася про те, що Банк пропонує їй надання кредитної лінії на суму 9000грн. На пропозицію вона погодилася, однак договору їй підписати не дали. Їй було пояснено, що договір вона тримає поштою разом з квитанціями для оплати. 07.04.2013р. вона отримала кредит в сумі 8500грн., лист з квитанціями вона отримала в липня 2013р. За 9 місяців ( з 08.07.2013р. по 24.03.2014р.) вона сплатила кредит, однак офіційного документи про погашення кредит не отримала. На звернення до банку від 16.06.2014р. отримала відповідь від 12.07.2014р. разом зі звітом-рахунком від 06.06.2011р., з якого з'ясувала, що Банк безпідставно стягував з неї впродовж 7 місяців по 85грн. штрафу на загальну суму 595грн., приховав від неї відсоткову ставку по кредиту. Вважає, що Банком були порушені принципи рівності сторін договору, обмежено її право на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації, не був наданий договір з умовами кредиту. Вона є глухонімою з дитинства, їй важко спілкуватися, однак вона є грамотною та може спілкуватися шляхом листування з повносправними людьми. Вона вважала, що Банк, враховуючи її особі та попереднє вчасне повернення кредиту, запропонував їй лояльні умови кредитування. Однак, ознайомившись зі звітом довідалася про штрафи та несправедливі відсотки, що негативно вплинуло на її душевний став, завдало страждань. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю, уточнила вимогу про зобов'язання відповідача сплатити їй 595грн. безпідставно утриманих штрафів, просить стягнути з відповідача в її користь 595грн. безпідставно утриманих штрафів. Дала пояснення, аналогічні вказаним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим листом з повідомленням про вручення, причини неявки суд не повідомив. Заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було. Зі згоди позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169,224 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення пощивачки, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Встановлено, що в ПАТ «ОТП Банк» позивачці [PERSON] відкрито кредитку лінію з кредитним лімітом 9000грн., відкритий картковий рахунок, видано кредитну картку. 09.04.2013р. [PERSON] за допомогою цієї кредитної картки отримала кредитні кошти в сумі 8500грн. Після цього позивачка здійснювала погашення кредиту та сплату відсотків відповідно до наданих їй квитанцій. 24.03.2014р. [PERSON] повністю погасила заборгованість за кредитом. З пояснень позивачки, при оформленні кредиту та відкритті карткового рахунку для отримання кредиту договору їй надано для підпис не було, з умовами кредиту вона не була ознайомлена, на погашення кредиту вона щомісячно вносила кошти. Відповідно до п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про умови кредиту. Споживач має право на отримання необхідно, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частина 1 ст.547 ЦК України передбачає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. За ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено законом або договором. Враховуючи вказані вище пояснення позивачки, зазначені правові норми, приймаючи те, що відповідач не надав письмових заперечень (пояснень) щодо позову, копії кредитного договору, не спростував тверджень позивачка, суд робить висновок про неправомірність нарахування відповідачем позивачці штрафу в сумі 595грн. та про необхідність стягнення цих коштів з відповідача в користь позивачки. Щодо вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, то такі задоволенню не підлягають. Відповідно до п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 5) відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Позивачкою не доведено підтавність вимог про відшкодування моальної шкоди та наявність та розмір такої шкоди. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial