Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтувала тим, що 24.10.2013р. придбала будинок №36 по вул.Тульській м.Одеси. Зазначає, що вона також є власницею земельної ділянки кадастровий номер 5110136900:25:010:0077. У липні 2014р. вона замовила виготовлення технічного звіту по топографічному зніманню земельної ділянки за вказаною адресою. За результатами цього звіту нею було виявлена різниця між проектним та фактичним розміром ділянки. Вважає, що відповідач [PERSON] незаконно захопив та користується частиною земельної ділянки, яка йому не належить, а тому вважає її права порушеними, у звязку з чим, посилаючись на норми ст.152 ЗК України, ст.55 Закону України «Про землеустрій», ст.373,377 ЦК України, просила суд усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою м. Одеса вул. Тульська, 36 кадастровий номер 5110136900:25:010:0077 шляхом зобовязання [PERSON] знести за свій рахунок частину паркану, який встановлений на зазначеній земельній ділянці, по лінії, паралельній межі земельних ділянок №36 та №34 по вул.Тульській м.Одеси та привести у відповідність в цій частині паркан, а у разі відмови знести примусово частину паркану, який побудував [PERSON] та території земельної ділянки [PERSON]. В судове засідання представник позивача не явився, надав письмові заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на те, що її довіритель з грудня 2015р., тобто до подачі позову, не є власником земельної ділянки за адресою будинок №34 по вул.Тульській м.Одеси, і що у справі відсутні докази того, що позивач є власницею земельної ділянки за адресою будинок №36 по вул.Тульській м.Одеси. Третя особа Одеська міська рада до суду свого представника не направила, повідомлялася належним чином про час та місце слухання справи. Представник Одеського міського управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що власником земельної ділянки за адресою місто Одеса вулиця Тульська,34 з 30.12.2015р. є [PERSON]. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Суд встановив, що позивач 14.12.2007р. за договором купівлі-продажу придбала будинок №36 по вулиці Тульська міста Одеса (а.с.8). Власником земельної ділянки кадастровий номер 5110136900:25:010:003 за адресою місто Одеса вулиця Тульська,34 з 30.12.2015р. є [PERSON], що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №82111648 від 10.03.2017р. На підтвердження права власності на земельну ділянку за адресою будинок №36 по вулиці Тульська міста Одеса сторона позивача надала копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5100473422013 від 27.08.2013р. З даного витягу не вбачається даних про те, що позивач є власницею земельної ділянки кадастровий номер 5110136900:25:010:0077 (а.с.10). Більш того, з даного Витягу вбачається, що інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. Згідно\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності з ч.2\~ст.152 ЗК України\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до частини 1, 3\~ст.126\~Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом,\~право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Жодних письмових\~доказів, які б підтверджували право власності або право постійного користування [PERSON] земельною ділянкою за адресою місто Одеса вулиця Тульська,36 - сторона позивача суду не надала. Згідно зі ст.ст.\~10,\~60 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що сторона відповідача, у розумінні ст.ст.10 та 60 ЦПК України не довела тих обставин, на які вона посилалася як на підставу до задоволення своїх позовних вимог, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed