Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Товстолузької сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на житловий будинок за № 10 по вул.Карєрна в с.Застінка Тернопільського району у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 16.07.2014 року. В обґрунтування вимог позивачка вказує, що 16 липня 2014 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Карєрна,10 в с.Застінка Тернопільського району. У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину. Звернувшись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок отримала відмову, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У ході судового розгляду справи до участі у справі в якості співвідповідача була залучена донька [PERSON] - [PERSON] У судове засідання позивачка не зявилась, хоча про час та місце його була повідомлена належним чином. Попередньо надіслала суду заяву про слухання справи у її відсутності. Вказала, що позов підтримує та просить задовольнити. Представник Товстолузької сільської ради у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо надіслала суду заяву про слухання справи у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 457240, виданим Товстолузькою сільською радою Тернопільського району від 10.12.1977 року З довідок виконкому Товстолузької сільської ради за № 39 від 18.05.2015 року та за № 61 від 19.08.2014 року встановлено, що за [PERSON] рахується житловий будинок по вул.Карєрна, 10 в с.Застінка Тернопільського району як двір службовця. Вказаний факт також підтверджується виготовленим Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 03.02.2015 року технічним паспортом та інформаційною довідкою за № 54 від 06.02.2015 року на спірний будинок по вул.Карєрна, 10 в с.Застінка Тернопільського району. 16 липня 2041 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтво про смерть серії 1-ИД № 168177 від 16.07.2014 року, виданим Товстолузькою сільською радою Тернопільського району, про що зроблено актовий запис за №5. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі, на будинковолодіння по вул.Карєрна, 10 в с.Застінка Тернопільського району. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину є донька [PERSON] [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини від 19.08.2014 року, що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 19.08.2014 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.08.2014 року . Інші спадкоємці спадщини у встановленому законом порядку після смерті [PERSON] не приймали. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори за №153/02-14 від 25.02.2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. За нормами ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Інші спадкоємці спадщини не приймали. Однак, оформити своїх спадкових прав у нотконторі [PERSON] не має можливості, оскільки спадкодавець [PERSON] не зареєстрував право власності на будинок у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Відповідно до розяснень викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок, заг. пл. -50,1 кв.м., жит. пл.- 20,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами по вул.Карєрна, 10 в с.Застінка Тернопільського району у порядку спадкування за законом після смерті 16 липня 2014 року [PERSON],

Outcome: approved