Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 11 червня 2015 року з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 жовтня 2001 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі РАГС Кролевецького району Сумської області. 04 травня 2002 року у них народилася дитина - [PERSON]. Рішенням Кролевецького районного суду від 17.07.2013 року шлюб між ними розірваний. На даний час вона з відповідачем проживають окремо. Вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком і проживає у м.Києві. Дочка проживає з нею у новій сім'ї, відвідує навчальний заклад - школу за місцем їхнього проживання в м.Київ. Вона не працює, однак займається пошуком роботи, до органів зайнятості населення не зверталася, оскільки проживає не за місцем реєстрації. Весь тягар утримання їхньої з відповідачем спільної дочки на сьогоднішній день лежить на чоловіку, з яким вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах. [PERSON] участі в утриманні дочки майже не приймає, інколи надає незначні кошти, однак вони в повній мірі не забезпечують відповідний її віку належний рівень забезпечення одягом, харчуванням, засобами розвитку та підвищення інтелектуального виховання персональним комп'ютером, іграшками, телефоном, книжками, тощо. Вона прикладає всіх зусиль, щоб дитина виросла високоосвіченою, інтелектуально розвинутою людиною, здоровою та впевненою у собі, у власних можливостях, у зв'язку з цим дочка відвідує позашкільні гуртки «хореографію», «малювання», різні арт - виставки, театральні вистави та майстер-класи, велосипедні прогулянки та прогулянки на ролердромах. Крім того, дитина проходить профілактичне лікування хребта (виявлений «сколіоз») та шлунково - кишкового тракту (виявлено порушення діяльності підшлункової залози). На даний час це вимагає значних матеріальних, а найголовніше стабільних матеріальних затрат, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] інших дітей та утриманців не має. Наскільки їй відомо, зареєстрованого місця роботи він не має, однак має дохід, оскільки використовує напіввантажний автомобіль, придбаний за час їхнього спільного проживання, для нерегулярних перевезень і отримання доходу, проживає у їхній спільній квартирі, саме тому має об'єктивну можливість сплачувати кошти на утримання єдиної дитини. Після розлучення вони з відповідачем домовлялися про те, що він у добровільному порядку буде надавати щомісячно кошти на утримання дочки, деякий період відповідач виконував домовленість, однак з часом взагалі не надавав кошти, мотивуючи їх відсутністю. У звязку з тим, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, вона просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі з індексацією відповідно до закону з урахування розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сумі 800 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. посилаючись при цьому і на те, що вона пропонувала вирішити питання по аліментах шляхом переведення права власності на належну відповідачу частину квартири на імя доньки, однак він не погодився. Оскільки вони не змогли домовитися про порядок утримання доньки, вона змушена звернутися до суду. Відповідач позов визнав частково, не заперечуючи проти стягнення аліментів на дитину, але в розмірі 500 грн., беручи до уваги, що він офіційно не працює, має нестабільний дохід, тому на теперішній час не має коштів для виплати аліментів в більшому розмірі. Зараз належний йому автомобіль перебуває в ремонті, доходу він не має. Крім того, він виплачує кредит. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Дитина проживає з матірю, позивачем у справі, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки спір щодо утримання дитини сторони не вирішили в добровільному порядку, це питання підлягає вирішенню за рішенням суду відповідно до ч.3 ст.181 СК України, а тому звернення позивача до суду є обгрунтованим. В судовому засіданні встановлено зі слів відповідача, що в теперішній час він офіційно не працює і не має постійного джерела доходу, на обліку в центрі зайнятості населення він не перебуває. У звязку з цим, на думку суду, вимоги позивачки щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обгрунтованими та такими, що відповідають положенням ст.184 СК України. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд керується положеннями ст.184, 182 СК України. Суд враховує, що відповідач є працездатним, інших утриманців він не має. Даних про наявність майна у відповідача сторони не надали, однак вони підтвердили факт належності їм квартири в м. Кролевець та факт придбання ними в період шлюбу автомобіля, який перебуває в користуванні відповідача. Ці обставини свідчать про те, що відповідач організовує своє життя таким чином, що забезпечує себе матеріально без офіційного працевлаштування та звернення в РЦЗ в пошуках роботи. Тому суд приходить до висновку, що при цьому відповідач повинен забезпечувати не лише себе матеріально, а і свою дочку, яку утримує позивач. Разом з тим, суд враховує, що відповідач, не заперечуючи проти свого обовязку щодо сплати аліментів на користь позивача, погоджується на сплату аліментів в розмірі 500 грн. щомісяця. Ці обставини свідчать про те, що відповідач в змозі і може організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити і виконання свого обовязку по утриманню дитини. Також, враховуючи, що позивачем не надані докази про доходи відповідача, які б свідчили про можливість надання ним утримання на дочку в розмірі 800 грн., виходячи з положень ст.60 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів слід визначити в межах 600 грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial