Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення завданих збитків та моральної шкоди. В позові зазначає, що 06 червня 2014 року у місті Ужгород [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк», в особі економіста відділення № 16 [PERSON], уклали договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/16/188901 «Валютна симфонія» (з виплатою відсотків щомісячно, без можливості поповнення), за умовами якого банк прийняв від позивачки грошові кошти на строковий депозитний рахунок в сумі вкладу 13549.49 доларів США. Позивачкою були передані банку на зарахування грошові кошти у вказаній сумі, що підтверджується випискою по угоді 2630/16/188901 від 06.06.2014 р. за період з 06.06.2014 - 06.06.2014 р., які банк зобовязався повернути вкладникові та сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному цим договором. Строк розміщення вкладу становить 61 календарний день, а датою повернення є 06 серпня 2014 року. 06 серпня 2014 року позивачкою було укладено з відповідачем додаткову угоду. Пунктом 4.3.2 договору встановлено, що відповідач взяв на себе зобовязання повернення позивачці усієї суми вкладу та нарахованих процентів на умовах та в строки, що встановлені цим договором. Проте, всупереч вищенаведеним умовам договору, відповідач своє зобовязання по поверненню позивачці суми 13549.49 доларів США вкладу та нарахованих процентів не виконав. 20 листопада 2014 року Правління Національного банку України відповідно до вимоги ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» прийняло постанову № 732 «Про віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних, на підставі якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив у ПАТ «Міський комерційний банк» тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 21 листопада 2014 року по 02 лютого 2015 року. Відповідач допустив порушення приписів ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», внаслідок чого позбавив позивачку фактичної можливості отримати у повному обсязі усю суму вкладу та нарахованих процентів у валюті вкладу після закінчення строку дії договору. Тим самим, відповідач порушив вимоги ст.ст. 629, 1060 ЦК України, пункт 3.3 Постанови НБУ № 516 від 03.12.2003 р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами». Окрім того, своїм повідомленням від 10.01.2015 р., за вихідним № 23/1843 відповідач в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення Тимчасової адміністрації ПАТ «Міський комерційний банк» [PERSON] визначив договір нікчемним, що фактично позбавляло позивачку права на одержання гарантованої суми відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України. Внаслідок таких дій, позивачці додатково було завдано важких моральних та фізичних страждань, вона втратила психологічний, моральний та душевний спокій. Внаслідок проведення нової перевірки депозитних договорів, Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на Тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк» [PERSON] від 03.02.2015 р. відповідне повідомлення було відкликане. Відповідно до оголошення про здійснення виплат вкладникам відповідача за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 21 листопада 2014 року включно, за заявою на перерахування коштів, поданою уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Міський комерційний банк», позивачка отримала суму грошових коштів вкладу за договором в розмірі 200000 грн. Даний факт підтверджується відповідною заявою на видачу готівки № 800Т00О4J7 від 11.03.2015 р., виданого АТ «ОТП банк». В результаті протиправних дій відповідача, які фактично призвели до визнання його неплатоспроможним, а також, з огляду на порушення відповідачем свого грошового зобовязання по поверненню позивачці в іноземній валюті долар США суми 13549.49 доларів США грошового вкладу та нарахованих процентів за договором, отримання 11.03.2015 р. позивачкою від відповідача суми вкладу та нарахованих відсотків було обмежено лише сумою 200000 грн., еквівалент яких за офіційним курсом НБУ станом на 11.03.2015 р., тобто день одержання коштів, 1 долар США = 21.552936 грн., становить 9279.48 доларів США). Таким чином, оскільки в результаті вищенаведених протиправних дій відповідача позивачкою було отримано лише неповну частину суми вкладу та нарахованих процентів у розмірі 9279.48 доларів США, то відповідачем було завдано позивачці збитків на суму 4270.01 доларів США у вигляді недоотриманої суми вкладу та нарахованих процентів, що становить різницю між розміром фактично отриманої позивачкою виплати та розміром вкладу позивачки разом із нарахованими відсотками, які позивачка могла би одержати, якби відповідачем не було порушено право позивачки на отримання усієї суми грошового вкладу та нарахованих відсотків згідно з договором та якби відповідачем не було порушено приписів ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», дотримано умов договору щодо зобовязання повного повернення суми вкладу з нарахованими процентами. Позивачка вважає, що з відповідача на її користь слід відшкодувати суму 4270.01 доларів США завданих збитків, еквівалент яких за офіційним курсом НБУ станом на 31.08.2015р. 1 долар США = 21.1854 грн. становить 90\~461.87 грн. Враховуючи вищевказані протиправні дії відповідача, з огляду на відсутність у позивачки можливості отримати законним чином власні цінні заощадження, а також у звязку з невиконанням відповідачем свого грошового зобовязання перед позивачем згідно з умовами договору акційного строкового банківського вкладу № 2630/16/188901 «Валютна симфонія» (з виплатою відсотків щомісячно, без можливості поповнення) від 06.06.2014 р., позивачка, будучи пенсіонером, потрапила у важкий морально-психологічний стан, не могла вільно займатися власними справами, користуватись власними коштами, перебував у цілодобових важких моральних стражданнях за долю важко зароблених коштів, а стан її здоровя потрапив у безпідставну пряму залежність від дій відповідача та наслідків грубого порушення договірних зобовязань, безпідставного та протиправного повідомлення про нікчемність договору, що становило важкі наслідки для позивачки. Як наслідок, постійні психологічні переживання про втрату практично усієї суми власних заощаджень позивачки як пенсіонера, а також значний розмір фактичних втрат через раптові та протиправні дії відповідача з приховування ним фактичного негативного стану його справ, відсутності повернення значної суми коштів вкладу, повідомлення про нікчемність договору та фактичне порушення виконання його умов призвели до різкого погіршення стану здоровя позивачки, що завдало їй значних, постійних та довготривалих моральних страждань, як втрата здорового сну, постійна роздратованість та моральні страждання через брак коштів. А відтак, вищенаведеними діями відповідача було завдано позивачці моральну шкоду, яку вона оцінює у 15000 грн. Просить стягнути з відповідача суму 4270.01 доларів США, еквівалент яких за офіційним курсом НБУ станом на 31.08.2015 р. 1 долар США = 21.1854 грн. становить 90461.87 грн., завданих збитків та суму 15000 грн. заподіяної моральної шкоди. Також просить стягнути з відповідача суму 1054.62 грн. у відшкодування сплаченого судового збору. Позивачка в судове засідання не зявився, так як її представник [PERSON] подав письмову заяву в якій просить розглянути справу у їх відсутності за наявними матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 червня 2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк», в особі відділення № 16 в м. Ужгород, та [PERSON] було укладено договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/16/188901 «Валютна симфонія» (з виплатою відсотків щомісячно, без можливості поповнення). Згідно з п. 1.2 статті № 1 частини № 1 договору банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок на наступних умовах: вид депозиту строковий; валюта депозиту долари США; строк депозиту (календарних днів) 61 (шістдесят один) дні: процентна ставка 10 % річних; сума вкладу 13549.49 доларів США; можливість збільшення (додаткових внесків) не передбачено; порядок сплати відсотків щомісячно, готівкою через касу банку; порядок нарахування відсотків факт/360 (умовна кількість днів у році). Відповідно до п. 4.3.2 договору банк зобовязався на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим договором. Повернення вкладу та нарахованих процентів вкладнику здійснюється банком шляхом видачі коштів готівкою через касу банку або шляхом безготівкового перерахування на власний поточний рахунок вкладника (п. 1.7 договору). На виконання вимог п. 4.1.1 договору [PERSON] були передані банку на зарахування грошові кошти на депозит в розмірі 13549.49 доларів США, що стверджується випискою по угоді 2630/16/188901 від 06.06.2014 р. За умовами п. 1.2 статті № 1 частини 1, п. 1.1 статті № 1 частини № 2 договору строк розміщення вкладу становить 61 календарний день, банк приймає від вкладника грошові кошти на строк до 06.08.2014 р. 06.08.2014 р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору, згідно п. 1 якої сторони домовилися викласти п. 1.3. статті № 1 частини № 2 договору у наступній редакції: «1.3. Якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу в день закінчення строку дії договору, то договір вважається продовженим на новий термін на умовах, що діють на момент продовження. Якщо вкладник вимагає повернення суми вкладу після такого продовження, але до закінчення нового строку договору, перерахунок процентів здійснюється тільки за неповний строк зберігання вкладу.». У відповідності до п. 4.3.2 договору передбачено банк зобовязується на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим договором. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до змісту ст. 526 та ст. 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. Як свідчать матеріали справи, сума вкладу позивачці в повному обсязі не виплачена. Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 р. ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 124 від 20.11.2014 р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Заявою про видачу готівки № 800Т00О4J7 від 11.03.2015 р., виданої АТ «ОТП банк», стверджується що позивачкою було отримано суму грошових коштів вкладу за договором в розмірі 200000 грн., як відшкодування згідно Реєстру Фонду гарантування З наведеного слідує, що позивачці банком було повернуто суму вкладу за договором у розмірі 200000 грн., що є еквівалентом за курсом НБУ станом на 11.03.2015 р. 9279.48 доларів США (1 долар США = 21.552936 грн.). Таким чином, різниця між розміром фактично отриманої [PERSON] виплати від Фонду гарантування та розміром неповернутого вкладу за договором становить 4270.01 доларів США (13549.49 - 9279.48 = 4270.01). Статтею 526 ЦК України регламентовано, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Обмеження прав позивачки щодо отримання коштів, які є її власністю є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству України, а також Конституції України. Позивачка не була позбавлена права на вищезазначені грошові кошти у встановленому законом порядку, а тому має право на їх повернення відповідачем без будь-яких обмежень. Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором банківського вкладу, суд приходиться до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми вкладу в розмірі 4270.01 доларів США, що є еквівалентом станом на день подання позову (31.08.2015 р.) 90461.87 грн. (1 долар США = 21.1854 грн.), підлягають до задоволення. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, то такі задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Якщо правовідносини, що\~\~існують між сторонами, є зобовязальними, у разі порушення зобовязання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України). У даній справі між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані спеціальними законами та нормами ЦК України, що не передбачають такого виду відповідальності відповідача як відшкодування моральної шкоди, проте можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не\~виключається у випадку, якщо сторони передбачали таку відповідальність в укладеному договорі. Як встановлено судом, у договорі акційного строкового банківського вкладу № 2630/16/188901 «Валютна симфонія» (з виплатою відсотків щомісячно, без можливості поповнення) від 06.06.2014 р. відшкодування моральної шкоди сторонами не передбачено. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачки в частині стягнення моральної шкоди у сумі 15000 грн. слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати в сумі 904.62 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial