Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в обґрунтування якого зазначається, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 2002 року, а 05.10.2012 вони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей - доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання цих дітей. У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку на дітей, починаючи з дня подання позовної заяви. Відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у його задоволенні, вказавши, що ним постійно надавалися кошти на утримання дітей, а саме за період із серпня 2019 року по дату відкриття провадження у справі ним сплачені грошові кошти на утримання дітей у загальному розмірі 26864,33 грн, на підтвердження чого до відзиву додані відповідні платіжні доручення. Крім того, у провадженні Кремінського районного суду Луганської області вже перебували справи № 2-268 та № 414/371/13-ц за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів, в яких 18.02.2004 та 19.02.2013 були ухвалені рішення. Також відповідач наголосив, що з огляду на положення ч.ч. 2, 5 ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів на двох дітей має складати одну третину заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, зазначивши, що за рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 18.02.2004 з нього вже стягуються аліменти на користь позивача на утримання старшої доньки [PERSON] , а тому в цій частині позов є необґрунтованим. Крім того, надання ним матеріальної допомоги на утримання дітей підтверджується доданими до відзиву квитанціями. У той же час, відповідач не заперечував проти позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання молодшої доньки [PERSON] , наголосивши при цьому, що відповідно до діючого законодавства на утримання двох дітей мають стягуватися аліменти у розмірі 1/3 частини доходу платника аліментів, а тому вважав за доцільне стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/6 частини його доходу. Ухвалою суду від 16.01.2019 було закрите провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Заслухавши сторони, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 05 жовтня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 01.09.2017 (а.с. 3, 5, 9). Від цього шлюбу сторони мають двох дітей - неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей, батьками в яких записані позивач та відповідач (а.с. 6, 7). Згідно з рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 18.02.2004 у цивільній справі № 2-268 була задоволена позовна заява [PERSON] про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини доходу батька, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 12.02.2004 і до повноліття (а.с. 23). Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 19.02.2013 було відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів (а.с. 24). Згідно з наданими відповідачем платіжними дорученнями вбачається, що за період з 24.07.2019 по 28.09.2019 [PERSON] було сплачено на рахунок старшої доньки [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 26864,33 грн (а.с. 25, 26, 27, 28). Відповідно до ч.ч. 6, 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що з наданих відповідачем чотирьох платіжних доручень вбачається, що грошові кошти за всіма без виключення платіжними документами сплачувалися відповідачем на рахунок старшої доньки сторін [PERSON] , натомість будь-яких доказів надання матеріальної допомоги на утримання молодшої доньки [PERSON] відповідачем надано не було. При цьому відповідач не оспорював тієї обставини, що обидві доньки проживають з матір`ю та відповідно перебувають на її утриманні, а згідно з ч. 1 ст 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. У той же час, у судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] . З огляду на встановлені обставини, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] . Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання цієї дитини, суд бере до уваги ту обставину, що за рішенням суду з відповідача на користь позивача вже стягуються аліменти на утримання старшої доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття у розмірі ј частини доходу відповідача. Посилання відповідача на положення ч. 5 ст. 183 СК України щодо того, що розмір аліментів на двох дітей має складати одну третину заробітку (доходу) платника аліментів суд вважає безпідставними, оскільки вказана норма стосується правил звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, тобто виключно має відношення виключно до стягнення аліментів в порядку наказного провадження. Разом із тим, згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач добровільно не надає позивачу, з якою проживає малолітня донька, належної матеріальної допомоги на утримання останньої, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності цивільного судочинства, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання молодшої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, а позивача при звернення з позовом до суду було звільнено від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути судовий збір у розмірі 384,20 грн з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial