Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис № 971. В шлюбі народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на життя та сім'ю, внаслідок чого між ними виникають сварки, під час яких відповідач неодноразово вчиняв насильство відносно неї, що призвело до того, що вони проживають окремо. Шлюб існує формально, шлюбних відносин не підтримують. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати. Позивач та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечив. Підтвердив, що між ними виникали конфлікти, однак фактичні обставини цих конфліктів, які вказані в позовній заяві позивачем, заперечив. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 03.08.2013 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №971, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 03.08.2013 року (а.с.4). В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20.12.2013 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 19.08.2016 року (а.с. 5, 6). Згідно ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. В судовому засіданні встановлено, що 26.01.2017 року на підставі заяви [PERSON] внесенні відомості про кримінальне правопорушення за №12017030010000388 щодо вчинення [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved