Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.12.2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, а саме: 1/5 частину квартири [ADDRESS]. Вказує, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви в нотаріальну контору. Відповідач [PERSON] вважається таким, що спадщину не прийняв, оскільки не проживав разом із спадкоємцем на момент його смерті та не подавав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини у встановлений для цього законом шестимісячний строк. Разом з тим, не може отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказану нерухомість. У звязку з чим, просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача Луцької міської ради в судовому засіданні позов не визнала та заперечував відносно його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує відносно його задоволення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.12.2015 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №182579 від 26.12.2015 р. (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 31.03.1994 року [PERSON] являвся співвласником квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач не може оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, оскільки на даний час в неї відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначене нерухоме майно (а.с. 9, 10). Із матеріалів справи, а саме із свідоцтва про одруження серії І-ЕГ №372602 від 03.05.1985 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] являвся чоловіком позивача [PERSON] (а.с. 6). Отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач [PERSON] належить до першої черги спадкоємців за законом після смерті чоловіка [PERSON] З пояснень сторін та з представлених в судове засідання письмових доказів, матеріалів спадкової справи, судом встановлено, що позивач, яка є дружиною померлого, прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви, а тому вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ст. 1269 ЦК України. Про відмову від її прийняття не заявляла. Разом з тим, відповідач [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки не проживав разом із спадкоємцем на момент його смерті та не подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини у встановлений для цього законом шестимісячний строк. А тому, враховуючи наведене, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов з наведених вище підстав слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме: на 1/5 частину квартири [ADDRESS]. На підставі наведеного та

Outcome: approved