Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 29 червня 2006 року між позивачкою і відповідачем по справі у виконавчому комітеті Чагрівської сільської Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №2. Від спільного проживання в шлюбі в них [INFO] року народилася дочка, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні і вихованні. Спільне проживання між нею і відповідачем склалося невдало. Різні погляди на життя стали причиною непорозумінь. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями. Така поведінка [PERSON] негативно впливає на неї та їхню неповнолітню дочку. Пів року спільно не проживають. Шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати. Позивачка позов підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Просила шлюб розірвати, справу слухати у її відсутності, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення, про що направила на адресу суду письмове клопотання. Відповідач у судове засідання не прибув повторно і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, з письмової згоди позивачки по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 29 квітня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, 29 червня 2006 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №2. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.5). [PERSON] народилася [INFO] року. Батьки дитини - [PERSON] і [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 24 вересня 2007 року виконавчим комітетом Чагрівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с.6). [PERSON], [INFO] року народження зареєстрований за адресою [ADDRESS] що підтверджується довідкою №20/275, виданою 07.05.2014 року Рогатинським РС УДМС України в Івано-Франківській області (а.с.8). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, позивачка не бажає проживати разом з відповідачем, у неї наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved