Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06 квітня 2017 року [PERSON] позичила [PERSON] суму в розмірі 15000,00 грн., яку останній зобовязався повернути до 01 червня 2017 року. Договір був укладений в письмовій формі шляхом складення боржником розписки. Відповідач суму позики позивачу не повернув. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві. Також уточнила позовні вимоги шляхом виключення з предмету позову вимог про стягнення 3% річних з відповідача. В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, які викладені у письмових запереченнях проти позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із розпискою від 06.04.2017 року [PERSON] взяв у борг від [PERSON] суму в розмірі 15000,00 грн. та зобовязався повернути вказану суму до 01.06.2017 року. Відповідач в судовому засіданні визнав факт складання ним цієї розписки та факт отримання грошей, проте пояснив, що гроші позичалися ним для передання іншій особі. Відповідач свої зобовязання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу у повному обсязі в розмірі 15000,00 грн. до 01 червня 2017 року не повернув. Вказаний висновок суду підтверджується копією розписки від 06.04.2017 року, на якій відсутні відмітки про виконання свого обовязку відповідачем, а також відсутністю будь-яких доказів щодо повернення грошей відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У звязку із викладеним суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем позикові зобовязання, а отже позов підлягає задоволенню. Посилання відповідача на те, що він позичив грошові кошти для передання іншій особі не мають правового значення для вирішення цієї справи, адже мета отримання позики не змінює суті спірних правовідносин. Позивач не позбавлений права вимагати від іншої особи повернення грошових коштів, в тому числі в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 15.11.2017 року про сплату судового збору в сумі 640 грн. 00 коп., у звязку із чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат в розмірі 640 грн. 00 коп. по сплаті судового збору.

Outcome: approved