Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Посилається на те, що у шлюбі з відповідачем у них [INFO] р. народилася донька [PERSON]. 26.07.2017 р. шлюб між ними був розірваний. Вона повністю матеріально забезпечує дитину, створює їй належні умови для розвитку та лікування. Через відсутність на території України постійного місця роботи вона виїхала у Чеську Республіку на заробітки, де з часом знайшла хорошу роботу та почала проживати з іншим чоловіком. Донька захворіла на хронічний бронхіт, у неї загострилися приступи і вона може померти від нестачі кисню, тому потребує стаціонарного лікування. 17.04.2018 р., о 00.45 год., вони привезли дитину до Кромеріцької лікарні Чеської Республіки, де лікарям за допомогою новітніх технологій вдалося повернути її до життя. З метою надання доньці належного медичного обслуговування вона звернулася до відповідача про надання дозволу на виготовлення дитячих проїзних документів та виїзд за кордон неповнолітньої дитини без його згоди, але він відмовився. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач та представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначено, що, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Це стверджується свідоцтвом про народження дитини, довідкою Краснянської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових з якого убачається, що позивачка працює за кордоном та проживає разом з донькою шкільного віку. Дитини знаходиться на її повному утриманні. Матеріально-побутові умови сім'ї задовільні. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. № 231 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 380) оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 та 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проїзного документу дитини та виїзд малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в її супроводі та надання дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду доньки за кордон без згоди батька. Виїзд дитини за кордон є необхідним із метою забезпечення їй належного лікування. Тому суд вважає за доцільне надати позивачці дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду дитини за кордон та виїзд малолітньої [PERSON] за кордон без згоди батька. Жодних доказів того, що надання дозволу на виготовлення дитячого закордонного паспорту та виїзд дитини за кордон без згоди батька буде суперечити її інтересам, чи буде порушувати її або відповідача права суду не надано. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 704.8 грв. За таких обставин,

Outcome: approved