overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 22.06.2016 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, дітей від якого немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З середини липня 2018 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Позивач твердо вирішила, що сімю зберегти неможливо. Оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам, а відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, [PERSON] просить суд шлюб розірвати без зміни їй прізвища на дошлюбне. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.15,17). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, 22.06.2016 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 1008 (а.с.5). Дітей від шлюбу немає. З середини липня 2018 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Майновий спір на даний час не заявлений. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 22.11.2008 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини, у зв'язку з чим сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Дитина проживає з матір'ю. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», відповідач позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Зазначають, що шлюбні стосунки припинені 01.04.2017 року (а.с.20,21). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, 22.11.2008 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 812 (а.с.4). Від шлюбу є малолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с.5). З 01.04.2017 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина проживає з матір'ю - [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивач прізвище змінювати не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 22.12.2012 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З 15.04.2016 року вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Позивачка твердо вирішила, що сімю зберегти неможливо. Спір щодо поділу спільного сумісного майна на теперішній час відсутній. Оскільки подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам, просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 22.12.2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції в Автономній республіці Крим за актовим записом № 615 (а.с.4). 22.02.2016 року у них народився син - [PERSON] (а.с.7). З 15.04.2016 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Кожен живе своїм життям. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу спільного сумісного майна наразі відсутній. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. При укладанні шлюбу позивачка прізвище не змінювала. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 23.01.2013 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого є син [PERSON], [INFO]. Наразі шлюбні стосунки припинені, [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини надає несистематично та в недостатньому розмірі, через що позивачка вимушена звертатися до суду для стягнення аліментів у примусовому порядку. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Відповідач проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що надавав матеріальну допомогу, але після фактичного припинення шлюбу перестав це робити. Не згоден на стягнення аліментів, оскільки не впевнений, що гроші будуть витрачатися на потреби сина. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, з 23.01.2013 року сторони перебувають у шлюбі, від якого є малолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Наразі шлюбні стосунки припинені. Дитина знаходиться на утриманні матері. [PERSON] матеріальну допомогу на утримання сина після припинення шлюбних стосунків не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітків (доходів). Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обов'язок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. За таких обставин, суд вважає, що аліменти в силу ст. ст. 180-183 СК України мають бути стягнуті з нього у примусовому порядку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 23.04.2010 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітні доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З лютого 2018 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Діти проживають з матірю. Оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати без зміни їй прізвище на дошлюбне. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає, проти його задоволення не заперечує (а.с.21,22). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 23.04.2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у виконкомі Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області за актовим записом № 10 (а.с.8). Від шлюбу є малолітні доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). З лютого 2018 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Діти проживають з матірю [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивач прізвище змінювати не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вважає доцільним повернути позивачу\~ з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що в даному випадку становить 352,40 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 23.04.2011 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого є син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через постійні скандали, небажання [PERSON] заробляти гроші на потреби сім'ї, його агресивну поведінку та застосування фізичної сили по відношенню до позивачки, у зв'язку з чим вони з вересня 2013 року припинили спільне життя та ведення домашнього господарства. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу у порядку ст. 224 ЦПК України, з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 23.04.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 149 (а.с.6). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). З вересня 2013 року внаслідок агресивної поведінки відповідача по відношенню до позивачки, його небажання утримувати сім'ю, застосування фізичної сили, сторони припинили шлюбні відносини та поновлювати їх не намагалися, кожен живе своїм життям. Шлюб розривають вперше. Дитина проживає з матір'ю. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам позивачки, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення сторони прізвища змінювати не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 23.05.2015 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, дітей від якого немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З травня 2017 року сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Майновий спір на теперішній час відсутній. Оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати та змінити їй прізвище на дошлюбне. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає, проти його задоволення не заперечує (а.с.11,12). Враховуючи, що відповідач у повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, 23.05.2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції за актовим записом № 473 (а.с.5). Дітей від шлюбу не мають. З травня 2017 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Майновий спір на даний час відсутній. Після розірвання шлюбу позивач бажає змінити прізвище на дошлюбне. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 23.06.2012 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. З липня 2013 року сторони мешкають окремо, дитина знаходиться на її повному утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала уточнену заяву, згідно якої просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 01.01.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Справу просить розглянути за її відсутності (а.с.12). Відповідач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини з січня 2014 року (а.с.13). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, 23.06.2012 сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 233 (а.с.3). [INFO] року у них народився син - [PERSON] (а.с.4). Дитина знаходиться на повному утриманні матері, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання [PERSON] не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітків (доходів). Інші аліментні зобов'язання у відповідача відсутні. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обов'язок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. За таких обставин, суд вважає, що аліменти в силу ст. ст. 180-183 СК України мають бути стягнуті з нього у примусовому порядку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 23.07.2011 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, дітей від якого немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. Останнім часом [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями, що повністю виключило можливість примирення. З березня 2012 року вони остаточно припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, позивачка твердо вирішила, що сім'ю зберегти неможливо. Майнового спору немає. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу у порядку ст. 224 ЦПК України, з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 23.07.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 369 (а.с.3). Спільних дітей від шлюбу не мають. З березня 2012 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на подружнє життя, зловживання відповідачем алкогольними напоями, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Майнового спору щодо поділу спільно нажитого майна наразі немає. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. При укладанні шлюбу позивачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved