Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання від 28.01.2014р., стягнення судового збору, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] мешкає в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі [PERSON] належить 1/3 частка, інша 1/3 частка від квартири належить дочці позивача [PERSON] , та 1/3 частка - онуку [PERSON] 28.01.2014р. позивач [PERSON] уклала з онуком договір довічного утримання. Відповідно до умов договору, позивач передала у власність відповідачу належну їй 1/3 частку від квартири, а відповідач взяв на себе обов`язок у встановленні строки та в необхідному обсязі здійснювати довічно надання [PERSON] матеріального забезпечення та догляду. Після укладення договору відповідач деякий час намагався допомогати позивачу, коли вона надавала йому свої гроші з пенсії, але після його одруження, [PERSON] змінив місце проживання, у нього народилася дитина і він зовсім забув про позивача. За період з 28.01.2014р. по теперішній час, відповідач [PERSON] не виконав жодного зобов`язання. У зв`язку із тим, що разом з позивачем мешкала мати відповідача, [PERSON] не стала вимагати розірвання укладеного договору. 11.11.2018р. [PERSON] впала на вулиці та отримала перелом лівої стегнової кістки, про що повідомила відповідача, але він усунувся від догляду за [PERSON] . Крім того, дочка позивача - мати відповідача почала конфліктувати з [PERSON] та вчиняти відносно неї насильство. На вимогу позивача [PERSON] оформити розірвання договору довічного утримання, відповідач [PERSON] відповідає категоричною відмовою. Тому, [PERSON] звернулася до суду з позовом і просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 28.01.2014р. між [PERSON] та [PERSON] , та стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 840,80грн. 11.03.2020р. [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання від 28.01.2014р. та залишення у власності набувача 1/2 від частки квартири, який мотивовано тим, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належить йому, його матері - [PERSON] , та його бабі - [PERSON] , по 1/3 частці кожному. 28.01.2014р. між ним та відповідачем (позивачем за первісним позовом) укладено договір довічного утримання, за яким відповідач (позивач за первісним позовом) передала у власність [PERSON] 1/3 частку зазначеної вище квартири. Договір довічного утримання з моменту його укладення [PERSON] старанно виконував. Обставини, на які відповідач (позивач за первісним позовом) вказує у своєму позові не відповідають дійсності. [PERSON] визнавала та погоджувалась з тим, що на всі дії, які вчиняв [PERSON] на виконання договору є достатніми для здійснення за нею догляду, забезпечення харчуванням, ліками, оплатою за отримані житлово - комунальні послуги, та іншим. [PERSON] зловживає своїми правами відносно [PERSON] , адже він більше шести років належно виконував договір, та присвятив цей проміжок свого життя догляду за [PERSON] , не зважаючи на те, що останній належить лише 1/3 частка від квартири, а інші 2/3 частки - належать [PERSON] та його матері. Обставини, зазначені [PERSON] в позовній заяві не відповідають дійсності. Починаючи з січня 2020р. відповідач (позивач за первісним позовом) чинить [PERSON] перешкоди у виконанні ним спірного договору довічного утримання, а саме: не пускає його до квартири, не надає платіжки за комунальні послуги, що в свою чергу унеможливлює оплату [PERSON] комунальних послуг, чинить інші перешкоди. Ці обставини свідчать про неможливість виконання зобов`язань за договором довічного утримання. Разом з цим, [PERSON] протягом шести років, з моменту укладення договору не зверталась до суду з вимогами про його розірвання, що свідчить про те, що вона погоджувалась з тим, що утримання, яке надається зі сторони [PERSON] є достатнім і належним виконанням умов договору. Вважає, що за ним, як за набувачем слід залишити 1/2 частку від частки квартири [PERSON] , так як за його підрахунками за шість років виконання договору довічного утримання тільки на оплату комунальних послуг [PERSON] витратив понад 60000грн., що в два рази перевищує вартість частки [PERSON] . А включаючи інші витрати, він витратив понад 80000грн. Тому, [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом і просить суд розірвати договір довічного утримання від 28.01.2014р., у зв`язку із неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення; залишити у власності набувача - [PERSON] , [INFO] , 1/2 від частки [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач (за первісним позовом) [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, надала суду аналогічні пояснення, викладеним у позовній заяві, просила задовольнити позов. Зустрічні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Додатково пояснила, що [PERSON] - це її онук, з яким вона у 2014р. уклала договір довічного утримання. Проте, [PERSON] умови договору довічного утримання не виконував. Не забезпечував її продуктами харчування, необхідним одягом, грошовою допомогою. Оплату за комунальні послуги вона робила за власні кошти. Відповідач [PERSON] лише у грудні надавав їй допомогу для покриття витрат на оплату житлово-комунальних послуг, які вони ділили навпіл. У 2018р. вона впала на вулиці, отримала травму та перебувала на лікуванні у лікарні. За час її перебування в закладі охорони здоров`я, [PERSON] відвідав її лише один раз. Її відвідувала невістка та [PERSON] - дружина [PERSON] , яка працює у лікарні. Оплату за лікування здійснювала [PERSON] . Проте, грошові кошти у загальному розмірі 25000грн. належали [PERSON] , яка надала їх [PERSON] для оплати її лікування. Представник позивача (за первісним позовом) [PERSON] у судовому засіданні підтримав первісні позовні вимоги, просив розірвати договір довічного утримання, укладений 28.01.2014р. між [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із неналежним його виконанням, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 840,80грн. У задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити. Відповідач (за первісним позовом) [PERSON] у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав, зустрічні позовні вимоги підтримав та пояснив, що умови договору довічного утримання з моменту його укладення він старанно виконував. Забезпечував бабусю продуктами харчування, ліками, покривав витрати на оплату житлово-комунальних послуг. Всі ліки, які були виписані [PERSON] він купував, проте чеки нажаль не збереглися. Одяг він намагався купувати, однак бабуся його не приймала, говорила, що їй нічого не потрібно. Замість цього він купував їй овочі та фрукти, а також забезпечував продуктами харчування із села, які були передані для [PERSON] родичами його дружини [PERSON] . Відвідував [PERSON] кожного другого дня, приходячи питав, що їй потрібно. Особисто їжу не готував, проте купував готову. Вважає, що належно виконував свої зобов`язання за договором довічного утримання. Представник відповідача (за первісним позовом) [PERSON] у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. У позові [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання від 28.01.2014р., стягнення судового збору просив відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є рідним сином [PERSON] . Відповідач [PERSON] - це її онук, з яким остання уклала договір довічного утримання. Умови договору [PERSON] не виконує. Після того, як [PERSON] потрапила до лікарні, відповідач [PERSON] їй допомогу не надавав. Іноді до матері приходила дружина [PERSON] . За матір`ю доглядав він, [PERSON] та його дружина. Йому відомо, що [PERSON] пропонував [PERSON] винайняти особу, яка буде здійснювати догляд за [PERSON] , оскільки у нього не вистачало часу здійснювати догляд самому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною сина позивача [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] не надавав допомогу [PERSON] . Приблизно у листопаді 2019р. [PERSON] потрапила до лікарні з діагнозом - перелом шийки стегна, після чого вони з чоловіком постійно її відвідували та надавали допомогу останній. [PERSON] вона бачила лише одного разу, приблизно через місяць після виписки [PERSON] . Їй відомо, що позивач [PERSON] здійснювала сама та за власні кошти оплату за житлово-комунальні послуги, квитанції наявні у позивача. За вимогою [PERSON] вони завжди її відвідували, зустрічали з нею свята та дні народження. Їй відомо, що [PERSON] пропонував [PERSON] винайняти особу, яка буде здійснювати догляд за останньою, проте [PERSON] від послуг чужої людини відмовилася. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою цієї сім`ї, знайома з ними понад 20 років. Ій відомо, що [PERSON] утримувала [PERSON] за свій рахунок. [PERSON] навчався, відвідував гуртки за рахунок своєї баби. Мати [PERSON] постійно конфліктує з [PERSON] , вчиняє відносно неї насильство. Коли [PERSON] ще працювала, то [PERSON] приводив до неї свою дитину, залишав її на деякий час. Потім взагалі перестав приходити до [PERSON] та нічого їй не приносив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] - це її чоловік. Їй відомо, що він уклав з [PERSON] договір довічного утримання, умови договору виконував. Надавав їй матеріальну допомогу, купував необхідні ліки, продукти харчування. В період перебування [PERSON] в лікарні вони постійно її відвідували. Її чоловік, [PERSON] постійно надавав грошові кошти бабусі, купував їй ліки, здійснював оплату за комунальні послуги. Раніше (до перебування [PERSON] у лікарні) вона ніяких родичів не бачила. З моменту одруження (11.10.2014р.) вони постійно відвідували [PERSON] , приходили до неї у вихідні дні, допомогали продуктами харчування. Їй відомо, що чоловік перераховував грошові кошти бабусі, оплачував комунальні послуги. Також, [PERSON] пропонував бабусі винайняти особу, яка буде здійснювати догляд за нею, проте [PERSON] відмовилася від пропозиції. Коли у її чоловіка не було змоги та часу прийти до бабусі, то замість нього приходила вона. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] - це її рідна мати, а [PERSON] - її син. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] приватизована та належить в рівних частках (по 1/3 частці від квартири) їй, [PERSON] та [PERSON] . Їй відомо, що син [PERSON] уклав з [PERSON] договір довічного утримання за ініціативою (бажанням) її матері [PERSON] , оскільки її рідний брат [PERSON] зловживав алкогольними напоями та виносив з квартири речі. Раніше [PERSON] , вона та її син [PERSON] сумісно проживали та мали спільний бюджет. Приблизно три роки тому, [PERSON] одружився і став проживати окремо від них, але продовжував їм допомагати, приносив гроші,продукти харчування. Це було і у 2019, 2020р. Коли [PERSON] потрапила до лікарні та перебувала там на лікуванні [PERSON] допомагав останній грошима, ліками. Родичі нічим і ніколи не допомагали. Також їй відомо, що [PERSON] пропонував [PERSON] винайняти особу, яка буде здійснювати догляд за нею, проте вона відмовилася від запропонованої допомоги. Вважає, що відмова була через тиск на матір з боку [PERSON] . Приготуванням їжі, пранням [PERSON] займається сама. Особисто у неї відносини з матір`ю погані. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а зустрічна позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини, які склалися між сторонами, випливають із договору довічного утримання та мають регулюватися положеннями глави 57 ЦК України. Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч.1 ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.748ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача встановлені нормами ст.ст. 749-751 ЦК України. Згідно ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. З матеріалів справи видно, що 28.01.2014р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, який зареєстровано в реєстрі за №2-102, та посвідчено державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенком О.М. Згідно умов даного договору, [PERSON] передає у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності 1/3 частку квартири, розташованої в [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується щомісячно, не пізніше 15 числа кожного місяця надавати відчужувачу [PERSON] грошову винагороду в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян; забезпечувати згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; забезпечувати повний догляд, у тому числі продуктами харчування, одягом. Підпунктом 3.2.1 договору визначений обов`язок набувача [PERSON] : у встановленні строки та в необхідному обсязі здійснювати довічно надання матеріального забезпечення та догляду відчужувачеві згідно з п.2 договору. Позивачем [PERSON] умови договору довічного утримання виконані у повному обсязі. Разом з цим, як зазначає позивач [PERSON] , після укладення договору довічного утримання, відповідач [PERSON] , в порушення взятих на себе зобов`язань по виконанню вказаного договору, не виконав жодного зі своїх обов`язків, що змусило позивача [PERSON] звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Згідно із ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В силу ч.ч.2.3 ст.653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є: як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Відповідач [PERSON] не надав суду жодного належного доказу, щодо виконання ним умов договору довічного утримання від 28.01.2014р., а саме щомісячного, не пізніше 15 числа кожного місяця забезпечення [PERSON] грошовою винагородою в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, забезпечення [PERSON] продуктами харчування, одягом, необхідною допомогою та доглядом. Крім того, щодо матеріального забезпечення, яке [PERSON] щомісячно, мало надаватись позивачу [PERSON] не пізніше 15 числа кожного місяця в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян суд зазначає, що надані [PERSON] копії повідомлень про призначення субсидії, суд не може взяти до уваги, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не може прийняти до уваги показання свідка [PERSON] про виконання умов договору довічного утримання [PERSON] , оскільки вона є дружиною [PERSON] і має зацікавленість при вирішенні зазначеного спору. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання від 28.01.2014р., стягнення судового збору слід задовольнити, оскільки відсутні докази належного виконання відповідачем [PERSON] своїх обов`язків. Стосовно зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне. Статтями 47,48 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно ст.317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивач за зустрічним позовом зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог та заперечень. Однак, оскільки позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено наявність істотних обставин, які перешкоджали йому виконувати обов`язки набувача, а надані сторонами докази свідчать про неналежне та не тривале виконання [PERSON] умов договору довічного утримання, вимоги [PERSON] за зустрічним позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання від 28.01.2014р. та залишення у власності набувача 1/2 від частки квартири задоволенню не підлягають. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved