Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 грн. щомісячно але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду. Позов мотивовано тим, що після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до статті 180 Сімейною кодексу України, обов`язку утримувати свого сина, не надає кошти для придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Син [PERSON] повністю знаходяться на утриманні позивачки. Вона отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів не має. Стверджує, що відповідач працює нелегально і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому звертає увагу, що він не має змогу оплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень. Стверджує, що є особою з інвалідністю третьої групи, має вивих обох стегон, а тому не може виконувати важкої фізичної роботи, а знайти іншу роботи в його невеличкому селі не має змоги. Зауважує, що його єдиний дохід 1769 гривень пенсії по інвалідності, яку витрачає також на придбання ліків. У власності домоволодінь, транспортних засобів, земельних та майнових паїв не має. На утриманні має батьків пенсіонерів. За кордон не виїжджає. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено судовий розгляд. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просить розглядати справу в його відсутності. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 30 вересня 2014 у Глибочецькій сільській раді, Борщівського району, Тернопільській області, актовий запис №4. Від цьому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2015 року. Позивачка проживає за адресою [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , що підтверджується довідкою ОК «Оболоня-Сервіс» №134 від 02.06.2021 року. Згідно довідки ВСП «Експлуатаційне вагонне депо місто Тернопіль» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 02 червня 2021 року №7 [PERSON] працює секретарем, та загальна сума її доходу за період з 16 березня 2021 року по 31 травня 2021 року становить 14283 грн. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0805443 від 07.12.2016 року, посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства довічно, протипоказана важка фізична праця. Відповідно до довідки відділу соціального забезпечення Борщівського УСЗН Чортківської РДА [PERSON] отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства в розмірі 1769 грн. щомісяця. Записи в трудовій книжці [PERSON] про його роботу на цей час відсутні. [PERSON] проживає в будинку загальною площею 100 кв.м. [ADDRESS] разом з батьками [PERSON] та [PERSON] , які є пенсіонерами, про що свідчать акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №10 від 08.07.2021 року та пенсійні посвідчення (а.с. 31,32,35,36,37). У власності сім`ї є земельна ділянка площею 0,60 га та пай розміром 1,40 га. Надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, зважаючи на таке. Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог статті 182 СК суд, при визначенні розміру аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, його вік, стан здоров`я, а саме наявність інвалідності, обмеження у працездатності, наявність непрацездатних батьків, майновий стан позивачки, яка працює, майновий стан та здоров`я дитини, суд доходить переконання, що аліменти на утримання неповнолітнього слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1400 гривень щомісячно, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 22 червня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів приблизно відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, передбаченому статтею 182 Сімейного кодексу України. На думку суду, менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання доньки та забезпечення її рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивачкою не надано доказів, які б свідчили про можливість відповідачем надавати утримання в розмір 3000 гривень щомісяця. Тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial