Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 15 лютого 2002 року Нововодянською сільською радою Кремінського району Луганській області, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, постійно сваряться, відповідач висловлюється на її адресу нецензурною лайкою. Оскільки не мають спільних дітей та подружні стосунки не склалися, просить розірвати шлюб, прізвище бажала залишити шлюбне. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, категорично наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Ухвалою суду від 30 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із призначенням судового засідання. Інші процесуальні дії не вичнялися . Суд, вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 лютого 2002 року Нововодянською сільською радою Кремінського району Луганській області, актовий запис № 2, про що свідчить копія свідоцтва серії [NUMBER] від 15 лютого 2002 року (а.с. 5). Інші відомості відсутні. Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на вільне перебування у шлюбі, вважаючи за необхідне розірвати шлюб, з підстав, вказаних у позові, позивач звернулася до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, подружжя спільного господарства не веде, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу та зазначає, що відповідач застосовує відносно неї насильство, з чим вона неодноразовов зверталася до правоохоронних органів; шлюб є добровільним, а тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо питання про право іменуватися післяшлюбним прізвищем, суд зазначає, що у відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, а відтак, позивачка не позбавлена права і надалі іменуватися післяшлюбним прізвищем, та зміна останнього можлива лише за її згоди, з огляду на що, суд не вбачає порушення такого права. Враховуючи викладене, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved