Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Водянської сільської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 січня 2001 року помер чоловік позивача [PERSON]. Вони зареєстрували шлюб 4 липня 1973 року. 10 вересня 1973 року вони з чоловіком отримали статус переселенців та їм надали будинок в птахорадгоспі «Октябрський», де чоловік працював водієм. Кошти за будинок було сплачено в повному обсязі. Після смерті чоловіка позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул..Тиха, 29, с.Андріївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», в судовому засіданні пояснила, що було рішення Водянської сільської ради про оформлення права власності на житловий будинок, який належить [PERSON], проте до БТІ з метою оформлення права власності [PERSON] не звертався, тому право власності не було оформлено. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та Верхньодніпровська районна державна адміністрація в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їх участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суду пояснив, що він є сином померлого проте на спадкове майно він не претендує. Інших спадкоємців після смерті батька не має. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 4 липня 1973 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.12). 10 вересня 1973 року [PERSON] та його сімї (дружині [PERSON] та дітям) було присвоєно статус переселенців в птахорадгосп «Октябрський» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується переселенським квитком № 081860 (а.с.14). Рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської районної ради від 22 січня 1988 року № 14/4 було визнано право власності на житлові будинки громадян сіл Водянської сільської ради, в тому числі [PERSON] (а.с.16). Проте право власності на цей будинок [PERSON] не оформив, свідоцтво про право власності не отримав, що підтверджується листом КП «Верхньодніпровське БТІ» від 11 травня 2016 року (а.с.22). 17 січня 2001 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі житловий будинок по вул.Тиха, 29 в с.Андріївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок не приватизована, що також підтверджується довідкою виконавчого комітету Водянської сільської ради № 91 від 4 квітня 2016 року (а.с.9). Згідно з технічним паспортом на садибний житловий будинок від 26 квітня 2016 року житловий будинок побудовано в 1972 році, а господарські будівлі та споруди в період з 1972 року до 1984 року (а.с.19-21). На момент отримання [PERSON] права власності на будинок державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, яка була чинною на той час, передбачала реєстрацію права власності на будинки (домоволодіння) у містах та у селищах міського типу. Отже, відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок не є підставою для припинення права власності спадкодавця, оскільки встановлено, що воно набуте на законних підставах, а саме на підставі рішення виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично був власником будинку садибного типу по вул.. Тиха, 29 в с.Андріївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Після смерті чоловіка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 11 травня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с.24). Інших непрацездатних, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців або ж спадкоємців, дієздатність яких обмежена, після смерті [PERSON] судом не встановлено. Заповіти від імені [PERSON] виконкомом Водянської сільської ради не посвідчувались, що підтверджується довідкою Водянської сільської ради № 355 від 11 квітня 2016 року (а.с.9). Таким чином єдиним спадкоємцем, що має право на спадкування житлового будинку по вул. Тиха, 29 в с.Андріївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті [PERSON] є [PERSON], яка прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки судом встановлено, що на день смерті [PERSON] мав у власності житловий будинок по вул. Тиха, 29 в с.Андріївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, проте не оформив право власності у встановленому законом порядку, [PERSON] прийняла спадщину, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, а тому заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013\~року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved