Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просила зняти арешт та заборону відчуження з будинку № 189 по вулиці Гурамішвілі в м.Миргороді Полтавської області, що були накладені: постановою б/н від 23.05.2003 року Миргородською виконавчою службою (реєстраційний номер обтяження 1706839), постановою б/н Миргородської виконавчої служби від 29.05.2003 року (реєстраційний номер обтяження 1706886) та постановою б/н від 02.06.2003 року Миргородської виконавчої служби (реєстраційний номер обтяження 1706895). В позові посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить будинок № 189 по вулиці Гурамішвілі в м.Миргороді Полтавської області, який вона отримала у спадок. В жовтні 2016 року при оформленні договору купівлі-продажу виявилося, що на вказаний будинок накладено три арешти. При звернення до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з питанням про зняття вказаних арештів, листом № 11031 від 07.10.2016 року їй було надано відомості про відсутність виконавчих проваджень про стягнення з неї боргів станом на 07.10.2016 року, також їй було повідомлено, що ВДВС не має можливості зясувати підстави накладення арештів у звязку з відсутністю інформації згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень щодо перебування на виконанні виконавчих проваджень за якими вона є боржником. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав, вказаних у позовній заяві, оскільки відповідач відмовив їй у скасуванні арешту та заборони відчуження. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі (а.с. 28). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.05.2011 року належить житловий будинок № 189 по вулиці Гурамішвілі в м.Миргороді Полтавської області, що підтверджується копією судового рішення та витягом про державну реєстрацію прав (а.с.8, 9). Постановою б/н від 23.05.2003 року (реєстраційний номер обтяження 1706839), постановою б/н від 29.05.2003 року (реєстраційний номер обтяження 1706886) та постановою б/н від 02.06.2003 року (реєстраційний номер обтяження 1706895) Миргородської виконавчої служби було накладено арешт на будинок №189 по вулиці Гурамішвілі в місті Миргороді Полтавської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 11-12). Позивач зверталася із заявою до відповідача щодо повідомлення про хід виконання виконавчого провадження та зняття арешту з належного їй майна, на що отримала відповідь, у якій повідомляється що станом на 07.10.2016 року в Єдиному Державному реєстрі виконавчих проваджень не містяться дані щодо перебування на виконанні виконавчих проваджень про стягнення боргів з [PERSON], також відповідач повідомив, що завершені виконавчі провадження, передані до архіву, зберігаються 3 роки і знищені як такі що втратили своє практичне значення станом на 01.01.2012 року (а.с. 10). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Судом встановлено, що на даний час виконавче провадження знищено, через що позивач не має можливості отримати постанову про зняття арешту, як наслідок, позивач не може реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного, оскільки виконавче провадження, під час якого був накладений арешт на будинок, знищено за строком зберігання, що в свою чергу свідчить про його завершення, а арешт знятий не був, суд вважає є всі підстави для задоволення позову. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved