Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із вищевказаним позовом, в якому просила про наступне: - визнати [PERSON], [INFO], членом сімї колишнього наймача квартири [ADDRESS], [PERSON], який помер 23.12.2014 року; - визнати [PERSON], [INFO], наймачем за раніше укладеним договору найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS], замість попереднього наймача [PERSON], померлого 23.12.2014 року; - визнати за [PERSON], [INFO], право користування квартирою № 311 у будинку № 43 по вулиці Вілєсова в місті Сєвєродонецьку Луганської області. В обґрунтування позову позивач вказала, що у 1990 році вона почала мешкати однією сімєю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з [PERSON] у належній їй квартирі за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 17/25, разом з донькою Сиренко (дошлюбне прізвище Горб) [PERSON], [INFO], яку [PERSON] виховував як рідну. У 1993 році [PERSON], працюючи на [PERSON] автобазі, отримав квартиру [ADDRESS], в якій за спільні кошти було зроблено ремонт і в якій вони продовжили спільне мешкання. За час свого життя [PERSON] вказану квартиру не приватизував. Наприкінці 2014 року, у Житомирській області, під час гостювання у її родичів, [PERSON] потрапив у лікарню, де позивач за ним доглядала, купувала ліки тощо, 23 грудня 2014 року він помер. Позивачем було організовано за спільні кошти його перевезення до м. Сєвєродонецька та похорон. Незважаючи на смерть [PERSON], вона, як його дружина, продовжувала мешкати в квартирі [ADDRESS] та нести тягар її утримання. Коли працівники КП «Житлосервіс «Злагода» дізнались про смерть наймача квартири [PERSON], то повідомили, що вона повинна зібрати усі належні їй речі та звільнити квартиру, так як квартира не приватизована, а, отже, є власністю держави і не переходить у спадок померлого. Крім того, незважаючи на знаходження у квартирі належних їй та [PERSON] речей, працівники КП «Житлосервіс «Злагода» без її відома замінили замки в квартирі та опломбували її, а тому на даний час вона позбавлена не лише особистих речей та майна, а й єдиного постійного місця проживання. Вона має у власності квартиру [ADDRESS] та зареєстрована в ній, однак в даній квартирі не мешкає, так як постійно мешкала в квартирі [ADDRESS], а в належній їй квартирі мешкає донька [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми. За час життя з [PERSON], з яким усе майно та речі були спільними, вони визначили, що квартира [ADDRESS] буде належати [PERSON], яку [PERSON] вважав своєю донькою. На даний час, незважаючи на спільне з [PERSON] життя як подружжя і наявності спільного подружнього майна, а також залишеної спадщини, вона позбавлена можливості їх отримати. Свою квартиру [PERSON] отримав у 1993 році та з того часу вони разом мешкали в цій квартирі однією сімєю та вона вселилась у зазначену квартиру саме в якості члена сімї, маючи з ним рівні права та обовязки, що підтверджується фактом її проживання в квартирі з 1993 року по час смерті [PERSON] 23 грудня 2014 року, а також знаходженням в даній квартирі усього належного їй та [PERSON] майна. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просила позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідачів КП «Житлосервіс «Злагода» та КП «Житлосервіс «Світанок» заперечував проти задоволення позову. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] міської ради Луганської області позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення проти позову. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона з 1989 року проживає за адресою: [INFO], а [PERSON] є її сусідкою. Приблизно в 1989 році [PERSON] почала проживати за адресою: [INFO], а з 1991 року разом із [PERSON] за вказаною адресою почав проживати [PERSON]. Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] з 1994 року почали проживати разом за адресою: [ADDRESS]. До 2015 року [PERSON] більше не проживала за адресою: [INFO], про що їй відомо особисто, адже її квартира є сусідньою по відношенню до квартири № 25. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [INFO]. [PERSON] є її подругою, вона знайома з нею з 1990 року. [PERSON] був чоловіком [PERSON], вони жили разом спочатку за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 17. З 1993 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом за адресою: [ADDRESS], вона неодноразово та регулярно бувала у них в гостях і бачила, що вказані особи ведуть спосіб життя, який притаманний одній сімї. Після смерті та поховання [PERSON] позивач, [PERSON], продовжила проживати за адресою: [INFO], зокрема вона, [PERSON], приходила в гості до позивача за вказаною адресою у січні 2015 року. На початку лютого 2015 року вона разом із позивачем пішли до лікарні, а коли вони повернулися до спірної квартири, то побачили, що вона опечатана. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він з моменту введення будинку в експлуатацію проживає за адресою: [INFO]. [PERSON] та [PERSON] були його знайомими, зокрема [PERSON] він знав дуже тривалий час. З 1990-х років [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS], він чув, як вони називають один одного чоловіком та жінкою. За його участі відбувалося проникнення у вказану вище квартиру після смерті [PERSON], він також заходив до квартири. В квартирі були наявні якісь особисті речі. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із ордером на житлове приміщення [PERSON] отримав право на зайняття житлового приміщення в однокімнатній ізольованій квартирі за адресою: вул. Дзержинського (станом на час розгляду справи вул. Вілєсова)[ADDRESS], що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. [PERSON] помер 23 грудня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 475316, виданого 26.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції у Луганській області. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступні норми закону. Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що впливають з договору найму жилого приміщення. Членом сім'ї наймача може бути визнано особу, яка постійно проживає з наймачем та веде з ним спільне господарство Відповідно до ч. 2 ст.106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї , які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у раз смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї , які проживають разом з ним , вселити в займане ним приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України гарантується свобода пересування і вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність або відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка там проживає або вселилася як член сімї наймача приміщення , або відмови йому в цьому. Відповідно до ч. 2 ст. 824 ЦК України, у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або , за погодженням з наймодавцем , одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сімї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сімї наймача. Згідно правової позиції, що висловлена у постанові ВСУ № 6-60 цс12 від 11 липня 2012 року - у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обовязки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сімї наймача. Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Судом на підставі письмових доказів та показань свідків достовірно встановлено, що позивач з 1993 року фактично проживала разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. При цьому позивач та [PERSON] заселилися у вказану квартиру разом і проживали разом як чоловік та жінка, вели спільне господарство. Отже, позовні вимоги про визнання позивача членом сімї померлого наймача, визнання позивача наймачем та визнання за позивачем права користування квартирою № 311 у будинку № 43 по вулиці Вілєсова міста Сєвєродонецька Луганської області є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд враховує, що позов задоволено, проте позивач або її представник не просили розподіляти судові витрати ані в судовому засіданні, ані в позовній заяві. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved