Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд із заявою, де заінтересована особа Руськокомарівська сільська рада про встановлення юридичного факту. В заяві зазначає, що [INFO] року помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.09.1998 року. [INFO] року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.07.2010 року. Вказує, що після смерті матері відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємицею першої черги, однак вона не мала змоги оформити її належним чином, у зв'язку з браком коштів. На початку жовтня 2016 року вона звернулася до нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було виданого тільки витяг із спадкового реєстру та рекомендовано звернутися до Ужгородського міськрайонного суду для приведення документів у відповідність. Також зазначає, що її мати [PERSON] походила з угорської родини, однак на момент її - заявниці народження [INFO] року у зв'язку з «русифікацією» у свідоцтві про народження серії [NUMBER] зазначена на російський манер, як [PERSON]. Крім того, вказує, що вона двічі була заміжня, а тому її дівоче прізвище 25.01.1992 року з [PERSON] змінилося на [PERSON], та в подальшому 27.01.2005 року у зв'язку з повторним одруженням вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], яким іменується на даний час, що підтверджується свідоцтвами про одруження серії [NUMBER] від 25.01.1992 року, серії [NUMBER] від 27.01.2005 року, паспортом серії [NUMBER]. Внаслідок таких різновидів написання умент та по батькові її матері у правовстановлюючих документах, на даний час у неї виникли труднощі, які стосуються спадщини. З посиланням на викладене заявник просить суд встановити факт, що [PERSON] (зазначена у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 19.07.2010 року) та [PERSON] (зазначена в свідоцтві про народження [NUMBER] від 12.02.1991 року) є одною і тією особою. Заявник в дане судове засідання не з'явилася, при цьому згідно з поданою до суду заявою від 01.12.2016 року просить розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Руськокомарівської сільської ради в судове засідання, однак згідно з наявною у матеріалах справи заяви сільський голова просить розглянути справу без участі представника Руськокомарівської сільської ради, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Крім того, відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року зі змінами від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. З аналізу вищезазначеного слідує, що не можуть бути встановлені у порядку окремого провадження тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах. Тобто, при розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Беручи до уваги наведене та ту обставину, що заявник у поданій заяві просить встановити тотожність особи і заявлена вимога судовому розгляду в окремому провадженні не підлягає, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed