Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2010 року, який зареєстрований Гіркополонківською сільською радою Луцького району Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 14. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я фактично перестала існувати. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, між ними відсутнє взаєморозуміння, є несумісність характерів, що призвело до розпаду сім`ї. Шлюб існує формально, спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Покликаючись на викладені обставини, просить суд шлюб з відповідачем розірвати, малолітнього сина залишити проживати із нею, стягнути з відповідача на її користь 840,80 грн. судового збору та 2500 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05.10.2020 року вимога про визначення місця проживання дитини із матір`ю залишена без розгляду. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. Просила суд позов задовольнити. В письмовій заяві, наданій суду відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив. В задоволенні вимоги про визначення місця проживання дитини матір`ю та стягнення судових витрат просив відмовити. Представник відповідача просив шлюб між сторонами розірвати, судові витрати по сплаті судового збору покласти на обидві сторони, у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 09.08.2010 року, який зареєстрований Гіркополонківською сільською радою Луцького району Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09.08.2010 року (а.с. 4). В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.09.2015 року (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. В задоволенні вимоги позивача про стягнення на її користь з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн. слід відмовити. Всупереч вимогам ст. 137 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved