Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт належності їй, [PERSON], свідоцтва про право власності на житло б/н від 29.08.2001р. та технічного паспорту на [ADDRESS] у розмірі 1/3 частини. Заява обґрунтована тим, що їй, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.08.2001 належить 1/3 частина квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В зазначеному правовстановлюючому документі помилково вказано її ім'я «[PERSON]» замість її імені «[PERSON]». Крім того, в технічному паспорті на вищевказану квартиру допущена таж сама помилка. Тому вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заявник у судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні своїх вимог наполягає у повному обсязі. Представник зацікавленої особи Комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти заяви не надано. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5ст.263ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 29.08.2001 №807-р, записаного 02.09.2001 до реєстрової книги за №276, копією технічного паспорту квартири [ADDRESS] від 24.12.2016, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 17.08.2018 та від 19.09.2018. Згідно довідки старшої будинку [ADDRESS] від 04.06.2018, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 19.08.1997, ім'я заявниці [PERSON] вказано як «[PERSON]». Разом з тим, в свідоцтві про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 29.08.2001 №807-р, записаного 02.09.2001 до реєстрової книги за №276 та на звороті технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 24.12.2016 в графі «власник» ім'я заявниці [PERSON] вказано як «[PERSON]». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України , суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що в правовстановлюючих документах, а саме в свідоцтві про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 29.08.2001 №807-р, записаного 02.09.2001 до реєстрової книги за №276 та на звороті технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 24.12.2016 в графі «власник» допущена помилка у написанні ім'я заявниці, як «[PERSON]», яка в документі, що засвідчує її особу, а саме паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданого Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 19.08.1997, зазначена як [PERSON], усунення якої є неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 29.08.2001 №807-р, записаного 02.09.2001 до реєстрової книги за №276 та технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 24.12.2016 має для заявниці юридичне значення, оскільки існує наявність розбіжності у написанні її імені у правовстановлюючих документах, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved