Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12 січня 2021 року, реєстраційний номер № 548, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 14 084,49 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не мав ніяких фінансових стосунків з ТОВ «Вердикт капітал», а тому у відповідача не було права на стягнення з позивача заявленої грошової суми і позивач заперечує наявність будь-якої заборгованості перед відповідачем. Також позивач вказує на те, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню, та вчинив його на підставі документів, які очевидно не були нотаріально посвідченими, оскільки позивач жодних договорів з ТОВ «Вердикт капітал» не укладав. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 7 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/6585/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до розгляду по суті на 22 червня 2021 року; залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкову М.В. Вказаною ухвалою суду також витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. належним чином засвідчені копії всіх документів нотаріальної справи, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 548 від 12 січня 2021 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» належним чином засвідчену копію заяви (разом з усіма додатками) із вимогою про вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»; витребувано у приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни належним чином засвідчені копії всіх документів виконавчого провадження № 64403819, яке розпочато на підставі виконавчого напису № 548 від 12 січня 2021 року, який видано приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». 4 червня 2021 року від ТОВ «Вердикт Капітал» на виконання вимог ухвали суду надійшли витребувані судом документи. 8 та 10 червня 2021 року приватним виконавцем надіслано до суду документи, витребувані згідно з ухвалою суду від 7 квітня 2021 року. 22 червня 2021 року відкладено розгляд справи на 15 вересня 2021 року. 23 червня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» подало відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позивних вимог, та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Треті особи пояснення щодо позову у встановлений судом строк не подали. Учасники справи у судове засідання своїх представника не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Позивач у поданій до суду заяві просила розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 21 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] у простій письмовій формі укладено кредитний договір № 500985543, відповідно до умов якої банк надав позивачеві кредит у сумі 3332,49 грн строком до 22 жовтня 2017 року зі сплатою за користування кредитом 15,99 процентів річних та комісії за управління кредитом у розмірі 0,73% від основної суми кредиту. 12 січня 2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 548 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 5009853 від 21 жовтня 2015 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості у розмірі 13 434,49 грн та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 650 грн. 8 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64403819 з примусового виконання виконавчого напису №548, виданого 12 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 14 084,49 грн. Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Норми статті 88 цього Закону встановлюють, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 зробила такий висновок про застосування вказаної норми права: «Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах. Судом встановлено, що згідно з умовами укладеного кредитного договору позивач був зобов`язаний повернути суму кредиту у строк до 22 жовтня 2017, а отже з вказаної дати у кредитора виникло право вимоги до боржника та розпочав перебіг позовної давності за вказаними вимогами. Оспорюваний виконавчий напис вчинений 12 січня 2021 року, тобто після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.032017 та 04.04.2017 виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що кредитний договір від 21 жовтня 2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено у простій письмовій формі, а отже, вчиняючи 12 січня 2021 року виконавчий напис № 548, приватний нотаріус Горай О.С. безпідставно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною. Зазначене вище дає підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису № 548 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Враховуючи порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам позивача, викладеним у позовній заяві. Таким чином позовні вимог підлягають задоволенню. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат, а саме: на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн., судовий збір за подання повної заяви та заяви про забезпечення позову. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як передбачено ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивач надав: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених адвокатом, підписаний адвокатом Лисенко С.М., та Акт № 161/0/2021 про надання правової допомоги від 29 липня 2021 року. Водночас, позивачем не надано суду договору про надання правової допомоги, який би підтверджував надання правої допомоги позивачу адвокатом Лисенко С.М. і посилання на такий договір відсутнє у наданих позивачем документах. Крім цього, відомості, що містяться у Детальному описі робіт (наданих послуг) та Акті про надання правової допомоги, не дозволяють ідентифікувати надані послуги, як такі, що надані щодо спору саме у справі № 753/6585/21 за позовом [PERSON] до ТОВ «Вердикт капітал». За таких обставин у покладенні на відповідача витрат на правову допомогу слід відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачапідлягає стягненнюсудовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у сумі 1362 гривні.

Outcome: approved