Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 19 від 19.01.1993 вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований колишній чоловік позивача відповідач [PERSON] , який не проживає в зазначеній квартирі більше 20 років з моменту розірвання шлюбу з позивачем. У добровільному порядку з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знімається. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до копії ордеру на житлове приміщення № 19, виданого 21.01.1993 року на підставі рішення виконавчого комітету м. Сєвєродонецька Радою народних депутатів від 19.01.1993 № 10, квартира [ADDRESS] видана квартиронаймачу [PERSON] (позивач по справі). Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 25.09.2020 року № 14930, виданої 25.09.2020 року Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , також зареєстрований: колишній чоловік позивача [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25.04.2000 Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 25.04.2000, про що зроблено відповідний актовий запис № 236. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - [PERSON] . Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 ЖК України громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою,\~ що втратила право\~ користування\~ жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, перевищувати шість місяців. Тимчасова відсутність наймодавця, членів його родини не потребує згоди з боку інших членів родини. Суд має право визнати громадянина втратившим право на житло, якщо доведено, що він не користується цим житловим приміщенням більше шести місяців. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що визнання позову не порушує прав інших осіб, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, 142 ЦПК України, суд враховує, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З урахуванням визнання позову відповідачем, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 420,40 грн.

Outcome: approved