Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за користування позикою. Заявлені вимоги [PERSON] мотивує тим, що 16 листопада 2012 року вона надала відповідачу грошову позику у розмірі 21800,00 грн. У встановлений борговою розпискою строк, а саме 31 грудня 2013 року, відповідач [PERSON] борг не повернула. Через тривале невиконання відповідачем умов договору, з врахуванням індексу інфляції, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 37932 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявлася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності учасників судового розгляду, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно боргової розписки від 16.11.2012 року, [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти в розмірі 21800,00 грн., з кінцевим терміном повернення до 31.12.2013 року. (а.с. 5) Відповідно до наявного розрахунку, станом на момент звернення позивача до суду, заборгованість [PERSON], з врахуванням індексу інфляції, за вказаною позикою становить 37900 грн., з яких: 21800 грн. - сума боргу; 16100 грн. інфляційні витрати. (а.с.2,6) Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved