Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON]звернулася до суду з вищевказаним позовом і просить усунути перешкоди в користуванні нею земельною ділянкою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га в м. Ромни Сумської області по вул. Щучки, 40, кадастровий номер 5910700000:05:015:0105, шляхом зобовязання відповідачів знести паркани, встановлені в межах вищевказаної земельної ділянки та зобовязати утримувати собаку поза межами земельної ділянки. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 26 жовтня 2009 року Роменською міською радою їй на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га в м. Ромни Сумської області по вул. Щучки,40, кадастровий номер 5910700000:05:015:0105. Крім цього, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 10 жовтня 2010 року Роменською міською радою від 29.07.2009 року, їй на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1816 га, кадастровий номер 5910700000:05:015:0106, за цією ж адресою. Відповідачам та [PERSON] на праві власності також належить по 1/3 частині вказаних земельних ділянок. Вона з відповідачами є власниками квартир у будинку, розташованому на земельній ділянці для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га в м. Ромни по вул. Щучки,40. Між співвласниками будинку та земельних ділянок склався порядок користування земельними ділянками, який існував ще з 50-х років минулого століття, згідно якого земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га та перебуває у загальному користуванні. Відповідачі відгородили біля своєї квартири частину земельної ділянки загального користування, привязали у дворі собаку, яку відпускають з привязі на ніч та під час відсутності вдома, внаслідок чого ущемлені її законні права та інтереси, так як вона позбавлена можливості належно користуватися всією земельною ділянкою, співвласником якої являється, і фактично виключена з числа користувачів спільної земельної ділянки. Тому вважає, що відповідачі не повинні чинити їй перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою шляхом знесення парканів, встановлених в межах земельної ділянки загального користування та утримання собаки поза межами вказаної земельної ділянки. Тому звернулася до суду з даним позовом. У судовому засіданні в залі суду позивачка позов підтримала, просила його задовольнити, пояснила про обставини, викладені у ньому. Під час виїздного судового засідання пояснила, що паркани встановлені під вікнами кв. № 1, але вона бажає там ходити, бо це територія загального користування. У подальшому позивачка надала заяву про розгляд справи за участі її представника (а.с.173). Представник позивачки [PERSON] позов підтримав повністю, просив його задовольнити, посилаючись на ст. 88 ЗКУ, ст.ст. 386, 391 ЦК України. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності, позов не визнав і пояснив, що дійсно, на обладнання парканів [PERSON] офіційної згоди не давала, але такий порядок користування частиною загальної території встановлений між мешканцями будинку давно, на місці залізного паркану був дерев'яний з 1998 року і позивачка на це не скаржилась. Паркани не мають замків, тому не заважають позивачці заходити у цю частину двору, також і не заважають іншим мешканцям будинку проходити до своїх квартир. Собача будка знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у власності відповідачів, до землі загального користування собака не достає, оскільки їй не дозволяє довжина цепу, на якому вона прив'язана. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, який одночасно являвся представником первісного відповідача [PERSON] на підставі угоди про надання правової допомоги, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що земельна ділянка, огороджена парканом є ділянкою для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а саме [ADDRESS]. [PERSON] жодного відношення до неї не має, жодна частина її квартири не знаходиться в межах огороженої території, її господарських будівель і споруд на цій території немає також, тому її вимога про усунення перешкод в користуванні даною земельною ділянкою є зловживанням правом, оскільки вона без будь-якої перешкоди користується належною їй земельною ділянкою кадастровий номер 5910700000:05:015:0105 з її цільовим призначенням для будівництва та обслуговування належної їй квартири № 2. Тому просить відмовити в задоволенні її позову. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, здійснивши виїзд на місце, дійшов наступного висновку. Між сторонами склалися правовідносини з приводу користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, які регулюються ЗК України та ЦК України. З матеріалів справи установлено, що відповідно до свідоцтва на право на спадщину за законом від 01.12.1994 р. [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка житлового будинку з відповідними надвірними будівлями що розташовані в м.Ромни Сумської області по вул. Щучки, 40, на земельній ділянці площею 2730,0 кв.м. На цій же ділянці розташовано: будинок деревяний обкладений цеглою А, житловою площею 64,8 кв.м., літня кухня шлакобетонна обкладена цеглою Д, прибудови цегляна і шлакобетонна обкладена цеглою д,д; сарай дощатий Б, сарай дощатий\~ В (а.с.6). [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 26.10.2009 року [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/3 частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га, що розташована за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Щучки 40/2 (а.с.7,9). [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку виданого 26.10.2009 року [PERSON] належить на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка земельної ділянки площею 0,1816 га, що розташована за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Щучки 40/2 (а.с.8,10). [PERSON] договору дарування від 18.04.2014 року [PERSON] та [PERSON], в рівних частках належить на праві власності: 1/3 частка в праві власності на житловий будинок: деревяний\~ обкладений цеглою А, житловою площею 64,8 кв.м., загальною площею 191,0 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, до яких відносяться: ганок цегляний літ.«гн,гн1»; сарай дощатий літ.»Б»; літня кухня цегляна літ.»В»; сарай цегляний літ.«Г»; погріб цегляний літ. «п/г»; літня кухня шлакобетонна, обкладена цеглою, літ. «Д», прибудова цегляна літ. «д», прибудова шлакоблочна, обкладена цеглою літ. «д1», та 1/3 частка в праві власності на земельну ділянку із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1 га, кадастровий №5910700000:05:015:0105, розташованих в м.Ромни Сумської області по вул. Щучки, за номером 40 (а.с.54-56). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 1/3 частина житлового будинку (домоволодіння) по вул.Щучки, 40 (а.с.37), якою є квартира № 1, яка складається з: прибудови № 1 площею 5,6 кв. м, кладової під № 2 площею 4,6 кв. м, коридору під № 3 площею 2,2 кв. м, кухні № 4 площею 14,1 кв. м, житлової кімнати під № 5 площею 18,2 кв. м, загальною площею 44,7 кв. м, житловою площею 18,2 кв. м. [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 422613 виданого 21.02.2008 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га, що розташована в м. Ромни Сумської області по вул. Щучки,40 (а.с.38). Ця обставина підтверджується також протоколом № 1 від 10.01.1999 року засідання погоджувальної комісії по вирішенню спорів суміжного користування, у п. 2 якого, крім іншого, зазначено, що може передбачатися і виділення частини двору спільного користування гр.[PERSON], оскільки вона прилягає до частин його будинку і використання її іншими співвласниками недоцільно (а.с. 41) та викопіровкою земельної ділянки (а.с.42). Проте у виділі цієї землі у приватну власність відповідачам відмовлено рішенням Роменського міськрайонного суду від 18 серпня 2015 року (а.с. 103-105). [PERSON] міжвідомчої комісії міськвиконкому № 227 від 08.05.1998 року встановлено взаємні порушення всіх співвласників в користуванні двором загального користування, які полягають у встановленні огорожі співвласниками. Для усунення конфлікту комісія вважає доцільним зняти існуючі огорожі у дворі загального користування в місячний термін та обладнати спільну огорожу по межі земельної ділянки (а.с.14). Наявність паркану підтверджується також [PERSON] міжвідомчої комісії міськвиконкому № 1368 від 28.11.2014 року (а.с. 16). [PERSON] міжвідомчої комісії Роменського міськвиконкому № 303 від 26.01.2001 року для погашення конфлікту між співвласниками двору по вул. Щучки,40, комісія вважає за доцільне: учасникам конфлікту в місячний термін усунути всі перешкоди в користуванні двором зняти існуючі огорожі, спиляти абрикоси, перенести собачу будку і припнути собаку на території земельної ділянки власника собаки; обладнати спільну огорожу по межі земельної ділянки (а.с.15). Припис був виконаний, на даний час собача будка знаходиться на території земельної ділянки відповідачів, що підтверджується Планом садибної ділянки, де олівцем, у присутності учасників судового засідання, первісний відповідач [PERSON] відмітив розташування парканів та собачої будки. У межах пунктирних ліній знаходиться земля загального користування (а.с. 13). Також ця обставина була встановлена судом при огляді речових доказів за їх місцезнаходженням (а.с. 138). Порядок землекористування між співвласниками буд. № 40 по вул. Щучки у м.Ромни після 1988 року не встановлювався, що вбачається із судових рішень (а.с. 31, 34-35). Рішенням Роменського міського суду Сумської області від 07.11.2001 року зобовязано [PERSON] у дворі загального користування придбати огорожу, дві бочки, цеглу, гілля, а також знести абрикосу, забезпечити прохід і проїзд до частини будинку, що належить [PERSON] шириною 2 м 60 см (а.с.32-33). Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності відповідно до розміру своєї частки має право на доходи від використання спільної земельної ділянки, відповідає перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільною земельною ділянкою, і повинен брати участь у сплаті податків, зборів і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільної земельної ділянки. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до змісту ст. 4 ЦПК України, рішень Конституційного Суду України (№ 6-рп/1997 від 25 листопада 1997 року, № 9-рп/1997 від 25 грудня 1997 року) кожен має звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущимлення прав та свобод. Тобто захисту підлягає лише порушене право чи інтерес. Частинами 1-3 статті 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. [PERSON] п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, не допускати зловживання правом та додержуватися моральних засад суспільства ч. 2-4 ст. 13 ЦК України. Протоколами виїзного судового засідання (а.с.136-137,138) встановлено, що територія біля кв. № 2 неохайна, засмічена, біля кв. № 3 чисто прибрана, утримується в охайному стані. [PERSON] вчиняє дії, які суперечать моральним нормам суспільства, забороняє ходити повз її вікна, що вказується у Висновку (а.с.116). Отже, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивачка не надала доказів щодо порушення своїх прав чи інтересів, оскільки паркани встановлені поза межами її квартири, отже не перешкоджають її обслуговуванню, замків хвіртки парканів не мають, чого не заперечувала і позивачка, собака утримується поза межами території загального користування, таким чином перешкод у вільному проході по огороженій території загального користування [PERSON] не має, у той час як демонтування парканів може призвести до порушення права відповідачів на користування територією у належному санітарному стані. На підставі викладеного слід відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог повністю за їх безпідставністю. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з позивачки на користь [PERSON], що був первісним відповідачем по справі частину понесених саме ним судових витрат на правову допомогу, так як саме між ним та адвокатом [PERSON] була укладена угода про надання правової допомоги (а.с. 69) та згідно квитанції про оплату сплачено 2500 грн. (а.с.70). При цьому дія Угоди згідно загального змісту п.1 поширюється на правовідносини за позовом [PERSON] до [PERSON], тому зі зміною відповідачів у справі суд уважає дію угоди припиненою. Відомостей щодо переукладення угоди не надано, довіреності від відповідачів на ім'я [PERSON] не містять вказівки на право передоручення (а.с. 91,92). Тому, враховуючи час, затрачений [PERSON] у судовому засіданні саме як представником первісного відповідача на підставі Угоди, який становить 38 хв. (а.с. 84) та обсяг заперечення на позовну заяву, а також підготування додатків до нього, суд уважає можливим та достатнім стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Outcome: dismissed