Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що відповідач із 2014 року не бере участі у вихованні дитини; не цікавиться станом здоров'я, фізичним та духовним розвитком; матеріально не допомагає. Шлюб між батьками дитини розірвано 27.01.2014 року, після розлучення неповнолітня дочка залишилася проживати із матір'ю та перебуває на її утриманні. Виходячи з наведеного і через те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивач вбачає підстави для позбавлення його батьківських прав. У судовому засіданні позивач [PERSON] посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити та на цьому наполягала, оскільки з відповідачем п'ять років разом не проживають, протягом цього часу відповідач як батько жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймав, більше того і не намагався, бо жодних в цьому перешкод йому не чинилось; позбавлення батьківських прав щодо дитини є необхідним заради інтересів самої дитини, - виготовлення їй проїзних документів для тимчасових поїздок за межі України без згоди батька; відсутність можливості розраховувати на майнові права, пов'язані з батьківством, що можуть в майбутньому присуджуватись у разі непрацездатності батька; при цьому позивач суду ствердила про відсутність у неї інтересу формального характеру позбавлення відповідача батьківських прав, а власну позицію однозначно обґрунтовувала на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Аналогічну позицію зайняла представник позивача адвокат та наполягала на задоволенні позову, доводячи далі викладеним. Відповідач [PERSON] позову не визнав, заперечив проти його задоволення у судовому порядку та пояснив, що буде наполегливішим по відношенню до дочки, - буде старатися зустрічатись, допомагати як морально так і матеріально. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Самбірської міської ради Головченко І.В. підтримала позов [PERSON] та висновок комісії з питань захисту прав дитини Самбірського міськвиконкому від 07.03.18 року, оскільки з того часу і перегляду первинного висновку нічого в поведінці [PERSON] не змінилось. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Спірні правовідносини регламентовані ст. 164 СК України відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач вихованням дочки не займається; жодного зв'язку із нею не підтримує, матеріально не допомагає, свідомо не виявляє до дитини ніякої батьківської уваги та турботи; аліментів не сплачує, - стосовно наведеного не менше трьох років. Із урахуванням роз'яснень, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, питання про її застосування слід вирішувати тільки після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, в тому числі ставлення батьків до дітей, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказує, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичних розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Факт неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітньої дочки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Дана обставина також підтверджується висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 07.03.2018 року, затвердженого Рішенням виконавчого комітету №205 від 20.07.18р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Крім того вищевказане підтверджується поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], котрі однаково підтвердили факт невиконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків по відношенню дочки [PERSON]. З'ясовуючи обставини справи та перевіряючи їх доказами судом узято до уваги також наступні застосовані норми права: Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. принцип 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові, розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні під час розгляду справи і в тому числі із часу перебування цивільної справи у суді з червня 2017 року відповідач [PERSON], просто заперечуючи позов [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON], крім банального невизнання позову жодним іншим чином не мотивував своєї позиції ні власними поясненнями, ані іншими доказами як це передбачено Законом; під час провадження справи зовсім не змінив своєї поведінки і не вчинив жодних дій по відношенню до дитини щоб суду показати, що позбавлення його батьківських прав може якимсь чином зашкодити інтересам дитини, що це порушує його власні інтереси, а за основне, - що він усвідомив власний обов'язок по вихованню дитини. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі письмових доводів, пояснень свідків; відтак позов [PERSON] є підставний і такий, що підлягає задоволенню із роз'ясненням відповідачу [PERSON] можливості відповідно до ст. 169 СК України поновити батьківські права у разі зміни поведінки та, коли відпадуть обставини, що, були підставою для позбавлення батьківських прав. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України, зокрема слід присудити стягнути з відповідача в користь позивача суму сплаченого судового збору при зверненні до суду в розмірі 640грн.

Outcome: approved