Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, мотивуючи тим, що 13.02.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що на протязі останнього року сімейне життя між подружжям стало погіршуватись, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. На даний час сторони не підтримують шлюбних відносин не ведуть спільного господарства, а тому позивачка вважає, що їхній шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. Крім цього, позивачка зазначила, що обоє батьків зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тому просила шлюб розірвати, дітей залишити на проживання з нею, стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії, до досягнення повноліття. Крім цього, просила стягнути витрати по оплаті судового збору. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити. Суду повідомила, що відповідач захоплюється азартними іграми (картами), виносить з дому речі, здав у ломбард усі її золоті вироби, а тому, примирення не можливе, оскільки, вона боїться за безпеку своїх дітей та свою. Відповідач в судовому засіданні просив надати термін для примирення. Суду повідомив, що речі дружини з ломбарду уже викупив, проте, якщо суд прийде до рішення про задоволення позовних вимог, то він не буде заперечувати щодо розірвання шлюбу та залишення малолітніх дітей з матірю, а також зобовязується сплачувати аліменти на їх утримання. Заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія 1-НМ №077076 сторони 13.02.2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 141 (а.с.6). Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8). Позивачка стверджує, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивачки шлюб їх існує формально, миритися вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам малолітніх дітей. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо розірвання шлюбу та залишення дітей після розірвання шлюбу на проживання з матірю. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON], [INFO], а тому шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 13.02.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 141 слід розірвати. Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів, то суд виходить з наступного. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет на 2017 рік у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років - з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем в судовому засіданні було долучено до матеріалів справи довідку №16 від 22.06.2017 року про доходи видану [PERSON], з якої вбачається, що він працює у Державному підприємстві Карпатський експертно-технічний центр Держпраці на посаді Інженера системотехніка і його доходи за період з грудня 2016 року по травень 2017року складають 52 693,95 грн. (а.с.22). Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Беручи до уваги доходи відповідача, стан його здоровя, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків, суд приходить до висновку, що частку заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей слід визначити в розмірі 1/4 від усіх його заробітків (доходів) щомісячно. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід задоволити, стягувати з відповідача в користь позивачки на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх заробітків (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття, починаючи з 10.03.2017 року. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки 640,00 грн. витрат по оплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу та 640,00 грн. в дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 3, ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року), ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 11, 88 ЦПК України,

Outcome: approved