Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне. 23.11.2018 року Державний нотаріус Третьої запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №2466/02-31, якою позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на недоотриману пенсію на ім`я доньки померлої [PERSON] , у зв`язку з відсутністю довідки з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач [PERSON] ( [INFO] ) є донькою спадкодавця [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 04.04.1960р. та свідоцтвом про укладення шлюбу ІІ-БД №251456 від 22.11.1980р. У зв`язку зі смертю спадкодавця [PERSON] ( [INFO] ) на тимчасово окупованій території України (м.Перевальськ Луганської області) позивач зверталась за встановленням факту смерті до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, який рішенням від 14.06.2018р. по справі №335/6724/18 встановив факт смерті спадкодавиці. Позивачем було отримано свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 19.06.2018р. та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян для отримання допомоги на поховання №00020385311 від 19.06.2018р. 06.07.2018 року за заявою позивача про прийняття спадщини Державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. було заведено спадкову справу в порядку ст. 1221 ЦК України. Будь-які інші спадкоємці [PERSON] за отриманням спадщини не звертались. 23.11.2018 року Державний нотаріус Третьої запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію у зв`язку з відсутністю довідки з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до статей 1258, 1261 Цивільного кодексу України позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги як донька. Іншими спадкоємцями першої черги, окрім неї, є її рідні сестри доньки спадкодавця. Однак вказані особи заяву про прийняття спадщини за померлою матір`ю не подавали, інших дій, що свідчили б про прийняття спадщини, не вчиняли. Як спадкоємиця за законом, позивач має право на отримання недоотриманої пенсії за своєю матір`ю. Спадкодавець [PERSON] проживала сама у м.Перевальськ Луганської області, яке знаходиться на непідконтрольній Україні території. Отже у спадкодавці відсутні члені сім`ї в розумінні статті 1227 Цивільного кодексу України. Однак м. Перевальськ Луганської області розташоване на не підконтрольній Україні території, де проводиться Операція об`єднаних сил, а до того - антитерористична операція. Державні органи України там не функціонують. Тому отримати в м. Перевальськ Луганської області довідку з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивач не може. Позивач не може впливати на перебіг здійснення операції об`єднаних сил на сході України та передбачити термін закінчення проведення ООС в населеному пункті, де померла її мати. Отже час, коли м. Перевальськ Луганської області буде повернуто під контроль України, позивачу невідомий. Така невизначеність є підставою для повної втрати через певний час позивачем можливості отримати спадщину після смерті матері, а саме недоотриману пенсію, в зв`язку з положеннями норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003р. Права будь-яких інших осіб в випадку видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] ( [INFO] ) порушені не будуть з огляду на положення статті 27 Закону України «Про нотаріат». З огляду на те, що на сьогодні фактично є неможливим отримання відомостей про наявність/відсутність осіб, які постійно проживали, тобто були зареєстровані зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, такі відомості зазначаються спадкоємцями, які звернулись за оформленням спадщини, у відповідних заявах. При цьому, нотаріус роз`яснює спадкоємцям положення статті 27 Закону України «Про нотаріат» щодо відповідальності за подання неправдивих відомостей, а також наслідки прийняття спадщини іншими спадкоємцями (за згодою спадкоємців або через суд) з урахуванням норм статті 1280 ЦК України, яка передбачає порядок перерозподілу спадщини. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати незаконною відмову Державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] ( [INFO] ) на недоотриману пенсію; скасувати Постанову Державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. .№2466/02-31 від 23.11.2018р.; зобов`язати Третю Запорізьку державну нотаріальну контору видати Рижковій Ларисі [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] ( [INFO] ) на недоотриману пенсію. Ухвалою суду від 19.06.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам у справі встановлено строки для подання заяв по суті справи. 08.07.2019 року представником відповідача подано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Ухвалою суду від 23.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання 16.09.2019р. позивач та її представник не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ст.ст.211, ст.247 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13.02.2018р. [PERSON] , [INFO] , померла на тимчасово окупованій території України у м.Перевальськ Луганської області. Факт її смерті був встановлений рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14.06.2018р. по справі №335/6724/18 за заявою позивача. 19.06.2018р. позивач отримала свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян для отримання допомоги на поховання №00020385311 від 19.06.2018р. 06.07.2018р. за заявою позивача про прийняття спадщини Державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. було заведено спадкову справу в порядку ст.\~1221\~ЦК України в редакції змін внесених на підставі Закону України № 189-VIII від 12.02.2015 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування», про що видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52519657. 23.11.2018р. Державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. .№2466/02-31 (копія якої додається до позову; оригінал у позивача) , якою позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] ( [INFO] ) на недоотриману пенсію на ім`я доньки померлої [PERSON] ( [INFO] ), у зв`язку з відсутністю довідки з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , 1937р.н., яка померла [INFO] , засвідчена належним чином копія якої була надана Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 23.07.2019р., позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка звернулась з заявою про прийняття спадщини за [PERSON] , 1937р.н. Оцінюючи отримані судом докази у їх сукупності, суд вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про те, що відповідач незаконно відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] ( [INFO] ) на недоотриману пенсію виходячи з наступного. Відповідно до внесених змін (стаття 11-1 Закону) «у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця\~ є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.» Відповідно до ст. 2 Закону України «Про нотаріат» №3425 від 02.09.1993р. нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно зі статтею 34 Закону України «Про нотаріат» №3425 від 02.09.1993р. нотаріуси вчиняють певні нотаріальні дії, в т.ч. видають свідоцтва про право на спадщину. Статтею 66 Закону України «Про нотаріат» №3425 від 02.09.1993р. встановлено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину у строки, встановлені цивільним законодавством України. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначений статтею 67 Закону України «Про нотаріат» №3425 від 02.09.1993р, згідно з якою свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 68 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно до пунктів 2.1.,2.2.,2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту\~України від\~22.02.2012\~р.\~№296/5 при заведені спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведеної спадкової справи іншими нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийняття заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Отже, повторне заведення спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим. Відповідно до статей 1268, 1269 ЦК України, cпадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто, якщо особи, які мають право на спадкування, не подали протягом шестимісячного строку заяву про прийняття спадщини, або не вчинили інших дій, які б свідчили про прийняття спадщини, то відповідно до статті 1272 ЦК України вони вважаються такими, що не прийняли її. Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналогічні норми щодо спадкування недоотриманої пенсії встановлені й іншим спеціальним законом: згідно ч.1 ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, зокрема непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч.2 ст.36 цього ЗУ, які перебували на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. На підставі ч.2 ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений ч.2 ст.52 цього ЗУ строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Позивач [PERSON] , в розумінні статей 1258, 1261 Цивільного кодексу України, є спадкоємцем першої черги як донька. Іншими спадкоємцями першої черги, окрім неї, є її рідні сестри доньки спадкодавця. Однак вказані особи заяву про прийняття спадщини за померлою матір`ю не подавали, інших дій (в т.ч. в порядку ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року), що свідчили б про прийняття спадщини, не вчиняли. Таким чином, місцем відкриття спадщини за спадкодавцем [PERSON] є Третя запорізька державна нотаріальна контора, а державний нотаріус Третьої запорізької державної нотаріальної контори мав виходити з того кола спадкоємців, які звернулися з відповідними заявами про прийняття спадщини. А такою, відповідно до матеріалів спадкової справи, є донька спадкодавця - позивач. Доказом того, що інші спадкоємці не зверталися до нотаріальної контори з відповідною заявою є відсутність такого звернення в матеріалах спадкової справи. Аналогічні норми містить і підзаконний нормативний акт: так, відповідно до п.п.3.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту №296/5 від 22.02.2012р., якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до п.4 глави 10 цього Порядку для отримання свідоцтва про право на спадщину усі спадкоємці, які бажають прийняти спадщину, мають звернутись до нотаріуса з певними заявами, які є підставами для заведення спадкової справи: спадкоємці за законом чи заповітом з заявою про прийняття спадщини; спадкоємці, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину П.п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту №296/5 від 22.02.2012р. встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. З часу відкриття спадщини інші спадкоємці за законом, окрім позивача, не звернулись з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003р. встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Дія вказаної норми розповсюджується і на спадкоємців, які отримують недоотриману пенсіонером пенсію в зв`язку з його смертю. З огляду на те, що на сьогодні фактично є неможливим отримання відомостей про наявність/відсутність осіб, які постійно проживали, тобто були зареєстровані зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, такі відомості зазначаються спадкоємцями, які звернулись за оформленням спадщини, у відповідних заявах на ім`я нотаріуса. Нотаріус роз`яснює спадкоємцям положення статті 27 Закону України «Про нотаріат» щодо відповідальності за подання неправдивих відомостей. Крім того, нотаріус роз`яснює спадкоємцям положення статей 1272, 1280 ЦКУ, а саме порядок та наслідки прийняття спадщини іншими спадкоємцями, які пропустили строк для прийняття спадщини з поважної причини, і яким рішенням суду визначено додатковий строк, достатній для подання ними заяви про прийняття спадщини.. Таким чином, відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за спадкодавцем, який помер на непідконтрольній Україні території, у зв`язку з відсутністю довідки з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тягне за собою безповоротне порушення права позивача та спадкування суми недоотриманої пенсії. Статтею 50 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнанння незаконною відмови Державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. у вчиненні нотаріальної дії - видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію; скасуванні Постанови Державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коцило С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язанні видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1\~921 гривень, що документально підтверджені платіжним дорученням № PROM9BJNA0 від 09.04.2019 року.

Outcome: approved