Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], який помер 13.10.2013 року. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що не прийняла спадщину після смерті брата у встановлений законом строк, оскільки протягом останніх 48 років проживала у Російській Федерації в м. Шахти Ростовської області і не знала про його смерть. Вказувала, що її брат проживав сам, одруженим не був, дітей не мав і інформацію щодо нього вона дізнавалась від сусідів. Таким чином, лише в липні 2014 року, коли дізналась про смерть брата, їй стало відомо, що на спадщину після смерті брата претендує відповідач, який в добровільному порядку не бажає вирішити даний спір. Вважає причини пропуску строку звернення в нотаріальну контору поважними, у звязку з чим просить визначити додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Ухвалою суду від 05.05.2015 року допущено процесуальне наступництво у справі і залучено до участі в справі правонаступника позивача, яка померла [PERSON]. Представники позивача в судове засідання не зявились, проте подали суду заяву, в якій просять справу слухати у їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення представника відповідача, показання свідків, дослідивши представлені докази, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів спадкової справи №7/2014 щодо майна померлого 13.10.2013 року [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернувся 11.04.2014 року [PERSON] (а.с. ). Крім того, як слідує із матеріалів даної спадкової справи, [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини лише 04.08.2014 року (а.с. ). Разом з тим, із показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що про смерть спадкодавця позивачу було відомо значно раніше ніж вона вказує в позовній заяві, про що їм повідомили родичі померлого. Крім цього, на думку суду, незнання про смерть [PERSON] не є причиною, яка повязана з обєктивними непереборними труднощами спадкоємця для подання заяви для прийняття спадщини. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень - ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Однак, представниками позивача всупереч ст. 60 ЦПК України не представлено суду будь-яких доказів щодо поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, а тому дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed