Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що з 30 серпня 1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем в них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, впродовж двох останніх років спільне сімейне життя між ними погіршилось, вони втратили взаємопорозуміння, повагу один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Перспектив для збереження сім'ї не вбачає, надання строку для примирення шлюбних стосунків не покращить. Збереження шлюбу вважає неможливим, а тому просила шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що впродовж трьох місяців вона з дітьми проживає окремо в с.Кунів Ізяславського району Хмельницької області, а відповідач - в с.Межиріч Острозького району Рівненської області. Шлюбне життя з відповідачем не склалося, впродовж останніх років між ними постійно виникали суперечки на побутовому грунті. Наміру відновити сімейні відносини з відповідачем не має, просила розірвати шлюб, вказуючи на те, що не бажає досягати примирення з відповідачем та її рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що в сім`ї постійно виникають суперечки з приводу різних побутових дрібниць. Впродовж трьох місяців він та позивачка з дітьми проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними неможливе, тому згідний на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка [PERSON] з 30.08.1997 р. перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], який було зареєстровано Межиріцькою сільською радою Острозького району Рівненської області (актовий запис за № 11), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.08.1997 р. З пояснень сторін та матеріалів справи судом встановлено, що під час перебування у шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. Згідно ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що позивачка та відповідач впродовж трьох місяців проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, та відсутня така складова сім'ї як наявність взаємних прав та обов'язків, що є свідченням постійних, а не тимчасових розладів у сімейних стосунках. З пояснень сторін судом встановлено, що між подружжям часто виникають конфлікти та непорозуміння. На пропозицію суду примиритися, позивачка та відповідач не погодились, вказуючи на те, що їх намір розірвати шлюб є остаточним, заперечили проти надання їм строку на примирення, вказуючи на те, що не бажають надалі проживати однією сім'єю. Подальше збереження шлюбу за відсутності спільного ведення побуту та за відсутності між сторонами взаємних прав та обов'язків буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, факт окремого проживання подружжя, відсутність спільного побуту між позивачкою та відповідачем є свідченням формального існування шлюбу між ними та підтвердженням відсутності фактичних шлюбних відносин, що дає підстави суду дійти висновку про обґрунтованість позову. Беручи до уваги викладене, суд приходить до переконання про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved