Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], стягнути аліменти на утримання дитини та призначити позивача піклувальником дитини. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є рідною бабусею (по батьківській лінії) неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Реалізовуючи надані статтею 257 СК України права на приймання участі в виховуванні онука, [PERSON], починаючи з народження хлопчика регулярно, а з грудня 2014 року повністю забезпечила духовний й фізичний розвиток неповнолітнього. [PERSON], [PERSON] разом зі своїм сином мешкали в м. Донецьку, та в подальшому в вересні 2014 року припинили фактичні шлюбні відносини. В зв'язку з проведенням антитерористичної операції [PERSON] разом з сином [PERSON] тимчасово стали проживати в с. Хотянівка Вишгородського району Київської області, матір дитини [PERSON] поїхала в м. Тамбов Російської Федерації. В грудні 2014 року [PERSON], [INFO] самостійно, без супроводу батька, приїхав до бабусі [PERSON] в м. Красноармійськ Донецької області та виявив бажання залишитися. З вказаного часу неповнолітній [PERSON] повністю знаходиться на вихованні та утриманні [PERSON] Причинами виникнення вказаних обставин стало самоусунення [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов'язків (залишення сина без проявлення спроб його побачити, поспілкуватися, не проявлення жодного піклування про дитину, не надання ніякої матеріальної допомоги). Позивач [PERSON] самостійно виховує неповнолітнього онука, організовує свої життя таким чином, щоб для планового та гармонійного розвитку дитини мали всі необхідні чинники (хлопчик доглянутий, забезпечений житлом з належними умовами для проживання, відвідує загальноосвітню школу, займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях). Зазначені обставини й стали чинниками для звернення [PERSON], в порядку ст.ст. 165, 258 СК України, ст.ст. 58, 60 ЦК України за судовим захистом прав неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, зокрема зазначила наступне. З грудня 2014 року мешкає разом зі своїм онуком [PERSON], [INFO] в належному їй на праві приватної власності житловому будинку. Батьки неповнолітнього [PERSON], [INFO] [PERSON], [PERSON] самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачі не надають, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не цікавляться її життям та інтересами, не виходять на жодний контакт, на спілкування з сином, більш того, не повідомляють про своє теперішнє місцезнаходження та ведення свого способу життя. Позивач здійснює нагляд за своїм онуком, виховує його в атмосфері любові, між нею та дитиною склалися усталені доброзичливі, довірливі стосунки, які сприяють належному розвитку хлопця, повноцінному світосприйманню життя. Позивач [PERSON] несе відповідальність за свого онука, та виявляє хвилювання щодо його незабезпечення батьківського піклування, тому й прийняла міри щодо юридичного оформлення опіки відносно дитини. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, на адресу суду надіслано заяви, в яких позовні вимоги про позбавлення їх батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на утримання дитини ними визнано, вказують про неможливість прибути на розгляд справи. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Красноармійської міської ради Донецької області Гергуленко Н.О. (діюча на підставі довіреності) у судовому засіданні погодилась з позовними вимогами [PERSON], підтримавши висновок служби у справах дітей від 25 листопада 2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], крім того вказала про можливість позивача бути піклувальником дитини. Прокурор Красноармійської місцевої прокуратури Лєйко Н.Л., приймаюча участь у справі, в судовому засіданні висловила думку щодо доцільності позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків, передбачених статтями 150-152, 180 СК України, по вихованню і утриманню своєї дитини. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінивши їх доводи і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 28 квітня 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Красноармійська зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], відповідачами по даній справі. 14 січня 2014 року вказаний шлюб розірвано. Ці факти підтверджено штампами в паспорті відповідача [PERSON] на стор. 10 «сімейний стан». В шлюбі [INFO] року народжений [PERSON], батьківство відповідачів відносно дитини підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. [PERSON], будучи матір'ю [PERSON] (родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження відповідача серії [NUMBER]), є бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO] (родинні відносини сторонами не оспорюванні). З грудня 2014 року неповнолітній [PERSON] почав мешкати спільно зі своєю бабусею [PERSON] Згідно довідки Красноармійської міської ради від 22 вересня 2015 року [PERSON] мешкає разом зі своїм неповнолітнім онуком за адресою: [ADDRESS]. Домоволодіння належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2004 року (підтверджено витягом № 6207298 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане 13.01.2005 року Красноармійським бюро технічної інвентаризації). Адресою місця мешкання батьків неповнолітнього [PERSON], [INFO] згідно реєстрації є - [ADDRESS]. В заяві відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог ним вказано адресу місця проживання - [ADDRESS]. В заяві відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог нею вказано адресу місця проживання - [ADDRESS] Відповідно до ст. 164 СК позбавлення батьківських прав здійснюється тільки судом. Згідно ст.258 СК України, баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до положення ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки на момент подачі розглядуваного позову неповнолітній [PERSON], [INFO] мешкає з [PERSON], - суд визнав, що заяву подано особою, яка має процесуальне право на поставлення питання про доцільність позбавлення біологічних батьків дитини батьківських прав. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення від виконання батьківських обов'язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. В судовому засіданні з пояснень учасників процесу, належно допустимих письмових доказів встановлено, що тривалий час, а саме з грудня 2014 року неповнолітній [PERSON], [INFO] мешкає та знаходиться на утриманні своєї бабусі - позивача [PERSON], яка особисто опікується дитиною. Відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеного 15 жовтня 2015 року спеціалістом служби у справах дітей Красноармійської міської ради [PERSON] проживає з онуком [PERSON] в будинку, який складається з трьох жилих кімнат, в яких зроблено сучасний ремонт, наявні меблі, побутова техніка, задовільні санітарно-гігієнічні умови, при цьому у дитини окрема кімната з спальним місцем, місцем для навчання та відпочинку. Відповідно до характеристики виданої загальноосвітньою школою № 3 м. Красноармійська [PERSON] є учнем 9 класу, фізично та розумово розвинутий, його вихованням займається одноособово бабуся [PERSON], яка приділяє належну увагу вихованню онука, школу відвідує систематично, цікавиться успіхами в навчанні. Відповідно до інформації, наданої комунальною медичною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON], [INFO] перебуває на обліку у сімейного лікаря, прийом відвідує з бабусею [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] будь-якої участі у вихованні сина не приймають, здоров'ям дитини не цікавиться, належних умов для розвитку здібностей хлопця - не створюють, медичного догляду не проводять. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, відповідачі маючи реальну можливість виконувати покладені на них законом батьківських обов'язків щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтують своїми батьківськими обов'язками. Будь-які об'єктивні причини ухилення відповідачів від виконання обов'язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] відсутні. Крім вказаного, суд зазначає, що правові норми п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України пов'язані з нормами статті 152 СК України - обов'язкам батьків щодо виховання дитини кореспондує право дитини на належне батьківське виховання. Так, право на належне виховання батьками неповнолітній [PERSON], 2001 отримав з моменту народження, при цьому захист прав та інтересів дитини на себе бере держава, від імені якої виступають різні державні органи (ч. 1 ст. 152 СК України). Стаття 51 Конституції України, положення Закону України «Про охорону дитинства» проголошує, що дитинство охороняється державою. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку № 02/26-923 від 25.11.2015 року органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Донецької області вбачається прийняття рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров'я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON], оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] ухиляються від виконання обов'язку по вихованню свого сина, і причини, які б не давали змоги виховувати та утримувати дитину, відсутні. При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз'яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав. Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON], [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] суд виходить з наступного. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 166 ч. 2 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, з позбавленням [PERSON], [PERSON] батьківських прав припиняються права й обов'язки щодо виховання дитини, проте зберігається обов'язок утримання сина. Суд, з урахуванням того, що неповнолітній [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні бабусі [PERSON], приймаючи до уваги ту обставину, що позивач має намір бути піклувальником дитини, враховуючи положення ч. 3 ст. 72 ЦК України, - прийшов до висновку про необхідність визначити позивача отримувачем аліментів на дитину. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи позовні вимоги про встановлення відносно [PERSON], [INFO] піклування та призначення [PERSON] піклувальником дитини суд виходить з наступного. Згідно ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. При цьому, згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до подання органу опіки та піклування Красноармійської міської ради № 02/26-923 від 25.11.2015 року [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей як потенційний піклувальник та може забезпечити піклування відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Згідно ст. 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. Згідно ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Як встановлено судом в ході розгляду справи позивачем [PERSON] створено необхідні умови для проживання, виховання та розвитку неповнолітнього онука [PERSON], [INFO], турбується про його стан здоров'я та має бажання піклуватись про дитину. При цьому: - згідно характеристики, виданою 22.09.2015 року Красноармійською міською радою позивач є доброзичливою, вічливою, чемною, займається домашнім господарством, працелюбива, велику уваги приділяє вихованню онука; - згідно довідки № 026-к, виданої СПД [PERSON] позивач з 01.06.2011 року працює бухгалтером в продовольчому магазині «[INFO]», отримує середньомісячний дохід в сумі 2055 гривень; - згідно характеристики, виданої СПД [PERSON] позивач з 01.09.2010 року працює бухгалтером в магазині «[INFO]»; - відповідно до висновку про стан здоров'я, наданий 25.09.2015 року КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» позивач може бути піклувальником; - згідно довідки № 277-21092015/14997, виданої управлінням інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в Донецькій області [PERSON] на території України станом на 28.09.2015 рік до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості немає, в розшуку не перебуває; - згідно довідки № 1369, виданої 18.09.2015 року поліклінікою Красноармійської центральної районної лікарні [PERSON] за психіатричною допомогою не зверталася. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що, позивач [PERSON] може бути піклувальником неповнолітнього [PERSON], [INFO], та це буде відповідати інтересам дитини. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. За статтею 88 ЦПК України суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved