Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 26.02.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконавчому комітеті Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 3. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Сімейне життя у них не склалося, у них виникали непорозуміння та скандали через різні характери, погляди на життя, шлюб та сім`ю. За даних обставин позивач прийшла до висновку про неможливість збереження шлюбу, в звязку з чим просить суд розірвати зазначений шлюб. В судове засідання сторони не зявились. Позивач [PERSON] попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, наполягає на розірванні шлюбу, просить строк для примирення не надавати, оскільки з відповідачем разом не проживають з січня 2017 року, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Осадча», судові витрати просить залишити за нею. Відповідач [PERSON] попередньо через канцелярію суду також подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім цього, в заяві зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить строк для примирення не надавати. Згідно ч.2\~ст.158 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 26.02.2013 року у виконавчому комітеті Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 130974, виданим повторно 05.03.2013 року (а.с.6). В шлюбі в сторін 30.08.2013 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 264200 від 03.09.2013 року (а.с.5), який, згідно позовної заяви, після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Причинами розпаду сім'ї, згідно позовної заяви, є відсутність взаєморозуміння між сторонами, у них різні погляди на сімейні відносини, шлюб та сім`ю, з приводу чого постійно виникали непорозуміння та скандали. Шлюбні стосунки припинені з січня 2017 року, сторони на даний час разом не проживають. Сторони проти примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача та неповнолітньої дитини сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються\~Конституцією України\~та\~Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно \~ст.51 Конституції України\~та\~ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105,\~110,\~112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1\~ст.110 СК України). Згідно зі\~ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони проти примирення, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їхнім інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «Осадча», що відповідає вимогам Закону. Крім того, відповідно до письмової заяви позивача, суд вважає залишити за нею судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved