Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа Центр надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. З 2008 року відповідач за вказаною адресою не мешкає, оскільки виїхав на постійне місце мешкання у Росію. З реєстраційного обліку у добровільному порядку відповідач не знімається, тому позивач звернулася з даним позовом до суду. Учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без його участі. Причини неявки відповідача суду не відомі. Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив прийняти рішення на розсуд суду. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло №2025 від 13.11.1996 року. [PERSON] помер 02.08.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №507799 від 04.08.2017 року. У відповідності до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №093985 від 02.09.1997 року [PERSON] померла 01.09.1997 року. Згідно копії довідки про склад сімї №8757 від 28.08.2017 року за адресою: [ADDRESS] станом на 02.08.2017 року зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З довідки Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку вбачається, що [PERSON] знятий з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] з 28.08.2017 року у звязку зі смертю 02.08.2017 року. У відповідності до акту про встановлення факту проживання/не проживання №491 від 02.04.2018 року вбачається, що крім [PERSON] фактично за адресою: [ADDRESS] ніхто не мешкає з серпня 2017 року по теперішній час. Аналізуючи викладене вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], відповідач не мешкають з серпня 2017 року. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад передбачені законодавством строки та втратив інтерес до житла, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог на необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved