Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 28 жовтня 2011 року між нею і відповідачем по справі у виконавчому комітеті Колоколинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №3. Від спільного проживання в шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні і вихованні. Спільне проживання між нею і відповідачем склалося невдало. Різні погляди на життя стали причиною непорозумінь. Шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що спільно не проживають з 27 березня 2013 року, [PERSON] не цікавиться сином, не надає коштів на його утримання, примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не прибув повторно і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку (а.с.15,19). Суд, зі згоди позивачки по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивачки по справі, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 28 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Колоколинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, 28 жовтня 2011 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №3. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.6). [PERSON] народився [INFO]. Батьки дитини - [PERSON] і [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 02 серпня 2012 року виконавчим комітетом Колоколинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с.7). Як вбачається з довідки №38, виданої 04.02.2014 року виконавчим комітетом Колоколинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO] (а.с.8). [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою №184, виданою 14.02.2014 року Борщівським РС УДМС України в Тернопільській області (а.с.8). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, рік спільно не проживають, позивачка не бажає проживати разом з відповідачем, у неї наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved