Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 листопада 2018 року приватним виконавцем Закорко В.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №14190, виданого 24 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на однокімнатну квартиру, загальною площею 35,26 кв.м., житловою площею 16, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості у розмірі 41480,12 доларів США на користь ПАТ «Укрсоцбанк». Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений незаконно, та не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та неправомірності вимог відповідача (в частині розміру заборгованості та спливу строків позовної давності за вимогами), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Так зазначає, що відповідно до п. 1.1. Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 750/4-4781 (далі - договір) укладеного 13 липня 2007 року між відповідачем та громадянином Україною [PERSON] (далі - позичальник), відповідач надає позичальнику кошти у тимчасове користування в межах максимального ліміту заборгованості до 19 000,00 доларів США. Відповідно до Додатку №1 до договору, останній платіж за договором визначений датою 10 липня 2022 року. Отже, так як п. 7.3. Договору передбачено що Договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, то Договір, при належному виконанні сторонами цього Договору своїх обов`язків, діє до 10 липня 2022 року. У якості забезпечення виконання Договору, між позивачем та відповідачем укладений Іпотечний договір від 13 липня 2007 року ( далі - іпотечний договір), за яким відповідач передав в іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру, загальною площею 35,26 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 6.3. визначено що іпотечний договір діє до припинення основного зобов`язання, а також припиняється з підстав передбачених Законом України «Про іпотеку». У 2017 році відповідач вже звертався до Зарічного районного суду м. Суми з позовною заявою до позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру, загальною площею 35,26 кв. м., житловою площею 16,8 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, яка станом на 02 березня 2017 р. становила - 37 988,28 доларів США. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 квітня 2018 року по справі № 591/3714/17, позов відповідача задоволено, проте постановою апеляційного суду Сумської області від 29 серпня 2018 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 квітня 2018 року було скасовано. На підставі аналізу норм матеріального права, апеляційним судом зроблено висновок, що вимогою про дострокове стягнення кредиту з позичальника [PERSON] , банком було змінено дату повернення кредиту і ця вимога була задоволена у повному обсязі шляхом стягнення з позичальника всієї суми боргу станом на 06 грудня 2013 року в сумі 259794,21грн., яка на даний час залишається не стягнутою. Відповідач мав право на дострокове стягнення кредиту окрім прописаної норми ст. 1052 ЦК України, також порядком дострокового стягнення, прописаним умовами кредитного договору. Але звернувшись до суду у лютому 2014 року, банк на свій розсуд заявив вимоги тільки до позичальника, а до майнового поручителя, яким виступає [PERSON] , його вимоги не були висунуті, незважаючи, що вони обидва є солідарними боржниками. Отже, з дня набрання 13 травня 2014 року законної сили заочним рішенням від 20 березня 2014 року договірні відносини за кредитним договором від 13 липня 2007 року припинилися і банк втратив право подальшого нарахування процентів та штрафних санкцій на не отриману суму кредиту. Звернення до майнового поручителя з позовом про дострокове стягнення заборгованості за цим кредитним договором у липні 2017 року, банком здійснено вже після спливу трирічного строку позовної давності (останній платіж погашення заборгованості вчинено у липні 2008 року), про застосування якого представник відповідача заявив в суді першої інстанції і з боку банку не надійшло клопотання про його поновлення із посиланням на поважні причини. Вказує на те, що відповідно до положень ст. ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до постанови Апеляційного суду Сумської області по справі № 591/3714/17, дане рішення суду є остаточним, встановлено день виникнення права вимоги, а саме день набрання законної сили заочного рішення від 20 березня 2014 року, яким є 13 травня 2014 року про стягнення достроково з позичальника [PERSON] усю заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 750/4-4781 від 13 липня 2007 року з терміном дії договору до 10 липня 2022 року, яка станом на 06 грудня 2013 року становила 259794,21 грн. Подані відповідачем документи до нотаріуса не підтверджують безспірність заборгованості в сумі 41 480,12 доларів США, апеляційним судом Сумської області при розгляді апеляційної скарги за вище зазначеною справою, де відповідач нарахував заборгованість в розмірі 37988,28 доларів США, вже було зазначено про безпідставне збільшення через нарахування процентів у період з 14 травня 2014 року по 12 вересня 2017 року на строкову та прострочену заборгованість вже після судового вирішеня спору про дострокове стягнення заборгованості, у порівнянні із сумою, яка була стягнута на користь відповідача рішенням суду від 20 березня 2014 року станом на 06 березня 2013 року гривневому еквіваленті - 259794,21грн. Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №14190, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 24 вересня 2018 року, про звернення стягнення на однокімнатну квартиру, загальною площею 35,26 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості у розмірі 41480,12 доларів СШАК на користь АТ «Укрсоцбанк». Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2020 року позовну заяву було залишено без руху, надано час позивачу для усунення недоліків. 24 квітня 2019 року позивачем надано суду документи на виконання ухвали суду від 18 березня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 травня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 22 липня 2019 року, 10 год. 30 хв. 22 липня 2019 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 27 вересня 2019 року в зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення та проведенням судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 вересня 2019 року вирішено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. належним чином завірені копію виконавчого напису про звернення стягнення на квартиру та копію матеріалів на підставі яких від був вчинений, закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 24 грудня 2019 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2019 року залучено до участі у справі Акціонерне товариство «Альфа-Банк» як процесуального правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 03 березня 2020 року, надано час представнику відповідача для надання відзиву на позов. 03 березня 2020 року у зв`язку з зайнятістю головуючого у розгляді справи №591/1687/19 розгляд справи відкладено до 06 травня 2020 року. 06 травня 2020року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 03 серпня 2020 року в зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення у зв`язку з запровадженим карантином. В дане судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача - адвоката Борсук С.В. надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. Під час судового розгляду встановлено, що 24 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 14190, про звернення стягнення на однокімнатну квартиру, загальною площею 35,26 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до виконавчого напису приватний нотаріус пропонує за рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмету іпотеки задовольнити частину вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов Кредитного договору за період з 01 жовтня 2015 року по 02 серпня 2018 року, а саме: -строкова заборгованість - 6 755,04 доларів США, -прострочена заборгованість - 10 767,12 доларів США, -строкова заборгованість по нарахованим відсоткам - 274,99 доларів США -прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам - 23 682,97 доларів США, Загальна сума частини заборгованості становить 41480,12 доларів США, та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с.95). 22 листопада 2018 року приватним виконавцем Закорко В.В. відкрито виконавче провадження ВМ №57750917 з виконання зазначеного виконавчого напису (а.с. 5). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З наданих на запит суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. документів, на підставі яких був вчинений оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що заборгованість виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов Кредитного договору за період з 01 жовтня 2015 року по 02 серпня 2018 року, а саме: -строкова заборгованість - 6 755, 04 доларів США, -прострочена заборгованість - 10 767, 12 доларів США, -строкова заборгованість по нарахованим відсоткам - 274, 99 доларів США -прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам - 23 682, 97 доларів США, Загальна сума частини заборгованості становить 41 480, 12 доларів США, та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 73). При цьому позивач не погоджується з розміром вказаної заборгованості, посилаючись на те, що апеляційним судом Сумської області при розгляді апеляційної скарги за справою №591/3714/17, було зазначено про безпідставне збільшення суми заборгованості через нарахування процентів у період з 14 травня 2014 року по 12 вересня 2017 року на строкову та прострочену заборгованість вже після судового вирішеня спору про дострокове стягнення заборгованості, у порівнянні із сумою, яка була стягнута на користь відповідача рішенням суду від 20 березня 2014 року станом на 06 березня 2013 року гривневому еквіваленті - 259794,21 грн. (а.с. 7-9). Зазначеним рішенням суду встановлено, що вимогою про дострокове стягнення кредиту з позичальника [PERSON] , банком було змінено дату повернення кредиту і ця вимога була задоволена у повному обсязі шляхом стягнення з позичальника всієї суми боргу станом на 06 грудня 2013 р. в сумі 259794,21грн., яка на даний час залишається не стягнутою. Банк мав право на дострокове стягнення кредиту окрім прописаної норми ст. 1052 ЦК України, також порядком дострокового стягнення, прописаним умовами кредитного договору. Але звернувшись до суду у лютому 2014 року, банк на свій розсуд заявив вимоги тільки до позичальника, а до майнового поручителя, яким виступає відповідач, його вимоги не були висунуті, незважаючи, що вони обидва є солідарними боржниками. Отже, з дня набрання 13 травня 2014 року законної сили заочним рішенням від 20 березня 2014 року договірні відносини за кредитним договором від 13 липня 2007 року припинилися і банк втратив право подальшого нарахування процентів та штрафних санкцій на не отриману суму кредиту. Звернення до майнового поручителя з позовом про дострокове стягнення заборгованості за цим кредитним договором у липні 2017 року, банком здійснено вже після спливу трирічного строку позовної давності (останній платіж погашення заборгованості вчинено у липні 2008 року) про застосування якого представник відповідача заявив в суді першої інстанції і з боку банку не надійшло клопотання про його поновлення із посиланням на поважні причини. Отже, включення до суми заборгованості 41480,12 доларів США, на яку вчинений виконавчий напис, не є безспірною. Таким чином відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною, оскільки в порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом вчинено виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1152 грн. 60 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved