Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що рішенням Звенигородського міськвиконкому від 14.01.1988 року йому було надано ордер на вселення до житлового будинку за адресою [ADDRESS]. На той час він перебував у шлюбі із [PERSON], та відповідно у даній квартирі прописані його колишня дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] у 19999 році він розлучився, і його колишня дружина разом із дітьми переїхала жити спочатку в Тальнівський район, а потім в м.Москву Російської федерації. В січні 2017 року [PERSON] померла, із дітьми він відносини не підтримує. На даний час у нього інша сімя, і постало питання про приватизацію житла та оформлення технічного паспорту на квартиру, будинкової книги, проте він не може це зробити через те, що там прописані відповідачі. Позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримують повністю та просять його задовольнити, а також не заперечують проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином через оголошення у пресі та в силу ч. 9 ст. 74 ЦПК України були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом начальника Гайсинського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ПО «Єкспорттрансгаз» №28 від 05.03.1988 року в звязку із закінченням будівництва газопроводу-відводка і ГРП в м.Звенигородці і двухквартирного будинку оператора, та відповідно до рішення Звенигородського райвиконкому №74 від 10.03.1988, було виділено службову квартиру №2 за адресою проспект Шевченка 150 - [PERSON] (а.с.12) Згідно рішення Звенигородського міськвиконкому №99 від 14.04.1988 року [PERSON]Д було надано ордер на вселення в квартиру №2 за адресою проспект Шевченка 150, разом із дружиною [PERSON] (а.с.13) Згідно довідки виданої виконкомом Звенигородської міської ради Черкаської області № 4422 від 18.08.2016 року вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON]. дійсно зареєстровані за адресою: [INFO], але за даною адресою не проживають. (а.с.11). Відповідно до\~ст.317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а\~ст.150 ЖК України\~передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сімї і має право\~розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1\~ст.71 Житлового кодексу України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 150 Житлового кодексу України передбачено, що «громадяни», які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України \~власник \~майна\~має\~право\~вимагати\~усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема, усунення перешкод можливе шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З актів від 18.08.2016 року, 19.12.2016 року, 19.05.2017 року, складеного депутатом Звенигородської міської ради [PERSON], в присутності свідків [PERSON], [PERSON]В, вбачається, що відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в квартирі [ADDRESS] не проживають більше десяти років. За даною адресою проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та їхня дочка [PERSON], [INFO] Таким чином судом встановлено, що відповідачі, яка зареєстровані за адресою [INFO], не проживають в квартирі без поважних причин більше десяти років і тому втратили право на користування цим житлом. Добровільно відповідачі з реєстраційного обліку не знімаються. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Судові витрати покладено на позивача. На підставі наведеного,\~ст. 167 ЖК України,\~ст. 405 ЦК України\~та

Outcome: approved