Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], треті особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що [PERSON] знаходилася у шлюбних відносинах з відповідачем. Під час перебування у шлюбі, [INFO] у них народився син - [PERSON] В зв'язку з погіршенням взаємовідносин з відповідачем, з осені 2011 року позивач та відповідач перестали проживати однією сім'єю. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.10.2011 року з відповідача на користь [PERSON] були стягнуті аліменти, у розмірі ? частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, на утримання сина, який весь час проживає разом із позивачкою. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2012 року шлюб із відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу, дитина постійно проживає зі [PERSON] та фактично повністю знаходиться на її утриманні, так як відповідач не виконує рішення суду та не сплачує аліменти на утримання сина. Крім того, всі питання щодо виховання сина та його розвитку також вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Всі вищевикладені факти свідчать про те, що відповідач - [PERSON], будучи працездатною особою ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та розвитку сина. Незважаючи на те, що [PERSON] ніколи не перешкоджала спілкуванню батька з сином, відповідач з осені 2011 року повністю припинив виконувати будь які батьківські обов'язки: з сином не спілкується, фактично не зробив жодної спроби зустрітися з ним, налагодити родинні стосунки, не вітає його з днем народження, не цікавиться його здоров'ям, навчанням, розвитком; не надає допомоги для його лікування та оздоровлення, не бере участь у вихованні. Демонструючи свою байдужість до долі сина відповідач жодного разу не з'являвся до дошкільного навчального закладу в якому навчається син. Син фактично вже не пам'ятає відповідача, як свого батька та немає до нього родинних почуттів. Фактично все це свідчить про те, що відповідач - [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина - [PERSON], які визначені ст.150 Сімейного кодексу України. Таким чином, з осені 2011 року і по теперішній час позивач фактично сама утримує сина та забезпечує його фізичний, духовний та моральний розвиток. [PERSON] самостійно забезпечує сину гідне утримання, належні умови для проживання, всебічного розвитку, здійснює його виховання, підготовку до самостійного життя. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, давши пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів щодо взаємовідносин сторін. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Скерував до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності представника. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - Фридрак В.Б. в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст. 164 СК України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противиться неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутись за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження від 14.02.2011 року серія [NUMBER] /а.с.7/. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с. 9/. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.10.2011 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м.Львів, проживаючого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/7 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до [INFO] /а.с. 8/. Відповідно до довідки про склад сім'ї ОСББ «Гірничий 20А» від 06.04.2017 року, [PERSON] [INFO] проживає разом із матір'ю - [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні /а.с. 10/. Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу № 69 «Кристалик» № 09/01-14 від 04.04.2017 року, [PERSON] дійсно відвідує вказаний дошкільний навчальний заклад. Протягом усього перебування дитини в дошкільному закладі, [PERSON] приводила та забирала лише мама. Регулярно відвідувала батьківські збори. Батька дитини, [PERSON] в садочку жожного разу не було. Участі у вихованні дитини не приймав /а.с. 11/. Згідно довідки комунального закладу «Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини» №489 від 07.04.2017 року, в районі обслуговування амбулаторії за адресою: [ADDRESS] мешкає сім'я [PERSON]. Зокрема мати - [PERSON], 1982 р.н., дитина - [PERSON], [INFO]. З приводу захворювань дитини та профілактичних оглядів в амбулаторію зверталась мати [PERSON], про що наявні записи в амбулаторній картці дитини /а.с. 12/. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, які повинен сплатити [PERSON] станом на 01.03.2017 року, виданої Галицьким ВДВС м. Львова, заборгованості по аліментах становить 56 054,50 грн. /а.с. 13/. Як вбачається із листа Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №31-2 383 від 24.04.2017 року, на заяву [PERSON] щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] [INFO] надано рекомендацію, що для отримання висновку позивачці слід звернутись у службу у справах дітей за місцем проживання дитини /а.с. 17/. Як вбачається із листа служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 17.05.2017 року та листа Кіровоградської міської ради, щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] [INFO], надано відповідь про те, що для отримання висновку позивачці слід звернутись до органу опіки та піклування за місцем проживання батька дитини /а.с. 18, 19/. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Відповідно до «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок» схваленої Постановою Верховною Радою України №475-ХІV від 05.03.1999 року, зазначено, що держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16). Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька - це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім того, суд при вирішенні справи бере до уваги Європейську Конвенцію «Про здійснення прав дітей», ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію «Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Суд вважає, що наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Окрім того, суд зазначає, що статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає їх дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а т також сама дитина, яка досягла 14 років. Згідно з ч. 1 ст. 56 Цивільного кодексу України органами опіки та піклування є районні, районні в місті Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. У пункті 73 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 зазначено, що у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини встановлений перелік документів. Таким чином, системний аналіз наведених норм закону та практики Європейського Суду свідчить про те, що соціальні органи та органи опіки та піклування, не виконали свої фактичні обов`язки щодо соціального супроводу сім`ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач проживає окремо від свого сина, який знаходиться на повному утриманні матері, не відвідує його, не спілкується з ним, не займається його вихованням і піклуванням, не цікавиться життям дитини, не надає будь-якої, у тому числі матеріальної допомоги та не сплачує на користь позивача аліменти на утримання їх дитини, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього [PERSON], [INFO], а тому такий позов слід задовольнити. Згідно ч. 1, 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч 3.ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved