Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до АТ «ПроКредитБанк», в якій просить визнати зобов`язання [PERSON] перед АТ «ПроКредитБанк» за рамковою угодою № 5.3920 від 23.07.2004 року та договором про надання траншу № 5.15085/3930 від 19.10.2007 року припиненому шляхом їх повного належного виконання, посилаючись на те, що 23 липня 2004 року між АТ «ПроКредитБанк» було укладено рамкову угоду № 5.3920, на підставі якої був укладений договір про надання траншу № 5.15085/3930 від 19.10.2007 року, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 126 000 дол. США на строк користування 60 місяців, зі сплатою відсотків в розмірі 13% на рік. [PERSON] за рішенням суду виконала зобов`язання здійснила сплату коштів у розмірі 441 564 грн. 31 коп. на рахунок АТ «ПроКредитБанк». В зв`язку з виконанням судового рішення про стягнення боргу за кредитом, [PERSON] звернулася з заявою до АТ «ПроКредитБанк» про зняття іпотеки, однак їй було повідомлено, що заборгованість за кредитом складає 26357, 73 дол. США, яка заборгованість виникла внаслідок курсової різниці, оскільки кредит було надано у доларах США, а рішення ухвалено та виконано у гривні. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з підстав, вказаних у відзиві, посилаючись на те, що основне зобов`язання позивачем не виконано. Треті особи до суду не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи та наявні докази суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 23 липня 2004 року між AT «ПроКредитБанк» та [PERSON] було укладено рамкову угоду № 5.3920. На підставі рамкової угоди був укладений договір про надання траншу № 5.15085/3930 від 19 жовтня 2007 року, що є невід`ємною частиною рамкової угоди, згідно з умовами якої [PERSON] отримала кредит в розмірі 126 000 дол. США, на строк користування 60 місяців, із сплатою відсотків в розмірі 13% на рік. В забезпечення повернення кредиту за рамковою угодою та договором про надання траншу, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 5.3930-ДП 3 від 19 жовтня 2007 року, за умовами якого позичальник та поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання позичальником умов Договору про надання траншу та Рамкової угоди. Крім того, для забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання траншу та рамкової угодою між Банком та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договір іпотеки № 5.6751-ІД 1 від 08 липня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 2089. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2013 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» заборгованість за рамковою угодою та укладеного на її підставі договору про надання траншу в розмірі 438 345,32 грн. також стягнуто судовий збір у розмірі 3 219 грн. У рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 5.6751-ІД 1, укладеним 08 липня 2005 року, квартиру під [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках кожному, шляхом проведення прилюдних торгів із визначенням початкової вартості та пріоритетності вимог інших кредиторів в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». На підставі цього рішення, Київським районним судом м. Одеси 30 липня 2014 року видано відповідний виконавчий лист № 1512/14278/2012, який пред`явлено ПАТ «ПроКредитБанк» до виконання. 29 січня 2015 року [PERSON] виконала зазначене судове рішення, здійснила сплату коштів у розмірі 441 564,32 грн.(438 345,32 грн.- боргу за кредитом, 3 219 грн. сплата судового збору) на рахунок AT «ПроКредитБанк», що підтверджується копією квитанції. AT «ПроКредитБанк» довідкою від 29 січня 2015 року за вих. № 518 підтверджує виконання рішення Київського районного суду м. Одеси 21 лютого 2013 року та погашення у повному розмірі заборгованості у розмірі 441 564,32 грн. Постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Полякова О.Г. від 26 березня 2015 року закінчено виконавче провадження № 44624586 з примусового виконання виконавчого листа № 1512/14278/2012 про стягнення з [PERSON] грошової суми у розмірі 441 564,32 грн. у зв`язку з фактичним повним виконанням судового рішення на підставі п. 8 ч.І ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення боргу за кредитом та сплатою виконавчого збору, [PERSON] 19 травня 2016 року звернулась до AT «ПроКредитБанк» із заявою про зняття іпотеки. Листом від 26 травня 2016 року AT «ПроКредитБанк» відмовилось видати документи для зняття іпотеки та зазначило, що зобов`язання перед AT «ПроКредитБанк» не виконано: заборгованість за капіталом за кредитом, що виданий на підставі договору про надання траншу № 5.15085/3930 від 19 жовтня 2007 року складає 26 357,73 дол.США. Відповідно до п.1.1. рамкової угоди, «кредитор на положеннях та умовах цієї Угоди, договорів про надання траншу відкриває Позичальнику кредитну лінію в розмірі та на умовах, передбачених п.1.2., статтею 2 даної Угоди.» Водночас, відповідно до п.2.2. рамкової угоди «Умови надання, термін погашення та розмір кожної(ого) кредитної лінії, траншу (порядок надання кредиту, гарантії, овердрафту та відкриття акредитиву) оформлюються договорами про надання траншу (договорами гарантії, овердрафту та договорами про відкриття акредитиву), які є невід`ємними частинами цієї угоди. Згідно з п. 2.4. рамкової угоди, умови та порядок надання кредиту, порядок та строки повернення кредиту, дострокове повернення кредиту, штрафні санкції, права та обов`язки сторін, вирішення спорів та інші умови встановлюється договорами про відкриття кредитної лінії та договорами про надання траншу. На підставі рамкової угоди був укладений договір про надання траншу № 5.15085/3930 від 19.10.2007 р., згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 126 000 (сто двадцять шість тисяч) доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 13 % на рік. Відповідно до п.7.5. договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами за умоами наявності відтиску круглої печатки кредитора та діє до повного погашення позичальником кредитної заборгованості (штрафних санкцій, відсотків за користування, суми Кредиту). Ст. 14 Цивільного кодексу України передбачає, що цивільні обов`язки виконуються у встановлених договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (ст.526 Цивільного кодексу України). Ст.629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору, як правочину, складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання ( ст.628 ЦК України). Оскільки основне зобов`язання встановлюється не рішенням суду, а рамковою угодою, яка є чинною, не припиненою і зобов`язання позичальника за нею залишається невиконаним, відсутні підстави вважати зобов`язання за кредитним договором припиненими. У рішенні Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2016 року зазначено, що під час ухвалення рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2013 року заборговано позичальника у іноземній валюті була конвертована у національну валюту, що кореспондує наступному: статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України, законним платежі засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є гроші одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення цивільній справі» від 18.12.2009 року, при задоволенні позову про стягнення грошових сум, повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифра: словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред`явлення позову про стягне грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахуй переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Вказане рішення суду було виконано позивачем і позивач сплатив суму заборгованості, яка визначена у резолютивній частині. Разом з тим, виконання вказаного рішення у повному обсязі не є тотожнім із виконанням зобов`язань за рамковою угодою у повному обсязі. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2013 року у цивільній справі №1512/14278/2012 було вирішено питання про стягнення з відповідачів заборгованості за зобов`язаннями, що випливають з рамкової угоди, у гривневому еквіваленті, станом на 25.09.2012 року. За наданими до суду відомостями та доказами вбачається, що основне зобов`язання позиваче не виконано, а отже, позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді і справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо не встановлено законом. Також, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.03.2018 року по справі №638/1841/14-ц, судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання існувало між сторонами, тобто, воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті. При цьому, погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюють в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валют, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] до АТ «ПроКредитБанк» про захист прав споживача та припинення зобов`язань за кредитним договором задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Outcome: dismissed