Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за її позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс», про стягнення коштів. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що 20 жовтня 2020 року Нетішинським міським судом Хмельницької області прийнято рішення в зазначеній вище цивільній справі, нею здійснено витрати на професійну правничу допомогу, що стверджується данми договору про правову допомогу від 27 липня 2018 року, актом прийомки виконаних робіт від 20 жовтня 2020 року, прибутковим касовим ордером. Посилаючись на ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 270 ЦПК України позивачка просила стягнути з відповідачки на її користь судові витрати на правничу допомогу адвоката в даній справі в сумі 2340 гривень. У судове засідання учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви, не з`явилися. Представник позивачки надав до суду заяву, в якій просив судове засідання з розгляду заяви позивачки проводити без його участі та участі позивачки і таку задовольнити. В зв`язку з тим, що учасники справи в судове засідання не з`явились фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалась. Дослідивши заяву [PERSON] , матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми права, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). Судом установлено, що згідно рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 жовтня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс», про стягнення коштів задоволено повністю. У судовому засіданні представник позивачки зробив заяву про те, що ними будуть додатково подані докази про судові витрати, пов`язані з правничою допомогу, які вони просять стягнути. В резолютивній частині означеного вище рішення було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати у справі. Також судом установлено, що 27 липня 2018 року [PERSON] уклала з адвокатом Бойком В.Ф. договір про надання правової допомоги (арк. спр.75, т. 1). Предметом зазначеного вище договору є правова допомога а також здійснення представницьких повноважень клієнта. В ньому ж зазначено, що адвокату за юридичні послуги буде сплачено гонорар згідно додаткової угоди. Відповідно до даних прибуткового касового ордеру №32/20 від 23 жовтня 2020 року, які містять дані про отримання адвокатом Бойком В.Ф. від [PERSON] грошових коштів у сумі 2430 грн. 00 коп., позивачка виконала своє зобов`язання за договором та сплатила суму гонорару в розміру обумовленого в додатковій угоді про оплату послуг фахівця від 27 липня 2018 року. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України). Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у додатковій угоді розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Надання адвокатом Бойком В.Ф. позивачці адвокатських послуг у суді при розгляді справи підтверджується: договором про надання правової допомоги від 27 липня 2018 року (арк спр. 75, т.1), додатковою угодою про оплату послуг фахівця від 27 липня 2018 року (арк спр. 162, т.2), актом прийомки виконаних робіт від 20 жовтня 2020 року (арк спр. 173, т.2) та прибутковим касовим ордером №32/20 від 23 жовтня 2020 року (арк спр. 174, т.2). Згідно даних прийомки виконаних робіт від 20 жовтня 2020 року адвокатом на користь клієнта здійснено послуги: надання правової допомоги 28 жовтня 2018 року, 13, 26 грудня 2018 року, 06 травня 2019 року, 18 червня 2019 року, 05 листопада 2019 року, 17 вересня 2020 року, 20 жовтня 2020 року під час розгляду справи у суді. У зазначеній додатковій угоді зазначається ціна договору (розмір гонорару згідно погодинної ставки), яка встановлена у фіксованій сумі 700 грн. за годину. В акті прийомки виконаних робіт від 20 жовтня 2020 року зазначено назви послуг наданих адвокатом, вартість окремої послуги та загальна їх вартість в сумі 2430 грн. 00 коп. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 2430 грн. 00 коп. витрат пов`язаних з правничою допомогою шляхом ухвалення додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved