Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власностіна 1/6 частину житлового будинку, загальною площею 26,7 кв.м., житловою площею 14,9 кв.м., підсобною площею 11,8 кв.м., розташованого на земельній ділянці, площею 578 кв.м., за адресою: [ADDRESS], та складається з приміщень: «І» - тамбур площею 3,7 кв.м., «1-2» - кухня площею 8,1 кв.м., «1-1» - житлова кімната площею 14,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON], яка доводилася матір'ю для [PERSON].Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді 1/6 частини житлового будинку, загальною площею 26,7 кв.м., житловою площею 14,9 кв.м., підсобною площею 11,8 кв.м., розташованого на земельній ділянці, площею 578 кв.м., за адресою: [ADDRESS], та складається з приміщень: «І» - тамбур площею 3,7 кв.м., «1-2» - кухня площею 8,1 кв.м., «1-1» - житлова кімната площею 14,9 кв.м., а [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої. У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини, однак нотаріус повідомив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що померла [PERSON] не зареєструвала своє право власності на частину вищевказаного будинку. На підставі вищевказаного [PERSON] немає можливості належним чином оформити права на спадкове майно, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду із відповідним позовом. Під час розгляду справи на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову від представника Одеської міської ради Чечітко А.Ю., в яких посилається на необґрунтованість та незаконність позовних вимог, у задоволені яких слід відмовити, оскільки позивачем [PERSON] неправильно обрано спосіб захисту порушеного права. При підтвердженні факту відмови нотаріуса в оформленні права власності на спадкове майно належними доказами, позивачеві слід оскаржувати цю відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили суд визнати за [PERSON] право власності на1/6 частину житлового будинку, загальною площею 26,7 кв.м., житловою площею 14,9 кв.м., підсобною площею 11,8 кв.м., розташованого на земельній ділянці, площею 578 кв.м., за адресою: [ADDRESS], та складається з приміщень: «І» - тамбур площею 3,7 кв.м., «1-2» - кухня площею 8,1 кв.м., «1-1» - житлова кімната площею 14,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті її матері - [PERSON], померлої [INFO]. Представник відповідача Одеської міської радиу судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], про що 23 січня 1990 року в Книзі реєстрації актів про народження зроблено запис під № 35, та в графі батько вказано «[PERSON]», а в графі мати вказана «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 23 січня 1990 року. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2013 року по справі № 1512/15354/2012 за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності у рівних частках за набувальною давністю на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 26,7 кв.м., житловою площею 14,9 кв.м., підсобною площею 11,8 кв.м., розташованого на земельній ділянці, площею 578 кв.м., за адресою: [ADDRESS], та складається з приміщень: «І» - тамбур площею 3,7 кв.м., «1-2» - кухня площею 8,1 кв.м., «1-1» - житлова кімната площею 14,9 кв.м.. Рішення набрало законної сили 15 квітня 2013 року. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON]. у вищезазначеному будинку проживала та знаходиться на реєстраційному обліку з 31 серпня 2006 року, що підтверджується при домовою книгою для прописки громадян, мешкаючи в цьому будинку. [INFO] померла [PERSON], про що 03 лютого 2014 року зроблено відповідний актовий запис під № 1283, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 15 лютого 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області зроблено актовий запис під № 12, та після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 15 лютого 2014 року. Положеннями ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Таким чином, з огляду на вищезазначене, судом встановлено, що позивачка [PERSON] на день смерті матері була зареєстрована та проживала разом з нею, тому [PERSON] як спадкоємець першої черги після смерті матерімає право на успадкування 1/6 частину житлового будинку, загальною площею 26,7 кв.м., житловою площею 14,9 кв.м., підсобною площею 11,8 кв.м., розташованого на земельній ділянці, площею 578 кв.м., за адресою: [ADDRESS], та складається з приміщень: «І» - тамбур площею 3,7 кв.м., «1-2» - кухня площею 8,1 кв.м., «1-1» - житлова кімната площею 14,9 кв.м., що належали померлій на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Проте, Третя [PERSON] державна нотаріальна контора повідомила позивачку [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки своє право власності на 1/6 частину вищевказаного будинку [PERSON] не зареєструвала в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна, як це передбачено чинним законодавством України. За приписами п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України). З огляду на вищевказане, оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає [PERSON] оформленню спадщини, що призводить до порушення прав останньої, які підлягають захисту шляхом визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом на частину спадщини, що відкрилась після смерті матері. При цьому, суд критично ставиться до письмових заперечень проти позову представника відповідача Одеської міської ради Чечітко А.Ю. щодо неправильного способу захисту порушеного права, обраним [PERSON], оскільки спосіб обраний представником Чечітко А.Ю. є позасудовим, який неможливо застосувати у випадку [PERSON] через неможливість проведення державної реєстрації нерухомого майна за померлою особою . Отже, з урахуванням вищевказаного, оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved