Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, заінтересовані особи - [PERSON] , Тернопільський відділ ГУНП в Тернопільській області, просить винести обмежувальний припис відносно [PERSON] та встановити захід тимчасового обмеження прав кривдника - заборона перебувати з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на 6 (шість) місяців. Заява мотивована тим, що заявниця є особою з інвалідністю другої групи, разом з матір`ю [PERSON] 1928 р.н. та сином [PERSON] 1981 р.н. проживає за вказаною адресою. Син [PERSON] систематично вживає алкогольні напої, веде антисоціальний спосіб життя, грубо порушує громадський порядок. Вона постійно потерпає від психічного та фізичного насильства, яке проявляється в погрозах життю та здоров`ю, застосуванню нецензурної лексики образливого характеру. Неодноразово відносно заявника виносилися тимчасові забороняючі приписи, якими [PERSON] нехтував. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала з підстав викладених в ній. Зазначила, що її син працював до березня 2019 року. Після цього не працює, веде антисоціальний спосіб життя, готує та вживає разом з іншими особами за їх місцем проживання наркотичні засоби. В стані наркотичного сп`яніння нищить майно в будинку, зокрема, пошкодив бачок унітаза, побив двері, посуду. Крім того, через відсутність заробітку та для придбання наркотичних засобів, виніс з квартири все цінне майно, займається крадіжками. Через неможливість спільного з ним проживання, вона із своєю перестарілою матір`ю змушена була проживати в селі. За цей час в квартирі пошкоджене все майно, вона непридатна для проживання. В квартирі син організував так званий «притон наркоманів», які готували та вживали там наркотичні засоби. Заявник неодноразово викликала поліцію через поведінку сина, однак такі виклики не дали результатів. Представник заявника просить задовольнити заяву, з підстав викладених в ній. Представник Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області при розгляді заяви покликається на думку суду. Зазначив, що він особисто виїжджав один раз на виклик [PERSON] у зв`язку із поведінкою [PERSON] та особисто бачив, що останній пошкодив майно в квартирі, зокрема побиті двері, бачок унітаза. Знає також від колег, що вони також виїжджали на виклики заявниці з приводу протиправної поведінки [PERSON] . [PERSON] в порядку встановленому законом повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини. Заявниця [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи довічно, зареєстрована та проживає з перестарілою матір`ю [PERSON] , [INFO] (92 роки) та сином [PERSON] , [INFO] в квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира перебуває у власності заявниці, [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформації Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 30.10.2020 року, за даними інформаційно-телекомунікаційної системи, протягом 2020 року від [PERSON] неодноразово надходили звернення відносно [PERSON] , які зареєстровані під №19434 від 11.06.2020 року, №21680 від 26.06.2020, №24359 від 14.07.2020, №29927 від 20.08.2020 року, №30484 від 25.08.2020, №31571 від 01.09.2020, №38324 від 19.10.2020 року, №39221 від 25.10.2020 року. Як видно із листа звернення підписаного мешканцями будинку по [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та ін., вказані мешканці просять вжити заходів, у зв`язку із тим, що до квартири [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , відбуваються дивні речі, збирається багато дивних людей, чути специфічні запахи з квартири, хлопають дверима вдень і вночі, пропадають речі з під`їзду, квартира перетворилася на смітник, починають лазити таргани, квартира перетворилася на притон наркоманів. Допитана в якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є дочкою заявниці та сестрою [PERSON] . Відомо, що її брат вживає наркотичні засоби. В квартиру приходять його друзі, з якими він готує та вживає наркотики. В стані наркотичного сп`яніння, він дуже агресивний, конфліктує та ображає нецензурними словами маму, бабусю та її. Вона неодноразово була свідком того, що [PERSON] застосовував фізичну силу до матері, до неї, штовхав та наносив удари, розбив її телефон, нищив майно в квартирі, зокрема побив бачок унітаза, посуд, двері, тощо. У зв`язку із тим, що матір боїться проживати разом із [PERSON] , тривалий час змушена була проживати з бабусею в селі. У зв`язку із поведінкою брата неодноразово викликали поліцію, однак, така поведінка продовжувалася. Проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши та дослідивши надані докази, суд вважає, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає до часткового задоволення, зважаючи на таке. Відповідно до пункту третього частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом шостим частини першої статті 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. За пунктом дев`ятим частини першої статті 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно із пунктом один частини першої статті 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. В силу вимог частини другої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] неодноразово, на протязі тривалого проміжку часу в стані наркотичного сп`яніння вчиняє відносно неї вчинялося фізичне та психологічне насильство, яке проявляється в актах фізичного впливу, погрозами фізичною розправою, з використанням нецензурної лексики. Зокрема, покликається на те, що [PERSON] вживає наркотичні засоби, та в стані наркотичного сп`яніння не може контролювати свою агресію, через що є ризики заподіяння шкоди життю та здоров`ю їй та її перестарілій матері. Крім того, покликається на те, що [PERSON] відкрито викрадав майно, в стані наркотичного сп`яніння пошкоджує меблі, вибиває двері, б`є речі домашнього вжитку, погрожує фізичною розправою, наносить тілесні ушкодження. Через побоювання за своє життя та здоров`я заявниця змушена була тривалий час проживати в іншому місці. Вказані пояснення [PERSON] узгоджуються із дослідженими у справі доказами - показаннями свідка [PERSON] , яка підтвердила факти вчинення фізичного та психологічного насильства заінтересованої особи [PERSON] відносно своєї матері та бабусі, інформацією з ТВП ГУНП в Тернопільській області щодо кількості звернень заявниці в поліцію через поведінку її сина, зверненням мешканців будинку [ADDRESS] , які просять вжити заходів щодо [PERSON] через влаштування «притону наркоманів». Тому, виходячи із принципу пропорційності, оцінюючи високі ризики продовження протиправної поведінки заінтересованої особи, та її вплив на заявницю, яка є особою з інвалідністю, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків, враховуючи дані про особу [PERSON] , обґрунтованих підстав вважати, що він зловживає наркотичними засобами, та в стані наркотичного сп`яніння не здатний повністю контролювати свої дії, неодноразово демонстрував агресивну поведінку відносно матері, бабусі та сестри, ніде не працює, тривалість та неодноразовість вчинення протиправних дій в стані наркотичного сп`яніння, суд вважає що такі втручання в особисті права заінтересованої особи, як конституційне право на житло та власність як заборона [PERSON] строком на три місяці перебувати з заявником в місці їх спільного проживання є пропорційним, доречним відповідає меті його застосування, та забезпечить дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника. Також, суд доходить висновку, що на цьому етапі є передчасним встановлювати таку заборону строком на шість місяців, та слід надати можливість [PERSON] виправитися в строк три місяці. При цьому суд враховує, що в силу статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, [PERSON] має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла, та держава має позитивне зобов`язання у захисті від вторгнення в її приватне життя з боку інших (справа «X. і Y. проти Нідерландів») яке, зважаючи на встановлені обставини справи, превалює в цьому випадку над конституційними правами [PERSON] на власність та житло, які підлягають обмеженню. На підставі наведеного,

Outcome: partial