Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення аліментів, зазначивши, що відповідач по справі є її батьком. З 2004 року відповідач проживає окремо, з донькою не спілкується, матеріальної допомоги не надає. На теперішній час [PERSON] є студенткою 1 курсу денного відділення групи КА-32 ННК «ІПСА» НТУУ «КПІ», навчається за держзамовлення. В зв'язку з продовженням навчання [PERSON] потребує матеріальної допомоги з боку батьків, оскільки навчається та проживає у м. Києві. З 2012 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, від виконання рішення про стягнення аліментів ухиляється, в зв'язку з чим має заборгованість у розмірі 13338,00 гривень. У зв'язку з вищевикладеним, а також з тим, що відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку, щодо утримання доньки, позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги викладені в заяві підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, шляхом стягнення з відповідача на її користь аліменти в зв'язку з навчанням в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи стягнення з 13.05.2014 року і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2017 року. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов пред'явлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], відповідач по справі є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] є студенткою 1 курсу денного відділення групи КА-32 ННК «ІПСА» НТУУ «КПІ», навчається за держзамовлення (а.с.5). Повнолітню доньку, яка продовжує навчання, фактично утримує лише мати [PERSON], однак такої допомоги не достатньо для повноцінного навчання та для задоволення її першочергових життєвих потреб на час навчання. Відповідач в свою чергу має можливість утримувати доньку. Відповідно до ст.. 121 Сімейного кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст.. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину при будь-яких обставинах не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів. Відповідно до ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи у сукупності надані сторонами докази в обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у зв'язку із навчанням в розмірі 1/4 частики від заробітної плати (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 травня 2014 року на весь період навчання, тобто до 30.06.2017 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved