Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу , яку мотивувала тим , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.05.2003р.. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], 24.04.2003р.н.. Ведення спільного господарства та шлюбні відносини між сторонами припинено з березня 2017р.. Позивач посилається на те , що спільне життя з відповідачем не склалося з причини проблеми у поглядах на різні аспекти сімейного життя, відсутності взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне життя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. У звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивач [PERSON] в наданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 11.12.2017р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.112 СК України , суд виясняє фактичні взаємини подружжя, реальні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них , інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. З матеріалів справи видно , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.05.2003р.. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], 24.04.2003р.н.. Ведення спільного господарства та шлюбні відносини між сторонами припинено з березня 2017р.. Позивач посилається на те , що спільне життя з відповідачем не склалося з причини проблеми у поглядах на різні аспекти сімейного життя, відсутності взаєморозуміння, тобто збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Таким чином , матеріалами справи підтверджено , що сімя фактично розпалася , позивач примиритися не бажає і подальше сумісне життя і збереження шлюбу заперечує її інтересам. Спору про місце мешкання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу між сторонами не має , у звязку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] пропорційно до розміру задоволених вимог витрати по оплаті судового збору в сумі 640грн., сплата якого документально підтверджена квитанцією в матеріалах справи.

Outcome: approved