Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на навчання. Позовні вимоги мотивує тим, вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. [INFO], син [PERSON] досяг повноліття. З 01.09. 2013 року, зарахований студентом у Подільському державному аграрно-технічному університеті, на денну форму навчання, на комерційній основі. Строк навчання з 01.09. 2013 року по 30.06. 2017 рік. Оплата за навчання здійснюється готівкою в сумі 7000 гривень, за один навчальний рік. Враховуючи те, що син [PERSON] знаходиться на її утриманні, та крім нього вона має інших утриманців, тому вважає необхідним присудження на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в сумі 800 гривень, щомісячно та додаткових витрат на навчання повнолітнього сина [PERSON] з 01.09. 2013 року по 30.06. 2017 рік, в сумі по 3500 гривень за другий семестр, щороку, до закінчення строку дії договору. В судовому засіданні, позивачка [PERSON], позовні вимоги змінила, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в 1/6 частині від його заробітку (доходу) а не в твердій грошовій сумі. Позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на навчання повнолітнього сина [PERSON] підтримала, в ході розгляду справи не змінювала. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, показав суду, що згідний сплачувати додаткові витрати на навчання повнолітьного сина [PERSON] в сумі 3500 гривень, щорічно. Щодо розміру аліментів на утримання сина [PERSON], по 800 гривень, щомісячно, на утримання останнього, то вказаний розмір аліментів сплачувати не має можливості. Показав суду, що він пенсіонер, єдиним джерелом його доходу є пенсія, розмір якої становить 1850 гривень, тому просить в подальшому здійснювати відрахування коштів з його пенсії на утримання молодшого сина в частці, розмір якої позивачка встановила у змінених позовних вимогах. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 1995 року по 10 травня 2002 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] та, відповідно до їх свідоцтв про народження, відповідач [PERSON], являється їх батьком. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, діти перебувають на утриманні позивачки, відповідач на утримання дітей матеріальної допомоги наразі не надає. Син [PERSON], який на даний час являється повнолітнім, продовжує навчання у Подільському державному аграрно-технічному університеті на денній формі навчання, яке проводиться на комерційній основі. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дітям утримання, достатнє для задоволення їхніх розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дітей, їхнього матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Таким чином, з огляду на відсутність між сторонами домовленості про участь у матеріальних витратах на утримання дітей, враховуючи, що батьки зобов'язані надавати дітям утримання, а також те, що відповідач має регулярний дохід, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в 1/6 частці від його доходу, щомісяця, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 141СК України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Як встановлено судом, повнолітній син сторін [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі, на комерційній основі. Термін навчання складає чотири роки - з 01.09. 2013 року по 30.06. 2017 року. Вартість навчання, згідно Договору про надання освітніх послуг Подільського державного аграрно-технічного університету 7000 гривень за навчальний рік. Згідно умов вищевказаного Договору, плата за навчання вноситься посеместрово, по 3500 гривень за кожний навчальний семестр. Враховуючи, що син [PERSON], знаходиться на утриманні позивачки, нею проводяться різного роду витрати на навчання останнього, а також беручи до уваги ту обставину, що відповідач [PERSON], змінені позовні вимоги визнав, суд вважає, що підлягають до стягнення з відповідача додаткові витрати на навчання повнолітнього сина, який продовжує навчатися. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктом 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. З врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають до стягнення судовий збір з сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved