Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 21.06.2004 р. У вказаній квартирі окрім позивача зареєстрованео мысце проживання, але не проживають також її син - [PERSON] (відповідач) та його донька -[PERSON], що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання від 20.02.2019 р. Відповідач майже 10 років, з травня 2009 року не проживає вказаній квартирі, має власне житло, де мешкає зі своєю родиною, а його донька ніколи не мешкала зв квартирі починаючи з дня народження, на прохання свого сина (відповідача) позивач дала згоду на реєстрацію їх місця проживання. На даний час приїхати та звернутися із заявою про зняття з реєстрації відповідач не має можливості, а сплачувати комунальні послуги за користування квартирою у повному обсязі позивачка не в змозі через скрутне матеріальне становище. З огляду на викладене, позивач просить визнати [PERSON] та неповнолітню [PERSON] такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням, оскільки останні не проживають в квартирі без поважних причин тривалий час. В судове засідання з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав за викладеними в позові обставинами та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, повідомлений про час та місце розгляду справи був належним чином, але надіслав заяву, в якій просить суд слухати справу без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, стосовно захисту інтересів своєї малолітньої дитини бере на себе зобов?язання щодо реєстрації доньки в частині житлового будинку, який належить йому на праві приватної власності, що підтверджується договором дарування Ѕ частки житлового будинку від 09.12.2015 р. Третя особа в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмові пояснення, в яких повідомляє, що проти позовних вимог в частині визнання малолітньої [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житлом та підтримав позовні вимоги за викладеними обставинами. Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 21.06.2004 р. Вказаній квартирі окрім позивача зареєстроване місце проживання - [PERSON] та його доньки -[PERSON], що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання від 20.02.2019 р. Факт не проживання (відсутності) за місцем реєстрації [PERSON] та його доньки -[PERSON] без поважних причин підтверджується наданими позивачем актами від 26.06.2017 р., 26.02.2018 р., 26.06.2018 р. Частиною 1 статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК УКраїни, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. На підставі п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад один рік без поважних причин, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК УКраїни з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового зборіу в розмірі 768,40 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved