Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 гривень. Позов мотивовано тим, що дочка проживає з нею та перебуває на утриманні позивачки. Стан здоров`я і матеріальне становище відповідача дозволяє йому оплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки він працює за кордоном. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, не повідомила про причини неявки. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов, тому, за відсутності заперечень позивача суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.02.2020 року у справі №607/27729/19. В цьому шлюбі народилася донька [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 03 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Відповідно до довідки ДП «Люкс-Житло-1» ПП «Люкс» від 22 липня 2021 року №303 відповідач зареєстрований за по [ADDRESS] разом з матір`ю, братом і донькою. Надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, зважаючи на таке. Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991\~p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог\~статті 182 СК\~суд,\~при визначенні\~розміру аліментів,\~враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Зважаючи на наявні відомості про матеріальне становище платника аліментів, його вік, стан здоров`я, майновий стан позивачки, майновий стан та здоров`я дитини, суд доходить переконання, що аліменти на утримання неповнолітньої доньки слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23 липня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів приблизно відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів, передбаченому статтею 182 Сімейного кодексу України. На думку суду, менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання доньки та забезпечення її рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до пункту першого частини першої статті 430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved