Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що на підставі ордеру виданого 05.07.1972 року виконавчим комітетом Очаківської міської ради на ім`я [PERSON] (на той час - чоловік Позивачки ), вона, її чоловік та донька - [PERSON] отримали право на проживання в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З того часу і до тепер, вона фактично проживає та зареєстрована за вказаною адресою. У 2004 році [PERSON] , згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизував свою частку квартири [ADDRESS] та отримав свідоцтво про право власності на 32/100 зазначеної квартири на праві приватної спільної часткової власності відповідно до рішення Виконкому Очаківської міської ради від 27.04.2004 р. №375. У січні 2020 р. вона вирішила скористатися правом на приватизацію та приватизувати свою частину квартири [ADDRESS] . Для цього звернулася до з відповідною заявою до ЦНАПу Очаківської міської ради. Однак, листом від 20.01.2020 р за вих. № 187-2.1 її було повідомлено про те, що вказана квартира не належить до комунальної власності Очаківської міської ради. Маючи на меті приватизувати частину квартири [ADDRESS] , нею були підготовлені всі необхідні документи для приватизації: заява на приватизацію квартири, копії паспорту заявника та всіх членів його родини, що проживають разом з ним; копії свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили; довідки про реєстрацію місця проживання заявника та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі; техпаспорт на квартиру та його копія; копія ордеру на житлове приміщення; довідка, що підтверджує, що вона не брала участь у приватизації; копія документу, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію. Вона набула право на проживання у даній квартирі згідно з законодавством України. Про правомірність набуття права на проживання в даному будинку свідчать докази, наявні в матеріалах справи (ордер, паспорт з відміткою про реєстрацію, технічний паспорт тощо). Також правомірність мого заселення не оспорюється самим відповідачем. Оскільки у неї наявний весь перелік документів, який необхідний для приватизації житла, має право на приватизацію частини даної квартири, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Посилаючись на викладене, просила визнати за нею право власності на 68/100 квартири [ADDRESS] та зобов`язати Виконавчий комітет Очаківської міської ради провести приватизацію 68/100 квартири [ADDRESS] . Позивачка та її представник - адвокат Мутьєв Д.В. позовні вимоги підтримали, просили про задоволення позову. Представник виконкому Очаківської міської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання за підписом міського голови Бичкова С. у якому просить розглянути справи без участі представника виконавчого комітету Очаківської міської ради та визнати за позивачкою право власності на 68/100 часток квартир [ADDRESS] . 15 жовтня 2020 року у судовому засіданні з порушенням строку, визначеного п.2 ч.2 ст.49, ч.3 ст.279 ЦПК України, представником позивачки подано заяву, про зміну предмету та підстав позову. За вимогами п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст. 49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Оскільки відсутні докази направлення заяви про зміну предмету та підстав позову іншим учасникам справи, тому така підлягає поверненню представнику позивачки. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. В ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] з 02 серпня 1979 року по теперішній час. У 1972 році сім`ї [PERSON] , яка складалася з чотирьох осіб, була надана квартира [ADDRESS] . Рішенням Очаківського райнарсуду Миколаївської області від 27 листопада 1987 року, був проведений розділ вищезазначеної квартири та виділено у користування [PERSON] кімнати: І - площею 13,10 кв.м.; ІІ - 17,90 кв.м. з правом укладення окремого особового рахунку ( а.с.17). Рішенням Очаківської міської ради від 26 січня 1988 року надано дозвіл житлово-експлуатаційній конторі провести розділ особових рахунків по квартирі [ADDRESS] (а.с.18). [PERSON] приватизував 32/100 частки квартири по [ADDRESS] та отримав свідоцтво про право власності на житло (а.с.8). [PERSON] таким правом не скористалася. У січні 2020 року позивачка звернулася до ЦНАПу Очаківської міської ради з метою приватизації квартири. Листом від 20 січня 2020 року № 187-2.1 секретар міської ради повідомила позивачку про те, що квартира [ADDRESS] не належить до комунальної власності Очаківської міської ради (а.с.11). Згідно із частиною 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, Якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність права власності не встановлена судом. У відповідності до позиції, викладеної в листі Верховного Суду України від 01.07.2013 року «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ», за нормами ЦК України підставами виникнення (набуття) права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини. Право власності може набуватись різними способами, які поділяються на дві групи: первинні, тобто такі, які не залежать від прав попереднього власника на майно, та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва. За ЦК України до первинного способу набуття права власності відноситься: набуття права власності на новостворену (виготовлену) річ (у т. ч. на об`єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК України); набуття права власності на перероблену річ чи на зібрані плоди або привласнені (добуті) загальнодоступні дари природи, у т.ч. в результаті полювання на диких звірів, вилову риби (ч,2 ст.189, ст. 332, 333 ЦК України); визнання права власності за певних умов на самочинне будівництво (ст. 376 ЦК України); набуття права власності на скарб, знахідку, бездоглядну домашню тварину або інше безхазяйне майно, у т. ч. на майно, від якого відмовився або на яке втратив право попередній власник (ст. 335, 336, 337, 338,340, 341, 343 ЦК України); набуття права власності на майно добросовісним набувачем від неуповноваженого відчужувана у разі відмови власнику у задоволенні позову про його витребування (статті 330, 388, 389 ЦК України); набуття права власності за набувальною давністю на окремі об`єкти (ст. 344 ЦК України). До похідних способів належить набуття цього права; на підставі правочинів (ст. 334 ЦК України); в порядку спадкування після смерті громадянина (ст. 1216 ЦК України): в порядку правонаступництва при реорганізації юридичної особи (ч. 2 ст. 104. статті 107. 109 ЦК України); у випадку приватизації державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності (ст. 345 ЦК України). Похідними способами набуття права власності, зазвичай, є різні договори: купівлі - продажу, міни, дарування, ренти, оренди з викупом, а також спадкування майна або правонаступництво щодо майна юридичних осіб або публічно-правових утворень. Таким чином, підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного - правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів. За встановлених під час розгляду справи обставин, відсутні підстави вважати, що право власності на спірну квартиру позивачкою набуто у встановленому законом порядку. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Судові витрати у вигляді судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed