Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказала, що 30.12.2003р. між нею та [PERSON] укладений договір дарування магазину - будівлі продовольчого магазину по вул. Театральній, 12 м. Хрестівка (Кіровське) Донецької області, що підтверджується договором дарування ВВА №794926, посвідченого приватним нотаріусом Кіровського міського нотаріального округу, на підставі якого вона набула право власності на зазначене рухоме майно. 18.04.2005р. вона продала 2/3 частки даного майна іншим особам, що підтверджується договором купівлі-продажу 2/3 частини магазину ВСВ №570901, посвідченого приватним нотаріусом Кіровського міського нотаріального округу 18.04.2005р., а ті в свою чергу, 28.10.2016р. продали цю частку відповідачці по справі, що підтверджується договором купівлі-продажу 2/3 частини магазину 2-1985, посвідченого державним нотаріусом Торецької державної нотаріальної контори Донецької області 28.10.2016р., при цьому інша 1/3 частка магазину залишилася у її власності. У зв'язку з проведенням АТО у Донецькій області, змушена була виїхати на проживання у м. Дніпро, тому і виникла потреба у відчуженні нерухомого майна, однак перешкодою цьому є відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, яка виявлена вже після виїзду із зони проведення АТО. Отримати дублікат наразі немає можливості, оскільки видавник знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території, а тому відсутня можливість зареєструвати документ в Державному реєстрі прав на нерухоме майно відповідно до чинного законодавства. У зв'язку з чим просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частку нерухомого майна нежитлової будівлі продовольчого магазину зі спорудами по вул. Театральній, 12 м. Хрестівка (Кіровське) Донецької області. В судове засідання позивачка та її представник, [PERSON] не з'явилися, надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили задовольнити. Не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням у газеті «Урядовий кур'єр» № 76 від 22.04.2017.р., причини неявки в судове засідання не повідомила. Також до суду відповідачкою не надано заяви про розгляд справи без її участі. За згодою позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню як обґрунтовані з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Указом в.о. Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної затрози і збереження територіальної цілісності України» розпочато проведення антитерористичної операції (АТО), яка станом на сьогоднішній день проводиться на території Донецької та Луганської областей, у тому числі у м. Хрестівка (Кіровське). Згідно до статей 1, 3, 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Судом встановлено, що 30.12.2003р. між [PERSON] та позивачем по справі, [PERSON] укладено договір дарування продовольчого магазину по вул. Театральній, 12 м. Кіровське Донецької області загальною площею 74,7 кв.м зі спорудою: огорожа-1, що підтверджується договором дарування ВВА №794926, посвідченого приватним нотаріусом Кіровського міського нотаріального округу. Відповідно до вищевказаного договору дарування позивачка, [PERSON] набула право власності на вказану нерухомість.(а.с.7). Згідно договору купівлі-продажу 2/3 частини магазину від 18.04.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Кіровського міського нотаріального округу, позивач [PERSON] продала 2/3 частини будівлі продовольчого магазину зі спорудою: №1 огорожа по вул. Театральній, 12 м. Кіровське Донецької області [PERSON] та [PERSON] (в рівних частках кожній). Відповідно до договору купівлі-продажу 2/3 (двох третіх) часток магазину від 28.10.2016р., посвідченого державним нотаріусом Торецької державної нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON] продали 2/3 частки належної їм нежитлової будівлі магазину по вул. Театральній, 12 м. Кіровське Донецької області відповідачу по справі, [PERSON]. При цьому, у приватній власності позивача, [PERSON] залишилась 1/3 частка магазину. При переміщенні на підконтрольну територію України, позивачка [PERSON] втратила правовстановлюючі документи на належну їй частину продовольчого магазину. У зв'язку з тимчасовою окупацією м. Хрестівка (Кіровське) внаслідок збройної агресії Російської Федерації, позивачка позбавлена можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на нерухоме майно - продовольчий магазин по вул. Театральній, 12 м. Кіровське Донецької області. В даному випадку порушенням права власності позивача є відсутність правовстановлюючого документа, на підставі якого позивач має можливість реалізувати своє право власності на власний розсуд. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2013 року введена в дію єдина на всій території України система державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яка згідно з цим законом здійснюється шляхом внесення записів в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Відповідно до інформаційної довідки №80150759 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна з веб-сайту від 11.02.2017р., у відомостях про об'єкт нерухомого майна вказано, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/1 частка будівлі продовольчого магазину зі спорудою: №1-огорожа по вул. Театральній,12 м. Кіровське Донецької області на підставі договору дарування ВВА 794926 від 30.12.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Кіровського міського нотаріального округу Донецької області, зареєстрований в реєстрі за №3747, 2/3 частки вказаної будівлі магазину належить відповідачу по справі, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2016р. серії 2-1985, посвідченого державним нотаріусом Торецької державної нотаріальної контори Донецької області. Згідно звіту про оцінку майна від 15.02.2017р., проведеного ТОВ «[PERSON] [PERSON]» ринкова вартість об'єкту оцінки нежитлової будівлі, продовольчого магазину зі спорудою:№1 огорожа, загальною площею 73,4 кв.м. по вул. Театральній,12 м. Хрестівка (Кіровське) Донецької області складає 150\~000,00 грн. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Основні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності с непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з приписами ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на нерухоме майно за позивачем відповідає фактичним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та вимог законодавства. Враховуючи вищевикладене, у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свого права. При таких обставинах, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved