Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє її законний представник [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Дергачівського районного суду від 15.10.2007, по справі №2-2118/2007, право власності зареєстроване у встановленому порядку, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 164318463 від 19.04.2019. У вказаному будинку з 12.09.2017, зареєстровані відповідачі: її онука та правнучка. Вони разом з нею пожили десь біля тижня, а потім [PERSON] знайшла чоловіка і стала проживати з ним за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітня [PERSON] також проживає з ними. Отже, відповідачі в її будинку не проживають, речей їхніх там немає, кореспонденція на їх ім`я не надходить. Факт не проживання відповідачем в будинку, підтверджується актом депутата Прудянської селищної ради О.І.Редька від 22.08.2019. У добровільному порядку знятися з реєстрації з належного їй житлового приміщення відповідачі не виявили бажання до цього часу. Будь-яких чинних договорів, які б дозволяли відповідачам користуватися даним жилим приміщенням, не існує. Реєстрація відповідачів у будинку не дає їй у повному обсязі здійснювати усі її права, як власника, перешкоджає здійсненню її права на отримання субсидії та на оплату комунальних послуг. У зв`язку з тим, що відповідачі в належному їй будинку не проживають більше ніж шість місяців, вона просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. 20 листопада 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 19 грудня 2019 року на 11 годин 00 хвилин. 04 лютого 2020 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено у судове засідання на 02 березня 2020 року на 12 годин 00 хвилин. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та справу розглядати по суті без її участі . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що є повідомлення, з заявами про відкладення судового засідання в суд не зверталися, тому суд вважає за можливе розглядати справу по суті за їх відсутності. Третя особа: представник Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації І.Віннічук в судове засідання - не з`явилася, надала суду заяву в якій просила розглядати справу без участі представника третьої особи та ухвалити рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування, який надали суду та в якому посилаються на те, що надані документи позивачем не містять доказів підтвердження відсутності проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] без поважних причин понад рік у житловому будинку [ADDRESS] , тому, відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, Дергачівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає не доцільним визнання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за вищевказаною адресою. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. . Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , на підставі на підставі рішення Дергачівського районного суду від 15.10.2007, по справі №2-2118/2007, право власності зареєстроване у встановленому порядку, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 164318463 від 19.04.2019. Згідно акту депутата Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області І.О. Редька, від 22.02.2020, було обстежено домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , в якому проживає лише одна позивач [PERSON] , 1941 року народження, онука [PERSON] , 1986 року народження та правнучка [PERSON] , 2007 року народження за даною адресою зареєстровані, але в домоволодінні не проживають більше п`яти років, спільного господарства не ведуть, матеріальної допомоги не надають. Згідно повідомлення від 20.02.2020, про призначення субсидії на ЖКП до особової справи № 30058, опалювальна площа на яку призначається субсидія, 41,50 кв.м. з 01.01.2020, позивачу [PERSON] відмінено. Оскільки, протягом більш ніж шести місяців відповідачі в будинку не мешкають, згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України вони втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі в належному позивачу будинку не проживають, участі в його обслуговуванні та сплаті всіх комунальних платежів не приймають, особистих речей його в будинку не має, кореспонденція та листи на їх ім`я по вказаній адресі не надходять, права власності на будинок вони не мають, однак залишаються бути зареєстрованими в належному позивачу будинку. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Дергачівського районного суду від 15.10.2007, по справі №2-2118/2007, право власності зареєстроване у встановленому порядку, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 164318463 від 19.04.2019. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідност.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно висновку служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації від 17.02.2020 за № 01-49/563 про доцільність визнання малолітньої [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вбачається, що мати малолітньої [PERSON] відповідач по справі [PERSON] надала до служби копію свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 30.01.2019 та акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області, відповідно до якого разом з донькою та чоловіком вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Отже відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідачі не проживають в будинку позивача більше п`яти років, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несуть, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом сторони не укладали, тому право власності позивача підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання відповідачів таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 16, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України,

Outcome: approved