Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Хіміків, 25/42, на підставі договору дарування квартири, посвідченого нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 1119 від 10.07.2002 року. В спірній квартирі зареєстровані відповідачі, син та онука позивача, [PERSON], [PERSON], які з 2014 року не проживають там без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 42 будинку № 25 по проспекту Хіміків в місті Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією договору дарування квартири, посвідченого нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 1119 від 10.07.2002 року. Згідно із довідкою № 1873, виданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради від 16.02.2017 року, в квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Хіміків, 25/42, зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], син позивача [PERSON], [INFO], (відповідач по справі), онука позивача [PERSON], [INFO], (відповідач по справі). Згідно із копією Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 16.02.2017 року, відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 2014 року. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON] за місцем реєстрації не проживають з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 42 будинку № 25 по проспекту Хіміків в місті Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved