Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час посилаючись на те, що її мати [PERSON], [INFO], уродженка с. Попки Казачинського району Красноярського краю, громадянка України, жителька м. Луганськ пер.5-й Славянський, 58, 19 листопада 2017 року померла. При цьому, 05 грудня 2017 року Ленінським відділом ЗАГСу Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР, видане Свідоцтво про смерть серії І-ВВ №048587. Проте, дане Свідоцтво, відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним на території України. На звернення у Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції про видачу свідоцтва про смерть матері, їй було відмовлено. Встановлення даного факту [PERSON] необхідно для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті матері. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву з клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в судове засідання не зявився та про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 19 квітня 1957 року народилася [PERSON] (Свідоцтво про народження серії І-ВЭ №178237, видане 27 травня 1957 р. Стрелковською сільською радою Єнісейського району Красноярського краю) і її батьками є [PERSON] та [PERSON]. 15 січня 2000 року Ленінським РВ УМВС України в Луганській області видано паспорт громадянина України серії ЕМ №501227, на імя «[PERSON], [INFO], уродженка с. Попки Казачинського району Красноярського краю, громадянка України». Згідно відмітки про реєстрацію в паспорті громадянина України серії ЕМ №501227, [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] . Як вбачається із лікарського свідоцтва про смерть №276, виданого 19.11.2017 р. ДП «Луганська міська поліклініка №11» ЛНР, 19 листопада 2017 року [PERSON] померла. При цьому, 05 грудня 2017 року Ленінським відділом ЗАГСу Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР, видане Свідоцтво про смерть серії І-ВВ №048587. Проте, дане Свідоцтво, відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. №1207-VII, є недійсним на території України. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Маючи вказане Свідоцтво про смерть матері, заявник звернулася до Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі виданого, проте їй було відмовлено та розяснено, що державою Україна не визнається вказаний документ на підставі діючого законодавства, проте факт смерті може бути встановлений в судовому порядку (Відмова у проведенні державної реєстрації смерті №1164/14-01-09.7 від 16.03.2018 р.). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Надане заявником\~\~[PERSON] свідоцтво про смерть №276, видане 19.11.2017 р. ДП «Луганська міська поліклініка №11» ЛНР, всупереч законодавству України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідне [PERSON] для оформлення документів, повязаних із смертю матері та оформлення спадщини, яка відкрилася після її смерті. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Оскільки факт смерті [PERSON] не зареєстрований в органах ДРАЦСу України, суд має підставу для винесення рішення про встановлення факту смерті особи в певний час. Таким чином, суд вважає , що слід встановити факт смерті 19 листопада 2017 року - [PERSON], [INFO], уродженка с. Попки Казачинського району Красноярського краю, громадянка України, зареєстрованої в [INFO] в місті Луганськ, Україна. На підставі наведеного,

Outcome: approved