Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 листопада 2014 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу прожили з чоловіком не більше місяця та вже в березні 2015 року остаточно посварилися та припинили шлюбні відносини. Сімя фактично розпалася і з часу фактичного припинення сімейних відносин відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на її утримання та утримання своєї дитини, хоча має таку можливість, оскільки фізично здоровий та працездатний. На цей час позивач не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач працює слюсарем та отримує заробітну плату не менше 4000 грн. на місяць. На своєму утриманні чоловік нікого не має. На підставі вищевикладеного позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку та аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивача також просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому потребує утримання від чоловіка, який офіційно працює та має додатковий дохід, інших осіб на утриманні не має, а тому має змогу надавати допомогу на утримання дружини та дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме не визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дружину. Суду пояснив, що дійсно дитина проживає разом з позивачем, він надає допомогу на утримання дитини по можливості. Інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 15 листопада 2014 року виконавчим комітетом Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про складено відповідний актовий запис за № 6 (а.с.3 ). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Боровківської сільської ради від 2 червня 2015 року № 472. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Окрім того відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини законними та обґрунтованими. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а відповідач має можливість надавати допомогу, оскільки працює та отримує щомісячно заробітну плату близько 1800 грн., інших осіб на утриманні не має, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років є також законними та обґрунтованими. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач також має можливість працювати, оскільки згідно з положеннями ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання незалежно від її матеріального становища. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені порядку надання утримання позивачу суд враховує положення ч.3 ст. 77 та ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, згідно з якими аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved