Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що подружжя із 21.06.2014р. перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син - [PERSON] , [INFO] . Однак у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та виховання дитини з квітня 2019р. сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто із 17.09.2019р., і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно дослідивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 21.06.2014р. між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб за актовим записом № 918. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони наразі не ведуть сумісне господарство, проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені. Подальше збереження шлюбу є неможливим. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості ( договору) між батьками про сплату аліментів. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання дитини, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину, а тому визначає аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто із 17.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В даному випадку суд також враховує, що сам відповідач у судовому засіданні визнав позов і в цій частині вимог, зазначивши, що не заперечує сплачувати аліменти саме у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу). Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 768 грн. 40 коп., а також відповідна сума - на користь держави за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved