Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що між нею та [PERSON] було укладено шлюб 04.09.1999 Красноріченською селищною радою Кремінського району Луганської області. З вересня 2016 року між ними припинені фактичні шлюбні стосунки у зв'язку з непорозумінням та постійними сварками. Позивачка переконана, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, на примирення не згодна. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з позивачкою. Також після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй прізвище чоловіка. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти позову не заперечував. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04 вересня 1999 року Красноріченською селищною радою Кремінського району Луганської області, актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження (а.с. 5, 6). З позовної заяви судом встановлено, що з вересня 2016 року між подружжям припинені фактичні шлюбні стосунки у зв'язку з непорозумінням та постійними сварками. Позивачка переконана, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе, на примирення вона не згодна. Діти за домовленістю сторін залишаться проживати з позивачкою. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивачки, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. В той же час, у наданій суду заяві відповідач також наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 3 ст. 105 СК України зазначається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що дана родина розпалася, позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між ними. Також суд вважає за необхідне залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]», оскільки згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved