Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оратівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Від позивача та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до копії рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 05.06.2014 року вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця смт. Оратів Вінницької області, проживаючого [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], уродженки смт. Оратів Вінницької області аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до положень ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Україною 27.02.1991 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено в в судовому засіданні, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якої рішенням Оратівського районного суду від 05.06.2014 року позивача зобов'язано сплачувати на користь відповідача аліменти в розмірі розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією вказаного судового рішення. Згідно довідки №813 від 27.08.2014 року виданої виконавчим комітетом Оратівської селищної ради Оратівськгго району Вінницької області [PERSON] проживає в [ADDRESS] і до складу його сім'ї входять: співмешканка - [PERSON], [INFO], пасербиця - [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки №862 від 22.08.2014 року виданої Оратівським районним центром зайнятості [PERSON], перебуває на обліку як безробітний в Оратівському центрі зайянятості з 01.07.2013 року і його доходи за період з 01.02.2014 року по 31.07.2014 року становлять 4743,62 грн. Згідно даних трудової книжки серії [NUMBER] від 30.06.2003 року [PERSON] звільнено 11.02.2013 року з посади бухгалтера Кожанської сільської ради Оратівського району Вінницької області на підставі п. 2 ст.36 КЗпП України. Суд приймає до уваги твердження позивача стосовно погіршення його матеріального стану, що підтверджується вказаними доказами щодо визначення його статусу безробітного, та зазначеними обставинами звільнення його з роботи, що становить припинення отримання ним заробітної плати за попередньо займаною посадою, що становило частину його постійного та стабільного доходу, що має істотне значення для вирішуваного спору, оскільки саме з цих підстав законом передбачено визначення аліментів у частині, зокрема, від заробітку. Таким чином, в судовому засіданні позивачем аргументовано доведено погіршення майнового стану платника аліментів, що виникли після постановлення судового рішення про примусове стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, тобто настання передбачених законом обставин, за наявності яких законом прямо визначено можливість зменшення призначених аліментів, що становить підстави їх відповідної зміни за заявою позивача. При цьому суд визначає, що така дія не суперечить положенням вказаного міжнародного договору, якими застережено обмеження основної відповідальності за забезпечення необхідних для розвитку дитини умов життя саме здібностями та фінансовими можливостями батьків. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд має підстави визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і має підстави для задоволення заявлених вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає, що судові витрати слід стягнути з відповідача у сумі 243 грн. 60 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved