Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 19 липня 1989 року померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, господарські будівлі та огорожа, розташовані за адресою с. Сімер, вул. М.Підгірянки, №7 Перечинського району Закарпатської області. За життя вона залишила заповіт, яким одну половину даного житлового будинку з надвірними спорудами заповіла своїй доньці [PERSON], а другу [PERSON]. 19 березня 2003 року померла мати позивачки [PERSON], яка з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, фактично спадщину за заповітом не приймала, оскільки в управління майном не вступала та не проживала у спадковому будинку. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки на час смерті [PERSON] і по теперішній час зареєстрована та фактично проживає в вказаному будинку. На звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, остання отримала відмову в оформленні такої через відсутність правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок. На підставі наведеного просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка не зявилася, однак подала до суду заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, подав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги залишає на розгляд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 19 липня 1989 року померла бабуся позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №450872, виданим Перечинським районним відділом ЗАГСу 19 липня 1989 року, актовий запис №11. Померла [PERSON] одну половину житлового будинку з надвірними будовами, що розташований в с. Сімер, вул. Леніна, №43 /М.Підгірянки, №7/ заповіла своїй доньці [PERSON], а другу [PERSON], про що свідчить заповіт від 08 червня 1989 року, посвідчений державним нотаріусом Перечиснької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №657. 19 квітня 2003 року померла мати позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №122118, виданим виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 21 квітня 2003 року, актовий запис №10. Також встановлено, що позивачка змінила прізвище з «Терпак» на «Белей» після реєстрації шлюбу 29 липня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ФМ №481820 виданим Туря-Реметівською селищною радою Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №10. Згідно довідки Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 705 від 04 липня 2017 року, виданої на підставі погосподарської книги №6 за 1986-1990 роки, особовий рахунок 471, головою дворогосподарства за адресою вул. М.Підгірянки, 7, с. Сімер Перечинського району була [PERSON], яка померла 19 липня 1989 року. Згідно довідки Сімерської сільської ради № 706 від 04 липня 2017 року, виданої на підставі погосподарської книги №6 за 1986-1990 роки, особовий рахунок 471, позивачка [PERSON], на момент смерті її баби [PERSON], яка померла 19 липня 1989 року, проживала разом з нею в будинку за адресою с. Сімер, Разом з цим встановлено, що 05 липня 2017 року в Перечинській державній нотаріальній конторі позивачці було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 7 по вул. М.Підгірянки у с. Сімер Перечинського району Закарпатської області. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] з 05 лютого 1992 року зареєстрована у [INFO], а також у 2017 році виготовила технічний паспорт на зазначений будинок. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Отже враховуючи те, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину за заповітом за спадкодавцем [PERSON], однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved