Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тишківської сільської ради, [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Шевченка,109 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є далекою родичкою [PERSON], яка померла 20 червня 2016 року. За життя, 7 червня 2016 року [PERSON] залишила заповіт, згідно якого частку житлового будинку в с.Тишківці по вул.Шевченка,109 з надвірними спорудами та земельну ділянку, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй родичці, позивачці, [PERSON], але при умові, що [PERSON] буде заходити [PERSON] до дня її смерті. Даний заповіт не змінено і не скасовано. Умови заповіту позивачка виконала, оскільки при житті [PERSON] допомагала їй в побуті, в обслуговуванні господарки, самостійно проводила поховання та поминальні служби, що підтверджується довідкою Тишківської сільської ради. На даний час позивачка має намір придбати та встановити надмогильний памятник. До спадкового майна [PERSON] входить будинковолодіння №109 по вул. Шевченка в с.Тишківці Городенківського району. Фактично, в установленому законом порядку позивачка спадщину після смерті [PERSON] прийняла, так як проживала разом з померлою на день її смерті і продовжує проживати у даному житловому будинку разом з сімєю, користується предметами домашнього вжитку, за власні кошти провела ремонт, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію; а також подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, Постановою нотаріуса від 28.02.2017 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з реєстрацією спадкового будинковолодіння як колгоспного двору, головою якого був [PERSON]. Згідно довідки Тишківської сільської ради № 93 від 20.03.2017р. - на час припинення колгоспного двору у спадковому житловому господарстві були зареєстровані: [PERSON], [INFO], помер 07.10.2008р; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно технічного паспорта, складеного 06.02.2017р. ОКП «Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість вищезгаданого житлового будинку становить 121970 грн. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Тишківська сільська рада подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися повторно, про час та місце розгляду справи були повідомлені згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Про те, що зареєстрованим місцем проживання відповідачів, синів померлого [PERSON], - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є вул. Шевченка,109 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, і що останні роки вони за вказаною адресою не проживаю, а знаходяться за межами України, свідчить отримана з Тишківської сільської ради інформація (вих. № 177 та № 178 від 23.05.2017 р.). Саме із повідомлення № 178 від 23.05.2017 р. встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], має прізвище [PERSON]. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 13.10.1984 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 9 серпня 1987 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Тишківці по вул. Шевченка,108 - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 77 від 28.02.2017р., виданою виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, доводиться, що в с. Тишківці по вул. Шевченка було поновлено нумерацію будинків, тому номер житлового будинку, який належав [PERSON], змінено з № 108 на №109. Довідкою № 31, виданою виконавчим комітетом Тишківської сільської ради 26.01.2017 року стверджується, що згідно погосподарської книги № 9 особовий рахунок № 749 за 1991-1995 рр. в с. Тишківці по вул. Шевченка,109, станом на 15.04.1991 року головою колгоспного двору і головою сімї був [PERSON], також були зареєстровані та проживали: голова сімї [PERSON], [INFO]; дружина [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] За даним господарством закріплено земельну ділянку загальною площею 0,24 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд. [PERSON] помер 07 жовтня 2008 року у віці 59 років в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 31 від 07 жовтня 2008 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 080712, виданого 07 жовтня 2008 р. виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району. [PERSON] померла 20 червня 2016 р. у віці 62 років в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13 від 21 червня 2016 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 232358, виданого 21 червня 2016 р. виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок їх смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] належне йому майно успадкували дружина [PERSON] та їх сини: [PERSON] і [PERSON] в рівних частках. За заповітом, посвідченим 07 червня 2016 р. секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], уродженка та жителька с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, частку житлового будинку в с. Тишківці по вул. Шевченка,109 з надвірними спорудами та земельною ділянкою, що їй належатиме на день смерті і на що законом вона матиме право заповіла своїй родичці [PERSON], при умові, що вона ([PERSON]) буде її заходити до дня смерті. Довідкою № 360, виданою 06.10.2016 р. виконавчим комітетом Тишківської сільської ради на підставі погосподарських книг стверджено, що згідно погосподарської книги № 9 особовий рахунок № 749, за 1991-1995 рр. в с. Тишківці по вул. Шевченка,109, станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: голова сімї [PERSON], [INFO]; дружина [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO], (служба в армії з листопада 1989 р. по 07.11.1991 р.) та син [PERSON], [INFO]; згідно погосподарської книги № 9 особовий рахунок № 00-0630 за 2016 рік в с. Тишківці по вул. Шевченка,109 були зареєстровані: особа, що відповідає за обєкт [PERSON], [INFO], яка померла 20.06.2016р., а/з 13 від 21.06.2016р.; син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Відповідно до заповіту від 07.06.2016 року, складеного [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 22, [PERSON] проживала разом з [PERSON] в житловому будинку по вул. Шевченка,109 в с. Тишківці, проводила догляд за нею до дня смерті та проводила її поховання. Довідка № 95, видана 13.03.2017 року виконавчим комітетом Тишківської сільської ради, підтверджує, що [PERSON] здійснювала догляд за померлою [PERSON], [INFO], з 07.06.2016р. до дня її смерті, проживала разом з нею та своїми дітьми та житловому будинку в с. Тишківці по вул. Шевченка,109; проводила поховання [PERSON], так як сини останньої [PERSON], [INFO], та [PERSON], 1971р.н., на той час знаходилися за межами України. Про те, що позивачка здійснювала догляд за спадкодавцем [PERSON], свідчить Акт обстеження її матеріальних умов від 16.03.2017 р. Отже, позивачка [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлої 20 червня 2016 р. До спадкового майна померлої [PERSON] належить 1/ 3 частка житлового будинку по вул. Шевченка,109 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 340/02-31 від 28.02.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки [PERSON], померлої 20 червня 2016 р., на частку житлового будинку № 109 по вул. Шевченка в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, що належав їй та її чоловікові [PERSON], померлому 07 жовтня 2008 року, спадкоємцем якого вона була і яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору. Копією Виписки з інвентаризаційних матеріалів № 7928, виданої 23.01.2017р. Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» доводиться, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. в с. Тишківці по вул. Шевченка,109 Городенківського району в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 105 за [PERSON] (головою колгоспного двору) зареєстровано право власності на житловий будинок на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 13.10.1989р. на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 року. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 109 по вул. Шевченка в с. Тишківці, складеного 06.02.2017 р., встановлено, що житловий будинок та інші господарські будівлі збудований в 1972 р., їх інвентаризаційна вартість становить 121970 грн. Після смерті [PERSON] позивачка продовжує проживати в спадковому житловому будинку, здійснює догляд за ним. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на 1/ 3 частину будинку з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved