Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із позовом до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, третя особа без самостійних вимог: Акціонерне товариство «Ощадбанк» про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину. Позов мотивує тим, що 27.05.2014 р. помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] [PERSON] була єдиною донькою та спадкоємницею померлого [PERSON] 22.10.2014 р. [PERSON] звернулася до Першої Ужгородської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори [PERSON] було прийнято заяву [PERSON] про прийняття спадщини та 04.11.2014 р. було заведено спадкову справу в порядку ст. 1221 ЦК України в редакції змін внесених на підставі Закону України № 189-VIII від 12.02.2015 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування». Відповідно до внесених змін у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Разом з тим 22 червня 2017 р. Державним нотаріусом Першої Ужгородського державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що на письмовий запит нотаріуса щодо вкладів померлого банк не підтвердив всю необхідну інформацію, а також у звязку з відсутністю відомостей про спадкоємців, які мешкали разом із спадкодавцем на день його смерті і прийняли спадщину. Позивач [PERSON] вважає такі дії державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори незаконними з наступних підстав. Відповідно до пунктів 2.1.,2.2.,2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 р. № 296/5 при заведені спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної судакової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведеної спадкової справи іншими нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийняття заяви (іншого документа) та розяснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Отже, повторне заведення спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України є неможливим. Позивач вважає, що місцем відкриття спадщини є Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, а державний нотаріус Першої Ужгородської державної контори мав виходити з того кола спадкоємців, які звернулися з відповідними заявами про прийняття спадщини. А такою відповідно до матеріалів спадкової справи є донька спадкодавця [PERSON] Олівія. Просить суд визнати незаконною постанову державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 червня 2017 р. та зобовязати Першу Ужгородську державну нотаріальну контору видати [PERSON] Олівії свідоцтво про право на спадщину на депозитний рахунок, що належав [PERSON] в АТ «Ощадбанк Україна». В судове засідання позивач та її представник не зявилися, надали суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити та розглянути справу у їх відсутності. Державний нотаріус першої Ужгородської державної нотаріальної контори [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала суду письмові заперечення відповідно до яких зазначила, що заведена спадкова справа підлягала реєстрації у Спадковому реєстр із зазначенням інформації про останнє місце проживання померлого на непідконтрольній Україні території Донецької області. Місто Донецьк присутнє у Переліку населених пунктів, на території, яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених розпорядженням КМУ від 07.11.2014 р. за № 1085-р. На письмовий запит нотаріуса щодо вкладів померлого банк не підтвердив всю необхідну інформацію, в тому числі і дані про заповідальне розпорядження вкладника на кошти в установі банку. Вклад на імя [PERSON] розміщено у ТВБВ № 10004/0018 АТ «Ощадбанк Україна» міста Донецьк, вул. Федьковича, 23, тобто на непідконтрольній території, діяльність відділення зупинена. Отже встановити коло спадкоємців неможливо через те, що це район антитерористичної операції, а довідки видані на непідконтрольній владі території вважаються недійсними відповідно до листа МЮУ «щодо витребування нотаріусами довідок житлово-експлуатаційних організацій при заведенні спадкових справ та видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті осіб, які проживали та були зареєстровані на території проведення антитерористичної операції» від 03.03.2016 р. № 1535/13/32-16. Вважає, що у позові [PERSON] слід відмовити. Представник третьої особи без самостійних вимог: Акціонерне товариство «Ощадбанк» в судове засідання не зявився, надав суду заяву відповідно до якої просив суд розглянути справу у відсутності представника ПАТ «Ощадбанк». Заслухавши державного нотаріуса першої Ужгородської державної нотаріальної контори [PERSON], дослідивши наявні матеріали справи та подані сторонами докази, суд приходить до слідуючих висновків. 27.05.2014 р. помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 771184. [PERSON] була донькою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії МА № 3094060 виданого мерією Самоврядування м. Дебрецен. Судом встановлено, що 22.10.2014 р. [PERSON] звернулася до Першої Ужгородської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією заяви на прийняття спадщини. Відповідно до листа державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори від 25.11.2014 р. за № 920/02-14 Державним нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори [PERSON] було прийнято заяву [PERSON] про прийняття спадщини та 04.11.2014 р. заведено спадкову справу в порядку ст. 1221 ЦК України в редакції змін внесених на підставі Закону України № 189-VIII від 12.02.2015 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування». Відповідно до внесених змін у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Відповідно до постанови державного нотаріуса першої Ужгородської державної нотаріальної контори 22 червня 2017 р. Державним нотаріусом Першої Ужгородського державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що на письмовий запит нотаріуса щодо вкладів померлого банк не підтвердив всю необхідну інформацію, а також у звязку з відсутністю відомостей про спадкоємців, які мешкали разом із спадкодавцем на день його смерті і прийняли спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пунктів 2.1.,2.2.,2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 р. № 296/5 при заведені спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної судакової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведеної спадкової справи іншими нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийняття заяви (іншого документа) та розяснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Повторне заведення спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України є неможливим. Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України від 02.09.2014 р. № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Затверджений рішенням КМУ, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Як встановлено судом першим місцем відкриття спадщини є Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, та відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON], яка є донькою померлого [PERSON] єдина звернулася з відповідно заявою про прийняття спадщини. Доказом того, що інші спадкоємці не зверталися до нотаріальної контори з відповідною заявою є відсутність такого звернення в матеріалах спадкової справи. Згідно Інформаційного листа Нотаріальної палати України «Деякі питання оформлення спадкових прав на майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України та на території проведення антитерористичної операції», якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна-місцезнаходження основної частини рухомого майна. Якщо спадкодавець, був зареєстрований та проживав на непідконтрольній Україні території, місце відкриття спадщини не привязується до місця проживання спадкодавця (загальне правило статті 1221 ЦК України), а встановлюється місцем подання першої заяви або вимоги кредиторів. Крім того, з часу відкриття спадщини минуло три роки, в відповідно до п.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, як вбачається з матеріалів спадкової справи єдиною особою, яка прийняла спадщину померлого [PERSON] є його донька [PERSON] Олівія. Відповідно до ст. 11-1 України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця\~ є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Відповідно до\~ст. 386 ЦК\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.. Ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право особи на вільне розпорядження належним їй майном, в тому числі і грошовими коштами, гарантоване\~ст. 41 Конституції України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, позовні вимоги обгрнутованими, мотивованими та таким, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного

Outcome: approved