Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона уклав шлюб, який був зареєстрований 24 квітня 2018 р. у виконавчому комітеті Копашнівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за а/з №11. Від шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Збереження сім`ї стало неможливим, фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, примирення неможливе. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем 24 квітня 2018 р. у виконавчому комітеті Копашнівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за а/з №11 розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явилися. Представник позивача [PERSON] на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи у їх відсутності , позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, що стверджено розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи, відзиву на позовну заяву не надіслав. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 24 квітня 2018 р. у виконавчому комітеті Копашнівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за а/з №11. Від шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне сімейне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Збереження сім`ї стало неможливим, фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, примирення неможливе.. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Також в позові [PERSON] просила суд сина [PERSON] 23.04.2019 р. залишити на виховання та проживання біля неї. Відповідно достатті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з вказаної статті, судом вирішується спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, а оскільки, як встановлено судом, спору щодо місця проживання малолітнього [PERSON] між сторонами не існувало та не існує на даний час, , суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду з вказаною вимогою, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: approved