Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, за адресою: [ADDRESS] . В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що за договором купівлі-продажу від 29 березня 2021 року позивач [PERSON] купила, а відповідачі [PERSON] , та [PERSON] у рівних частинах по 1/2 частці в праві спільної часткової власності, продали квартиру у [ADDRESS] (пункти 1.2.-1.3. договору купівлі-продажу). За позивачкою було зареєстровано право власності на вищевказану квартиру згідно з Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 29 березня 2021 року. Відповідно до пункту 4.1. договору купівлі-продажу сторони домовились про те, що з квартири, яка відчуджується до 29.03.2021 будуть зняті усі особи які в ній зареєстровані та що її буде повністю звільнено до 29.03.2021. Станом на теперішній час, узятого на себе зобов`язання передбаченого пунктом 4.1. договору купівлі-продажу від 19 березня 2021 року відповідачі не виконали. Обидва відповідачі залишаються зареєстрованими у проданій ними позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS] і цим самим чинять перешкоди власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив позов задовольнити. Розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами, в його відсутність та відсутність позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, без фіксації технічними засобами, проти задоволення позову не заперечували, що суд вважає за можливе. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом було встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29 березня 2021 року позивач [PERSON] купила, а відповідачі [PERSON] , та [PERSON] у рівних частинах по 1/2 частці в праві спільної часткової власності, продали квартиру за адресою: [ADDRESS] . За позивачкою було зареєстровано право власності на вищевказану квартиру згідно з Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 29 березня 2021 року. Відповідно до пункту 4.1. договору купівлі-продажу сторони домовились про те, що з квартири, яка відчужується до 29.03.2021 будуть зняті усі особи які в ній зареєстровані та що її буде повністю звільнено до 29.03.2021. Станом на теперішній час, узятого на себе зобов`язання передбаченого пунктом 4.1. договору купівлі-продажу від 19 березня 2021 року відповідачі не виконали і цим самим чинять перешкоди власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з підпунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, припинення дії, яка порушує право, при цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки, відповідно до п.4.1 договору купівлі-продажу квартири від 29.03.2021 відповідачі повинні були знятися з реєстрації у вказаному житловому приміщенні, з урахуванням визнання відповідачами позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved