Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склались, відсутнє взаємопорозуміння, через зловживання відповідачем спиртними напоями часто виникали сварки та скандали, понад шість місяців сторони припинили спільне проживання, а тому позивач вважає, що сім'я розпалася і зберегти її неможливо, має твердий намір розірвати шлюб; спору про місце проживання дітей немає. В судовому засіданні позивач позов підтримала, на примирення категорично не погоджується, просить розірвати шлюб. Відповідач позов визнав, на примирення категорично не погоджується, просить розрівати шлюб. Заслухавши думку сторін, перевіривши законність визнання позову відповідачем та дослідивши докази у справі суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овруцького районного управління юстиції у Житомирській області, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 13.11.2004 року було укладено шлюб, актовий запис № 12. Під час перебування у шлюбі у них народилися двоє дітей: дочка - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER], виданих виконкомом Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області 21.11.2006 року та 04.01.2012 року відповідно. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, категорично не погоджуються на примирення та спільно бажають розірвати шлюб, діти проживають з позивачем, спору з приводу визначення їх місця проживання немає. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання та підтримання подружніх стосунків сторін стало не можливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюбу не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне також роз'яснити сторонам, що згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути частину судового збору в сумі 121,80 грн.

Outcome: approved