Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою в якій вказала, що нею було отримано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 026228. В державному акті на право приватної власності на землю допущено помилку, а саме замість імені « [PERSON] », як записано в паспорті заявника, зазначено ім`я « [PERSON] ». Заявник звернулася до Відділу у\~Кілійському районі\~Головного управління\~Держгеокадастру в\~Одеській областіз заявою про виправлення помилки у державному акті, про що їй було відмовлено. На підставі викладеного заявник просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу державного акту серії ІІ [NUMBER] на право приватної власності на землю, виданого 25.12.2002 року. Заявник в заяві просила розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої\~особи Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, надав заяву за якою просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує. В зв`язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як зазначено в паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 30.09.1996 р., заявником є « [PERSON] », [INFO] . З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 026228, виданого 25 грудня 2002 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 19 серпня 2002 р. № 464, вбачається, що « [PERSON] » надано у приватну власність земельну ділянку площею 1.00 га, розташовану на території Старотроянівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. Як вбачається з відповіді Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 24/138-20 від 29.01.2020 року на заяву [PERSON] , у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

Outcome: approved