Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою та просить встановити факт смерті [PERSON] , яка померла у м. Сімферополь, посилаючись на те, що вона є донькою [PERSON] . Остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , і померла у віці 94 років [INFO] в АР Крим, оскільки в зв`язку з похилим віком потребувала сторонньої допомоги і переїхала до неї в Крим. Оскільки на цей час на території Автономної Республіки Крим здійснює ефективний контроль Російська Федерація, у зв`язку з чим фактично діє юрисдікція та застосовується законодавство Російської Федерації, то документи про смерть видаються за формою, встановленою Міністерством охорони здоров`я Російської Федерації, яка не є прийнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану. До того ж, згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені пунктом 2 цієї глави, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Місцем проживання та настання смерті померлого в даному випадку є Автономна Республіка Крим (м. Сімферополь). У зв`язку з чим заявниця вимушена звернутися до суду з відповідною заявою в порядку окремого провадження з метою встановлення факту смерті матері, що необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть та про право на спадщину, що залишилася після смерті матері. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду заяви її представник була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити /а.с.21/. Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але представник в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечують /а.с.22/. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження та копією паспорту заявника, в якому міститься відмітка про одруження з [PERSON] /а.с. 7,8/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла у м. Сімферополі 09.02.2021, відповідно до медичної довідки про смерть № С-00843 від 12.02.2021, виданої відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим 12.02.2021, причиною смерті зазначено: а) тромбоемболія легочної артерії, б) флеботромбоз глибоких вен нижніх кінцівок /а.с.5/. 12.02.2021 вказаним органом видано свідоцтво про смерть [PERSON] /а.с.4/. Копією наданого заявницею заповіту підтверджено, що за життя 20.02.2009 року [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповіла належну їй частку квартири [ADDRESS] [PERSON] , про що внесено реєстраційний запис до Спадкового реєстру /а.с.10, 11/. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно приписів п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За приписами ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а тільки є лише підставою для одержання зазначених документів. Аналогічні роз`яснення надані в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно з якими рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст.9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Суду не надано заявником відмови відділу ДРАЦС у проведенні державної реєстрації смерті її матері, яка померла на території АРК, однак, факт смерті матері заявника знайшов підтвердження в судовому засіданні наданими заявником та дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно з п.13 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Водночас, суд враховує роз`яснення, надані апеляційним судам Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в листі від 22.04.2021 за вих. № 985/0/20-8-21 щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, згідно з якими вимога про отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Отже, оскільки заявник не має можливості надати до органу державної реєстрації актів цивільного стану документи, передбачені законодавством України, які необхідні їй для реєстрації смерті матері та отримання свідоцтва про її смерть, суд приходить до висновку, що з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України [PERSON] необхідно встановити факт смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Сімферополі. Встановлення факту смерті [PERSON] не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Разом з тим, суд враховує, що факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України, а тому внесення до Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків, серед яких прийняття спадкоємцем спадщини, що залишилась після померлого, і на яку, зокрема, померлим громадянином України складено заповіт. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, і допускає негайне виконання рішення на підставі п.8 ст.430 ЦПК України.

Outcome: approved