Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 23.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шацького районного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис за №38. Від шлюбу у сторін народилась одна дитина - донька [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що причиною розлучення з відповідачем є те, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними не досягнуто взаєморозуміння, їх характери несумісні. Ставлення відповідача до сім'ї і дитини призвело до розладу і припинення стосунків. З викладених підстав вважає, що їх сім'я існує лише формально та зберегти її неможливо, як і неможливо примиритися, тому просила шлюб, укладений з відповідачем, розірвати. В судове засідання сторони не з'явились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, у своїх заявах: позивач вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просила шлюб розірвати, а відповідач - на розлучення погодився. За викладених обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 23 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шацького районного управління юстиції Волинської області, встановлено, що сторони одружились 23 жовтня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №38 (а.с.3). В період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, 16.08.2006 року (а.с.6). Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що в даному випадку збереження сім'ї буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Ухвалою суду від 03 жовтня 2016 року сторонам надавався термін для примирення строком на два місяці, однак і після цього позивач настоювала на розірванні шлюбу, а відповідач, у поданій в канцелярію суду заяві від 01.12.2016 року, також не заперечив проти розірвання шлюбу з позивачем, що свідчить про безрезультатність наданого судом строку для примирення та, відповідно, неможливість збереження сім'ї. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що причини розірвання шлюбу носять глибинний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до п. 9 ст.5 Закону України «Про судовий збір»,від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняютьсяінваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Як вбачається з копії пенсійного посвідчення серії ААІ №2556999, виданого Пенсійним фондом України 26.05.2015 року довічно, [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання, тому, в силу положень п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється. За викладених обставин, згідно ч.2 ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved