Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] управління Національної поліції в Черкаській області, Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській про поновлення на роботі. Свій позов обґрунтовує тим, що 21 жовтня 2010 року згідно із наказом №26о/с від 9 листопада 2010 року вона була прийнята на роботу до ДАІ де обіймала посаду оператора компютерного набору центру надання послуг, повязаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів м. Черкаси. 9 листопада 2014 року у неї родилася дитина [PERSON]. 20 серпня 2014р. на підставі ст. 179 КЗпП України адміністрацією їй надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею 3х річного віку, тобто до 9 листопада 2017 року. 9 листопада 2015 року їй стало відомо, що наказом від 6 листопада 2015 року №311о/ її звільнено з роботи, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП через скорочення штатів з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку, за ст. 44 КЗпП з 6 листопада 2015 року. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки під час знаходження її у відпустці, повязаної з наявністю та доглядом за дитиною до 3х років її звільнено з підстав скорочення штатів, що не допускається чинним законодавством. Крім того, вважає, що відповідачем грубо порушені вимоги законодавства про працю, оскільки їй не видано трудову книжку, не наданий повний грошовий розрахунок, не надано копію наказу про звільнення та довідку про її роботу в установі із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади , часу роботи і розміру зарплати, незважаючи на її вимогу у заяві від 19 листопада 2015 року, яку відповідачем отримано 21 листопада 2015 року. У звязку з цим, позивач просить суд поновити її на роботі оператора компютерного набору центру надання послуг, повязаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів м. Черкаси при УМВС. Під час розгляду справи в якості співвідповідача залучено Управління внутрішніх справи України в Черкаській області (в особі ліквідаційної комісії). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] управління Національної поліції в Черкаській області, Управління внутрішніх справи України в Черкаській області (в особі ліквідаційної комісії) за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала і просила відмовити у їх задоволенні, про що надано письмові заперечення. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу УМВС України в Черкаській області №26о/с від 9 листопада 2010 року [PERSON] була прийнята на посаду оператора компютерного набору центру надання послуг, повязаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів ( на правах відділу, м. Черкаси) УМВС. 9 листопада 2014 року у неї родилася дитина [PERSON]. 20 серпня 2014р. на підставі ст. 179 КЗпП України адміністрацією їй надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею 3х річного віку, тобто до 9 листопада 2017 року. 6 листопада 2015р. наказом №311 о/с, виданим головою ліквідаційної комісії УМВСУ в Черкаській області [PERSON], на підставі Закону України «Про Національну поліцію», - [PERSON] звільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України (через скорочення штатів) з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку, згідно із ст. 44 КЗпП, виплатою компенсації за невикористану чергову відпустку. Справи щодо захисту порушених, оспорюваних або невизнаних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин, за положеннями ст. 15 ЦПК України розглядаються судами у порядку цивільного судочинства. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Постановою КМУ від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» прийнято рішення про ліквідацію територіального органу Міністерства внутрішніх справ України, тобто Управління внутрішніх справ України в Черкаській області та утворення, шляхом заснування нового державного органу [PERSON] управління Національної поліції в Черкаській області (Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та ФОП від 7 листопада 2015року). Відповідно до положень ст. 104 ЦК України, ліквідація це така форма припинення діяльності юридичної особи, за якої перестають існувати всі її права та обов»язки без переходу прав та обовязків у порядку правонаступництва до інших юридичних осіб, тобто є припиненням всіх прав і обовязків юридичної особи без визначення правонаступника. Наказом МВС України від 6 листопада 2015 року №1388 «Про організаційно-штатні питання» визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з Переліком змін у штатах МВС. Згідно з витягом з Переліку змін у штатах МВС в УМВС України в Черкаській області скасовуються всі штати, скорочуються всі посади. Закон України від 2 липня 2015року «Про Національну поліцію», який набрав чинності 7 листопада 2015 року, - визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Відповідно до п.1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону пункти 1,2,3,7-13,15,17-18 цього Закону набирають чинності з дня наступного за днем його опублікування, тобто з 7 серпня 2015 року (ЗУ опублікований 6 серпня 2015 року в газеті «Голос України»), і якими визначено: п.8 з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Як передбачено ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-який нормативно-правовий акт має межі своєї дії, - у часі він може бути обмежений періодом дії, коли має юридичну силу, у просторі територією, на яку поширюється, за колом осіб колом осіб, на яких поширюється. Таким чином, суд вважає, що позивач належним чином попереджена про звільнення через скорочення штатів в силу цього Закону, в т.ч. наказом УМВС України в Черкаській області від 6 листопада 2015 року №311 о/с вона звільнена з роботи на підставі ст. 40 ч.1 п.1 КЗпП. За викладених обставин, на думку суду, звільнення [PERSON] відбулось через скорочення штатів у звязку з ліквідацією органу державної влади УМВС України в Черкаській області на підставі вказаних вище - Закону, постанови КМУ та наказів МВСУ та УМВСУ в Черкаській області. Відповідно до ст. 40 ч.1 п.1 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, в т.ч. змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у\~ п.1 \~цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за\~пунктом 5\~цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації (ч.ч.2, 4 ст. 40 КЗпП). При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у\~п.1 ст. 40\~цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку (ст. 44 КЗпП). Відповідно до\~статті 47 КЗпП\~роботодавець зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. За вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, у разі, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, роботодавець у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. При цьому, трудові книжки, які не одержали працівники при звільненні у зв'язку з ліквідацією підприємства та, які надалі не затребувані, мають бути передані на зберігання до архівної установи разом з іншою кадровою документацією. Відповідно до ч.3 ст. 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Як передбачено п.19 абз. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку. Отже, позовні вимоги [PERSON], предявлені до відповідача ГУ НП в Черкаській області, - про поновлення її на роботі, а саме, - оператора компютерного набору центру надання послуг, повязаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів ( на правах відділу, м. Черкаси) УМВС, - є безпідставними, оскільки вона не працювала в органах поліції. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, а також враховуючи викладені норми законодавства, суд вважає, що за виниклими між сторонами правовідносинами, має місце повна ліквідація юридичної особи Управління внутрішніх справ України в Черкаській області, тобто ліквідація без правонаступництва, яка не дає можливості відповідачеві працевлаштувати позивача [PERSON] Суд вважає доведеними обставини, що у відповідача УМВСУ в Черкаській області немає жодних вакантних посад/місць, щоб запропонувати позивачеві іншу роботу/посаду в цій же установі, про що позивачеві відомо. Крім того, питання щодо її працевлаштування здійснюється відповідачем через органи державної зайнятості, відповідно до ст. 48 КЗпП та Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», судові витрати необхідно компенсувати за рахунок Державного бюджету України. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed