Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до територіальної громади с. Поляни в особі Полянської сільської ради Золочівського району, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову [PERSON], [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташований в с. Поляни, по вул. 8-го Березня, 34, Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 01 квітня 1999 року. В обґрунтування позову вказала, що в 1967 році померла її мати, спадщину після її смерті прийняв батько, який вступив в управління та володіння спадковим майном після її смерті. 01 квітня 1999 року помер її батько. За життя батько склав заповіт, яким все своє майно заповів їй. Спадщину після смерті батька вона фактично прийняла, оскільки постійно проживала з батьками в одному будинку та була в ньому зареєстрована та відповідно вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак її батьки за життя не оформили права власності на будинок, що залишився після їх смерті. Даний будинок був побудований в 70-х роках. На даний час відсутність правовстановлюючих документів, які б засвідчували право власності спадкодавців на будинок, є перешкодою в оформленні спадкових прав позивача у нотаріальному порядку. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги визнає. Треті особи: [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ознайомившись із заявою відповідача про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення у справі у підготовчому провадженні, з огляду на таке.\~ Копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 516781 стверджується, що [PERSON] померла 07.06.1976 року у селі Поляни Золочівського району Львівської області, про що складено актовий запис №10. Копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 163861 стверджується, що [PERSON] помер 01.04.1999 року у селі Поляни Золочівського району Львівської області, про що складено актовий запис № 9. Із копії свідоцтва про народження серії І-СГ №592437, виданого повторно, вбачається, що [PERSON] народилася 06.02.1960 року, її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про одруження серії 1-СГ № 162912, стверджується, що [PERSON] та [PERSON] 07 жовтня 1978 року уклали шлюб, після одруження дружина набула прізвище [PERSON]. Відповідно до довідки від 01.09.2017 року № 511, виданої виконкомом Полянської сільської ради Золочівського району Львівської області, у якій зазначено, що останнім постійним місцем проживання та реєстрації померлого 01 квітня 1999 року гр. [PERSON] було с. Поляни Золочівського району Львівської області. Заповіт від імені гр. [PERSON] посвідчувався 22 березня 1999 року в Полянській сільській раді Золочівського району Львівської області на користь дочки [PERSON] Спадщину після смерті гр. [PERSON] фактично прийняла його дочка [PERSON], яка була зареєстрована і проживала із спадкодавцем однією сімєю, за адресою: с. Поляни, вул. 8-го Березня, № 34, Золочівського району Львівської області, де зареєстрована та проживає на даний час. Заборон та арештів на житловий будинок, що знаходиться по вул. 8-го Березня, №34 у с. Поляни Золочівського району Львівської області, та земельну ділянку загальною площею 1.72 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Полянської сільської ради Золочівського району Львівської області, власником яких є [PERSON], немає. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] являється дочкою [PERSON], померлого 01.04.1999 року. Згідно із копією заповіту від 22.03.1999 року, [PERSON] все належне йому майно заповів дочці [PERSON]. Відповідно до постанови № 100/02-31 від 07.02.2019 року приватним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, що знаходиться в с. Поляни Золочівського району Львівської області по вул. 8-го березня, №34. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Із копії довідки Золочівського МБТІ від 25.09.2017 року № 621 вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами по вул. 8-го Березня, №34 у с. Поляни Золочівського району Львівської області на правах приватної власності не зареєстрований. Відповідно до копії технічного паспорта, виданого Золочівським МБТІ на житловий будинок індивідуального житлового фонду, у с. Поляни, по вул. 8-го Березня № 34 Золочівського району, такий є виготовлений 25.09.2017 року. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася 01.04.1999 року, на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З врахуванням того, що представник відповідача позов визнав, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна померлого батька за заповітом, спадщину фактично прийняла, відсутність спадкоємців, які мали б право на обов'язкову частку у спадковому майні, але позивач не може оформити своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved