Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Галицького районного суду з позовом до [PERSON], третя особа - Дубовецька сільська рада Галицького району і просила визнати безпідставною відмову [PERSON] у наданні їй згоди на встановлення меж суміжної земельної ділянки розміром 0.12 га для будівництва житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] Галицького району Івано-Франківської області. Уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просила визнати Дубовецьку сільську раду Галицького району співвідповідачем по справі та зобов'язати останню погодити їй ([PERSON]) проект землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки для будівництва житлового будинку та господарських споруд без підпису суміжного землекористувача - [PERSON] Стягнути з останнього в її користь 2000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі. [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], третя особа - Дубовецька сільська рада, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов'язати [PERSON] за рахунок власних коштів демонтувати незаконно встановлений фундамент на земельній ділянці по [ADDRESS] Галицького району Івано-Франківської області та стягнути з в його користь судові витрати, в позові [PERSON] до нього - відмовити. Ухвалою суду від 18.06.2013 року зустрічна позовна заява [PERSON] прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, зустрічного позову [PERSON] не визнали. При цьому позивач суду пояснила, що рішенням Дубовецької сільської ради від 15 квітня 2010 року їй було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення для безоплатної передачі у власність земельної ділянки розміром 0.12 га для будівництва житлового будинку та господарських споруд, що по [ADDRESS] Галицького району Івано-Франківської області. Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації за її заявою було розроблено проект землеустрою щодо відведення виділеної їй земельної ділянки. Цей проект погодили та підписали начальник управління Держкомзему в Галицькому районі, Головний архітектор району, суміжні землекористувачі - [PERSON] та [PERSON] Ще один суміжний землекористувач, відповідач [PERSON] погоджувати межу суміжного землекористування та підписати план встановлених меж земельної ділянки безпідставно відмовляється. В зв'язку з відмовою відповідача від погодження меж суміжного землекористування, вона звернулася в Дубовецьку сільську раду із заявою про вирішення даного спору депутатською земельною комісією, яка 20.04.2012 року виїхала на місце і встановила, що порушень стосовно межі земельної ділянки не має, рекомендує вирішити спірне питання в судовому порядку, про що було складено відповідний акт. Цей акт 14 червня 2012 року був затверджений рішенням Дубовецької сільської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Вважає, що своїми діями [PERSON] та Дубовецька сільська рада чинять їй перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою та можливості реалізації права власності на неї. Також, внаслідок протиправних дій відповідача їй було завдано моральних страждань, порушились нормальні життєві зв'язки, виникла необхідність вжиття додаткових зусиль для налагодження свого життя та життя сім'ї, будучи вагітною, змушена була терпіти приниження, протягом тривалого часу звертаючись до відповідача з проханням погодити межі земельної ділянки. Моральну шкоду оцінює в 2000 грн. Просила її позов задовольнити повністю. Зустрічного позову [PERSON] до неї про встановлення факту порушення норм спорудження фундаменту для будівництва житлового будинку та демонтажу цього фундаменту не визнає. Позивачем за зустрічним позовом на підтвердження своїх позовних не додано жодних доказів, які б вказували на порушення будівельних норм при зведенні фундаменту. Навпаки, у своїй довідці за № 55 від 12.07.2013 року Головний архітектор району [PERSON]., який виїжджав на місце, зазначає, що фундамент під житловий будинок побудований без порушень будівельних норм і рішенням виконкому Дубовецької сільської ради від 13.09.2011 року їй надано дозвіл на внесення змін до технічної документації житлового будинку по [ADDRESS] Галицького району згідно п. 2.20 ДБН 7992 при погодженні з Галицькою районною архітектурою. Крім того, фундамент на спірній земельній ділянці встановлений ще її батьком, [PERSON] в 1992 році, про що [PERSON] було відомо. З того часу пройшло більше 21 року і, тим самим, [PERSON] пропущено строки позовної давності, що само по собі є підставою для відмови в позові. Будь-яких поважних причин пропуску цього строку не вбачається, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали, позову [PERSON] не визнали. [PERSON] пояснив, що земельна ділянка [PERSON] межує з його господарством. Ця ділянка належала її батькові, [PERSON], який ще на початку 1992 року спорудив фундамент під будівництво житлового будинку. Земельну ділянку успадкувала дочка, [PERSON], якій в квітні 2010 року Дубовецькою сільською радою було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної її передачі у власність для будівництва житлового будинку і в тому ж, 2010 році Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації за заявою [PERSON] було розроблено проект землеустрою щодо відведення виділеної їй земельної ділянки. Цей проект погодили та підписали начальник управління Держкомзему в Галицькому районі, Головний архітектор району, суміжні землекористувачі - [PERSON] та [PERSON] Він, як один із суміжних землекористувачів, підписувати проект землеустрою щодо погодження межі земельної ділянки відмовився. Причиною такої відмови послужило те, що фундамент під будівництво житлового будинку споруджений з порушенням будівельних норм і правил. Такі порушення після будівництва будинку можуть в подальшому негативно впливати на стан його земельної ділянки. Відповідно до ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На сьогоднішній день фундамент під житловий будинок на земельній ділянці [PERSON] слід вважати таким, що споруджений самочинно, оскільки його розміщення не відповідає затвердженому Генеральному плану населеному пункту с. Дубівці, а також схемі виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 16.06.1992 року. В зв'язку з вищенаведеним, й викликана його відмова у підписанні акту узгодження меж земельних ділянок і на його думку є обґрунтованою, виходячи з того, що власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного, а примусове зобов'язання його підписати акт встановлення та узгодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки порушить його право на земельну ділянку, на якій розташовані належні йому об'єкти нерухомості. Просив відмовити в позові [PERSON] до нього, а його зустрічний позов задовольнити та зобов'язати [PERSON] за рахунок власних коштів демонтувати незаконно встановлений фундамент на земельній ділянці по [ADDRESS] Галицького району Івано-Франківської області, стягнути з [PERSON] в його користь судові витрати. Представник Дубовецької сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільський голова с. Дубівці Опацька Т. направила суду листа із змісту якого вбачається, що сільська рада не може прийняти рішення стосовно врегулювання спору між [PERSON] та [PERSON], через що земельною комісією сторонам було рекомендовано звернутися до Галицького районного суду. Справу просила розглянути без участі представника сільської ради. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка [PERSON]., а також перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] - відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] є користувачем земельної ділянки розміром 0.12 га, що знаходиться по [ADDRESS] Галицького району Івано-Франківської області. Ця ділянка раніше належала її батькові, [PERSON], який ще на початку 1992 року спорудив фундамент під будівництво житлового будинку та господарських споруд. З копії рішення Дубовецької сільської ради від 15 квітня 2010 року вбачається, що [PERSON] було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення для безоплатної передачі їй у власність вищезазначеної земельної ділянки. Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації було розроблено проект землеустрою, цей проект погодили та підписали начальник управління Держкомзему в Галицькому районі, Головний архітектор району, суміжні землекористувачі - [PERSON] та [PERSON] Відповідач за первісним позовом [PERSON], який теж є суміжним землекористувачем, погоджувати межу суміжного землекористування та підписати план встановлених меж земельної ділянки відмовляється. В зв'язку з відмовою відповідача від погодження меж суміжного землекористування, [PERSON] звернулася в Дубовецьку сільську раду із заявою про вирішення даного спору депутатською земельною комісією, яка 20 квітня 2012 року виїхала на місце і встановила, що порушень стосовно межі земельної ділянки (накладення меж ділянки на земельну ділянку сусіда) не має, рекомендовано вирішити спірне питання в судовому порядку, про що було складено відповідний акт. Цей акт 14 червня 2012 року був затверджений рішенням Дубовецької сільської ради, що стверджується копією цього рішення. За змістом ст. 198 Земельного кодексу України для визначення меж земельних ділянок проводиться кадастрова зйомка землі, яка включає, зокрема, і погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Проте, порядок погодження меж землі на законодавчому рівні не визначений і відмова сусіда від підписання акту землекористування та узгодження меж земельної ділянки без будь-яких причин унеможливлює належним чином оформити земельну документацію. Відповідно до ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Якщо при розгляді земельного спору буде доведено, що відмова сусіда щодо узгодження меж є безпідставною, то комісією з питань землекористування приймається рішення про необхідність підписання акту сусідом. Погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не з самого факту відмови від підписання акту, а з мотивів відмови. Сама по собі відсутність погодження меж не може слугувати підставою для відмови у прийнятті рішення про приватизацію земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Як встановлено в судовому засіданні, мотивом відмови [PERSON] від узгодження межі суміжного землекористування із сусідом [PERSON] та підписання акту земельної комісії, є те, що на його думку, фундамент під будівництво житлового будинку споруджений з порушенням будівельних норм і правил. Такі порушення після будівництва будинку можуть в подальшому негативно впливати на стан його земельної ділянки. Разом з тим, з довідки головного архітектора відділу містобудування та архітектури будівництва, інфраструктури, житлово-комунального господарства Галицької райдержадміністрації [PERSON]. за № 55 від 12.07.2013 року вбачається, що межі ділянки, встановлені інженером ГПВ АПБ районного архітектора Колотушкіним О., що засвідчує акт виносу в натурі меж земельної ділянки від 27.07.1992 року. Даний акт погоджений сільським головою с. Дубівці Бибик Й. На земельній знаходиться побудований під житловий будинок фундамент, який побудований без порушень будівельних норм. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON]. ствердив, що за заявою [PERSON] він влітку 2013 року виїжджав на місце розташування земельних ділянок сторін, проводив відповідні заміри. Ним було встановлено, що накладення меж земельних ділянок не має, фундамент під житловий будинок побудований без порушень будівельних норм і правил. З копії рішення виконкому Дубовецької сільської ради від 13.09.2011 року вбачається, що [PERSON]. надано дозвіл на внесення змін до технічної документації житлового будинку по [ADDRESS] Галицького району згідно п. 2.20 ДБН 7992 при погодженні з Галицькою районною архітектурою. Таким чином, враховуючи вищенаведене суд вважає, що саме по собі підписання [PERSON] акту погодження меж земельних ділянок самостійного значення не має і не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку [PERSON] та не може слугувати підставою для відмови їй сільською радою у приватизації цієї земельної ділянки. За наведених вище в рішенні обставин справи і доказів суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] - відмовити. Також не підлягає до задоволення позов [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди за недоведеністю таких позовних вимог. На підставі ст.ст. 257, 261, 267, 376, 391 ЦК України, ст. ст. 91, 152, 158, 198 Земельного кодексу України, ст. ст. 23, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,

Outcome: partial