Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.11.1991 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що спочатку їх стосунки були нормальними. Після служби чоловіка в Афганістані у нього почали відмічатися психологічні зміни у характері, він став психологічно і морально знущатися над нею. Також вказує, що вона неодноразово пояснювала відповідачу, що бажає мати спокійну психологічну обстановку і зберегти здоров`я, оскільки це відображається на її психічному стані, проте це не дало позитивних наслідків. Відповідач не бажав змінюватися, до того ж почав зловживати алкоголем, що також призвело до постійних сварок. Спільного господарства з відповідачем не ведуть, а шлюбні стосунки, як і будь які інші між ними фактично повністю припинено. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 11-12). В судове засідання позивач не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Позивачем до суду подана заява з проханням провести розгляд справи у її відсутності, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 17 червня 2021 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 24.11.1991 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Великоберезнянської с/р Полонського району Хмельницької області зроблено актовий запис № 21 (а.с. 6). За повідомленням позивача від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн. 00 коп. (а.с. 7).

Outcome: approved