Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Павлівської сільської ради Захарівського району Одеської області, Захарівської районної державної адміністрації Одеської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області в якому просить визнати за позивачем, право на земельну частку (пай) площею 5,71 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Павлівської сільської ради Захарівського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Фрунзівською районною державною адміністрацією, згідно розпорядження № 271/96 від 22.07.1996 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Прогрес» с. Павлівка Захарівського району Одеської області за № 684 від 22.07.1996 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.07.1996 року позивач отримала сертифікат серії [NUMBER] , на право на земельну частку (пай) розміром 5,71 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), як члену колективного с/г підприємству «Прогрес» с. Павлівка Фрунзівського району Одеської області. В 2019 році позивач вирішила виділити земельну частку (пай) в натурі та оформити право власності на земельну ділянку, однак оформити право власності позивачу не вдалося, оскільки нею був втрачений сертифікат на право на дану земельну ділянку. 23 березня 2019 року [PERSON] було подано оголошення до Фрунзівської районної газети «НовинаР» про втрату оригіналу вищевказаного сертифікату про право на земельну частку (пай). За таких обставин, позивач позбавлена можливості оформити своє право на земельну ділянку через втрату правовстановлюючого документу (сертифікату) та немає можливості отримати його дублікат, тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай). Позивач у судове засідання не з`явилася, але попередньо надала до суду клопотання, в якому вказала, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без її участі. Представник відповідача Павлівської сільської ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності Представник відповідача Захарівської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надав суду письмове пояснення, в якому вказав, що позивач [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 22.07.1996 № 271/96 на території Павлівської сільської ради Захарівського району Одеської області, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Прогрес». Крім того, Головне управління звернуло увагу суду на розбіжність в паспортних даних позивача та правовстановлюючих документах на земельну ділянку. Так, згідно паспорту, по батькові позивача вказано: « [PERSON] », а відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) - « [PERSON] ». Незважаючи на вказані розбіжності, позивач не просить вирішити питання щодо встановлення юридичного факту - належності правовстановлюючого документу, тому вважають, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації від 22.07.1996 року № 271/1996 на ім`я позивача, [PERSON] , [INFO] , уродженки смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, було видано сертифікат серії [NUMBER] , на право на земельну частку (пай) розміром 5,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), як члену колективного с/г підприємству «Прогрес» с. Павлівка Фрунзівського району Одеської області, на підставі розпорядження голови Фрунзівської районної державної адміністрації за № 271/96 від 22.07.1996 року та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 684, по Павлівській сільській раді Фрунзівського району Одеської області. В 2019 році позивач вирішила виділити земельну частку (пай) в натурі та оформити правовстановлюючий документ на земельну ділянку, однак оформити право власності позивачу не вдалося, оскільки нею був втрачений сертифікат на право на дану земельну ділянку. 15.03.2019 року позивач звернулася з відповідною заявою до міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, і отримала відповідь в вигляді довідки від 21.03.2019 року за № 46/155-19, про те, що на ім`я громадянки [PERSON] виданий сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) колишній КСП «Прогрес» на території Павлівської сільської ради Захарівського району Одеської області, на підставі розпорядження № 271/96 від 22.07.1996 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 684 (а.с. 10). В подальшому позивач звернувся із заявою до Захарівської районної державної адміністрації Одеської області, про видачу дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) взамін втраченого. Згідно відповіді Захарівської районної державної адміністрації Одеської області від 05.04.2019 року № В-77, позивачу було відмовлено в видачі дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) взамін втраченого, оскільки Захарівська районна державна адміністрація не в змозі надати її дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю бланків дублікатів сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с. 13). 23 березня 2019 року позивачем було подано оголошення до Фрунзівської районної газети «НовинаР», про втрату оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий згідно розпорядження голови РДА № 271/1996 від 22.07.1996 року на ім`я - [PERSON] (а.с. 21). За таких обставин, оскільки отримати дублікат виданого сертифікату в позасудовому порядку не можливо та враховуючи, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовляється лише в одному примірнику, тому позивач змушений звернутися до суду. Разом з тим, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області надано суду пояснення, в якому зазначено, що позивач [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на підставі розпорядження районної державної адміністрації від 22.07.1996 № 271/96 на території Павлівської сільської ради Захарівського району Одеської області, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Прогрес». Крім того, Головне управління звертає увагу суду на розбіжність в паспортних даних позивача та правовстановлюючих документах на земельну ділянку. Так, згідно паспорту, по батькові позивача вказано: « [PERSON] », а відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) - « [PERSON] ». Незважаючи на вказані розбіжності, позивач не просить вирішити питання щодо встановлення юридичного факту - належності правовстановлюючого документу, тому вважають, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Так, згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] позивач значиться, як [PERSON] , [INFO] , уродженка смт. Фрунзівка Одеської області (а.с. 7). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00022445626 встановлено, що по батькові позивач значиться як « [PERSON] », прізвище до державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 14). В свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] по батькові позивач записана також « [PERSON] » (а.с. 15). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач зазначена, як « [PERSON] » (а.с. 16). В трудовій книжці серії [NUMBER] позивач значиться, як « [PERSON] » (а.с. 17). Суд приходить до висновку, що позивач вірно обрала спосіб захисту її порушеного права шляхом звернення до суду з позовом про визнання права на вищевказану земельну частку (пай). Сертифікат на право на земельну частку (пай), який як зазначено вище втрачений позивачем, було видано на ім`я позивача [PERSON] , однак у всіх перерахованих документах позивач по батькові значиться як « [PERSON] ». Вказані розбіжності не є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того, відповідачами визнано в повному обсязі позовні вимоги позивача. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Outcome: approved