Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 23.02.2016 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Стройненської сільської ради Закарпатської області, запис № 3. Вимоги мотивує тим, що подальше спільне життя погіршилося, втратилися взаємоповага один до одного та спільні інтереси, що призводить до сварок та суперечок, шлюбні стосунки фактично припинилися, а тому позивач просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягнути судові витрати з відповідача: судовий збір у ромірі 705 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. Свалявським районним судом Закарпатської області від 26.10.2018 року було надано сторонам [PERSON] та [PERSON] строк на примирення. Позивач подала письмову заяву (вх. № 6950) про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує, просить суд їх задовольнити, шлюб розірвати, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання судовими повістками про розгляд справи, інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua, відповідач повідомлений через оголошення про виклик до суду на сайті Свалявського районного суду http://court.gov.ua/sud0710/qromadyanam/vukluk/. Суд враховує, що позивач не заперечив проти заочного вирішення справи, за можливе провести заочний розгляд справи (у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України) вирішує справу\~за наявними\~матеріалами та доходить наступного висновку. В частині вимоги про розірвання шлюбу, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.3, ч. 4 ст. 56 СК України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2016 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Стройненської сільради Свалявського району, Закарпатської області, запис № 3 від 23.02.2016 року (оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи (а.с. 17). Під час перебування в шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 105 від 19.05.2016 року). Вирішенням спірного питання є захист права позивача в судовому порядку, шлюб між сторонами не може бути розірваний органами ДРАЦС, оскільки ініціатива щодо припинення шлюбу виходить від позивача, відсутня взаємна згода подружжя про розлучення, подання спільної заяви до органів ДРАЦС про розірвання шлюбу, у сторін є дитина, яка не досягла 18 років. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З огляду на вищенаведене, на підставі встановлених доказів в судовому засіданні, суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині вимоги позивача про стягнення судових\~витрат, суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стягнення судового збору слід задовольнити у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 704,80 грн. (квитанція №1191030280 від 10.05.2018 року) за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а тому вимога про стягнення судового збору з відповідача підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України - з а результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем не\~доведено понесених\~витрат на\~правову допомогу\~(зокрема\~відсутні договір\~про надання\~правової допомоги\~щодо представництва\~інтересів позивача\~в цивільній\~справі, квитанції акту прийняття-передачі наданої правничої допомоги), а тому в цій частині вимоги слід відмовити. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: partial