Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, який мотивувала тим, що позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .\~ Відповідач [PERSON] є колишнім власником квартири, який незважаючи на відчуження належного йому на праві власності жилого приміщення позивачу, станом на теперішній час, залишається зареєстрованим в квартирі разом з [PERSON] , [PERSON] , хоча право користування квартирою втратив. У зв`язку з чим, [PERSON] звернулася до суду з позовом і просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] .\~ Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в заяві просила розглянути справу за її\~ відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.\~\~ Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.319, 321, 379, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок,\~ квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним\~ (нею)\~ для\~ особистого проживання і проживання членів\~ їх\~ сімей\~ і\~ мають\~ право розпоряджатися цією власністю\~ на\~ свій\~ розсуд:\~ продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно із ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому, відповідно до вимог ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії договору дарування квартири від 06.10.2015р. серії НАР 529029, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутовою К.О., зареєстрованим в реєстрі за №2312, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №45167089 від 06.10.2015р., [PERSON] \~ є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 17.05.2019р., виданої відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку від 17.05.2019р. за №10699, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Від відповідачів надійшли заяви, в яких вони просять розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено право суду ухвалити рішення про задоволення позову у разі визнання відповідачем позову. Законодавець пов`язує це із наявністю законних підстав і обов`язком суду перевірити відсутність порушень таким визнанням прав, свобод чи інтересів інших осіб. Вказане визнання відповідачами позову жодним чином не порушує чиїхось прав. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позивач за договором дарування квартири від 06.10.2015р. набула у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою залишився зареєстрованим колишній власник відповідач [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] . Оскільки у відповідності до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла, а також членів його сім`ї, у яких право користування є похідним від власника та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved