Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання: [PERSON] , який є дитиною інвалідом в розмірі 3000 грн.; [PERSON] , який продовжує навчатися у Державному вищому навчальному закладі «Київський механіко-технологічний коледж» в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви та до закінчення навчання чи до досягнення двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають спільних двох дітей - [PERSON] , 2000 р.н. та [PERSON] , 2004 р.н., які проживають з нею та перебувають на її утриманні. [PERSON] є дитиною інвалідом та потребує постійної допомоги, а [PERSON] є повнолітнім і навчається у Державному вищому навчальному закладі «Київський механіко-технологічний коледж» на денній формі навчання (по контракту), а тому потребує фінансового забезпечення, що пов`язане з навчанням, оскільки навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги працювати і стипендії не отримує. Зазначає, що відповідач ухиляється від утримання дітей. Позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки він є працездатною особою. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, призначено за правилами спрощеного провадження до розгляду на 17 лютого 2021 року о 10 год. 40 хв. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] . 17 лютого 2021 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києвавідкладено розгляд справи на 5 березня 2021 року, у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, беручи до уваги, що встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження строк подання відзиву на позов станом на 17 лютого 2021 року не закінчився. В судовому засіданні позивач та третя особа, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених в останньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надіслав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом до 18 років, законним представником якого зазначено [PERSON] . Діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно з довідкою Державного вищого навчального закладу «Київський механіко-технологічний коледж» від 10 грудня 2020 року за №67, [PERSON] навчається на денній формі навчання (контракт) на базі 9 класів зі спеціальністю «Прикладна механіка» в групі ТРЗВ 2017/1 (наказ №95-ку від 31.07.2017), дата закінчення коледжу 30 червня 2021 року. Як вбачається з договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 14 серпня 2017 року №41/2017 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 26000 грн. Згідно із додатковою угодою № 1 від 11 липня 2019 року до цього договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 30110,00 грн. Позивач зазначає, що на даний час аліменти на утримання дитини не стягуються, проте останній наразі навчається та потребує витрат, що пов`язані з навчанням. Відповідач має змогу надавати таку допомогу, проте відмовляється. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до абз.1 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 року, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Беручи до уваги, що діти проживають з матір`ю, яка несе тягар їх утримання, відповідач є особою працездатного віку, на якого законодавством покладений обов`язок утримувати дитину, та, будучи повідомленим про розгляд даної справи, не висловив будь-яких заперечень щодо обставин, які входять до предмету доказування у цій справі, суд дійшов висновку про наявність підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, суд враховує, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 395,00 гривень, з 1 липня - 2 510,00 гривень, з 1 грудня - 2 618,00 гривень. З огляду на викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дітей, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, дітей та платника аліментів, водночас, враховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання: неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 5 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття; повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, - у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, до закінчення навчання. Суд вважає, що розмір аліментів у зазначеному розмірі є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права відповідача. Згідно з ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial