Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Скала-Подільської селищної ради від 12 травня 2011 року № 104/6-2011 передано безоплатно у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку, площею 0,3169 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Незалежності 37, що в смт. Скала-Подільська, та зобов»язано виготовити документи, що посвідчують право власності на землю. 17 квітня 2014 року третьою особою останньому було видано свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку та проведено державну реєстрацію. Про вказані обставини довідалася у квітні 2015 року від голови селищної ради, який у червні 2015 року на її вимогу надав копію оспорюваного рішення. Вважає, що рішення органу місцевого самоврядування з даного приводу є незаконним, оскільки рішенням цього ж органу від 14 липня 1999 року № 85 зазначена вище земельна ділянка була передана безоплатно у власність її чоловіку [PERSON], який помер 12 листопада 2009 року, не оформивши своє право власності на землю. Поряд з тим, зазначила, що земельною ділянкою по вул. Незалежності 37 вона та члени її сім»ї користуються безперервно з 1991 року по даний час. Проте, незважаючи на це, рішенням відповідача від 23 грудня 2009 року № 599 було скасовано рішення від 14 липня 1999 року № 85 з тих підстав, що її чоловік [PERSON] був громадянином [PERSON]. Крім того, рішенням відповідача № 520 від 11 червня 2009 року спірну земельну ділянку було передано безоплатно у власність [PERSON], а рішенням № 640 від 20 травня 2010 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою. Вказані рішення постановою Борщівського районного суду від 22 вересня 2010 року з тих підстав, що при винесенні таких не було враховано усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, а саме те, що вона разом з своїм покійним чоловіком [PERSON] з 1991 року і на час прийняття оскаржуваного рішення користувалася частиною спірної земельної ділянки площею 0,15га по вул. Незалежності 37 в смт. Скала-Подільська, сплачувала за неї земельний податок; користувалася такою добросовісно, відкрито, безперервно та продовжує користуватися, та має право на одержаня безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства. А тому, вважає, що оспорюване нею рішення Скала-Подільської селищної ради від 12 травня 2011 року було прийнято без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, оскільки селищною радою не було враховано, що вона протягом тривалого часу, більше п»ятнадцяти років, добросовісно, відкрито і безперервно користується земельною ділянкою по вул. Незалежності 37, та має право на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, крім того, вважає, що набула право на земельну ділянку за набувальною давністю ( ст.119 Земельного Кодексу України). Поряд з тим, вважає, що оспорюване рішення є незаконним і з тих підстав, що селищна рада всупереч вимогам ст. 116 ЗК України надала бузоплатно [PERSON] земельну ділянку, достовірно знаючи про те, що така перебуває у її користуванні. При цьому, її звернення у селищну раду з приводу передачі у власність спірної ділянки не було вирішено, а земельна ділянка передана у власність [PERSON] В зв»язку з чим, просила суд скасувати рішення Скала-Подільської селищної ради Борщівського району Тернопільської області № 104/6-2011 від 12 травня 2011 року в частині передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,3169 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Незалежності 37 [PERSON] та зобов»язання останнього виготовити документи, що посвідчують право власності на землю; визнати недійсним, видане [PERSON] 17 квітня 2014 року Реєстраційною службою Борщівського районного управління юстиції Свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3169 га за адресою вул. Незалежності 37 смт. Скала-Подільська Борщівського району Тернопільської області; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3169 га, кадастровий номер 6120855700:02:002:0483 за адресою вул. Незалежності 37 смт. Скала-Подільська Борщівського району Тернопільської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. При цьому, суду пояснила, що земельна ділянка належала покійному батькові її чоловіка [PERSON], який купив її у 1929 р. [PERSON], оскільки його сім»ю було репресовано вивезено до Сибіру, майно конфісковано, землею користувались родичі чоловіка, а з 1991 року вона та чоловік, обробляли частину такої. Іншою частиною користувався їх родич [PERSON]. Після смерті чоловіка, з 2009 року користується всією площею земельної ділянки, що відповідачем при винесені оспорюваного рішення враховано не було, хоча ці обставини були встановлені судовим рішенням, яким попереднє рішення відповідача щодо передання цієї земельної ділянки у власність [PERSON] скасовано. Крім того, пояснила, що відповідач [PERSON] спірною земельною ділянкою не користувався. Навесні 2015 року, коли разом з сином обробляли город по вул. Незалежності 37, мали намір посадити картоплю, до них прийшла [PERSON] мати відповідача [PERSON], яка намагалась перешкодити в цьому, заявила, що земля належить її сину. Після чого підійшов голова селищної ради, який показав свідоцтво, згідно якого власником землі являвся саме відповідач. Представник відповідача Скала-Подільської селищної ради [PERSON] позов не визнала при цьому суду пояснила, що спірна земельна ділянка у переід 1987-1988рр. перебувала у користуванні бабусі позивача, а згодом його батька [PERSON], про що свідать дані книг оподаткування за користування земельними ділянками, так як земельно-кадастрові книги у селищній раді не ведуться. Так, у таких книгах є відомості про те, що [PERSON], бабуся відповідача [PERSON], у 1987- 1988р. платила податок за земельну ділянку по вул. Толока 14, де проживала, а також за замельну ділнку по вул. Радянськй 37 ( на даний час Незалежності), що оподатковувалось по одній вулиці Толока 14. Після її смерті, земля перейшла у користування її сина [PERSON], спадкоємцем якого є відповідач [PERSON] А тому, спірна земельна ділянка була передана безоплатно саме [PERSON], оскільки на пропозицію селищної ради щодо поділу земельної ділянки між сторонами позивач не погодилася, тому протокольно було зафіксовано, що рішення по заяві поивача не прийнято. Таке рішення оформлено згідно вимог ведення діловодства, і окремим рішення сесії селищної не оформлялось. Рішення щодо надання безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Незалежності 37 [PERSON] оформлено окремим рішення, в якому відображені всі необхідні реквізити. При прийнятті рішення на сесії постанова Борщівського районного суду від 22 вересня 2010 року не оголошувалася, про таку до відома депутатів не було доведено, а тому, обставини, які в ній встановлені, до уваги не брались. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду пояснив, що спірна земельна ділянка у 1987-1988 рр. була в користуванні його бабусі, а потім батька, які сплачували земельний податок за таку, що згодом робив і він. Поряд з тим зазначив, що не розуміє навіщо позивачу вказана земельна ділянка. Представники відповідача [PERSON] [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позивач має у користуванні ще ряд земельних ділянок в тому числі і за місцем проживання, але такі не обробляє. З огляду на те, що сторони є родичами, з тих підстав, що саме позивач безпідставно користується земельною ділянкою по вул. Незалежності 37, не дає змоги позивачу користуватись вказаною земельною ділянкою, селищною радою було запропоновано поділити вказану ділянку порівну, надавши ? такої у користування позивача, а ? у користування відповідача [PERSON], на що позивач не погодилася, і тому, органом місцевого самоврядування, було прийнято оспорюване рішення. Поряд з тим, представник відповідача [PERSON] пояснила, що разом з відповідачем [PERSON], який є її сином, обробляла спірну земельну ділянку. Але, ще з 1991 року позивач [PERSON] чинить їм у цьому перешкоди використовує земельну ділянку для власних цілей, в зв»язку з чим у 2010 році звертались з скаргою на її дії, за результатами якої було встановлено, що позивач безпідставно користується земельною ділянкою. Крім того, податок за користування землею до 2006 року сплачував її покійний чоловік, а після його смерті син- відповідач [PERSON] Представник третьої особи в судове засідання не з»явився. Від начальника відділу районного управлянні юстиції Григор»євої Т.М. надійшла заява, згідно якої розгляд справи просила провести без участі представника реєстраційної служби. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно постанови Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2010 року у справі за позовом [PERSON] до Скала-Подільської селищної ради, третя особа [PERSON], про скасування рішень органу місцевого самоврядування, встановлено, що позивач [PERSON] разом з своїм покійним чоловіком [PERSON] з 1991 року і на час прийняття оскаржуваного рішення сесії Скала-Подільської селищної ради від 11 червня 2009 року № 520 користувалася частиною спірної земельної ділянки, площею 0,15 га по вул. Незалежності 37 в смт. Скала-Подільська, сплачували за неї земельний податок. Будь-яких доказів про право власності на спірну земельну ділянку померлого [PERSON], батька третьої особи по справі [PERSON], на відповідачем, ні третою особою не надано. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Виходячи з норм ст. 61 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, суд вважає, вищезазначені обставини встановленими та такими, що додаткового доказування не потребують. А отже, безспірним є те, що позивач [PERSON] разом з своїм покійним чоловіком [PERSON] з 1991 року і на час прийняття оскаржуваного рішення сесії Скала-Подільської селищної ради від 11 червня 2009 року № 520 користувалася частиною спірної земельної ділянки, площею 0,15 га по вул. Незалежності 37 в смт. Скала-Подільська, сплачували за неї земельний податок. З огляду на зазначене, суд не приймає та відхиляє твердження відповідачів в тій частині, що позивач земельною ділянкою по вул. Незалежності 37 у період з 1991 р. не користувалася, і прав на таку не має, при цьому чинить перешкоди у користуванні такою [PERSON] та членам його сім»ї. Той факт, що позивач [PERSON] на момент прийняття оскаржуваного рішення Скала-Подільскої селищної ради № 104/6-2011 від 12 травня 2011 року користувалась частиною земельної ділянки по вул. Незалежності в ході судового розгляду стверджено показами сідка [PERSON], даними перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.01.2010 р., іншими доказами. Так, допитаний як свідок [PERSON] суду показав, що є сином позивача, після смерті батька, яка мала місце 12 листопада 2009 року, разом з матір»ю в цілому користуються земельною ділянкою по вул. Незалежност 37 в смт. Скала-Подільська, до того часу користувались тільки половиною такої, іншою частиною користувався двоюрідний брат батька [PERSON]. Обробляють земельну ділянку, саджаючи, кукурудзу, картоплю, сіючи люцерну, та збираючи урожай. Відповідач [PERSON] та його мати [PERSON] земельну ділянку не обробляли. Відповідача [PERSON] по вул. Незалежності 37 бачив на тільки один раз у 2010р., його мати [PERSON] була присутня 16.04.2015р., коли, в образливій формі заявила, що город належть її сину, що в той же день підтвердив голова селищної ради. Також показав, що протягом 2015 р. неодноразово невідомі особи нищили посіви, які вирощували з матір»ю по вул. Незалежності 37, про що повідомляли селищну раду. З даних акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18 січня 2010р., припису № 008843 від 18.01.2010р., доданої до таких схеми земельної ділянки, державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Тернопільській області, слідує, що проведена перевірка з питання дотримання вимог земельного законодавства громадянкою [PERSON] та [PERSON], в результаті чого встановлено, що гр. [PERSON] та [PERSON] використовують земельну ділянку площею 0,1584 га земель житлової та громадської забудови без правовстановлюючих документів в смт. Скала-Подільська вул. Незалежності 37, яка передана безоплатно у власність громадянину [PERSON] рішенням Скала-Подільської селищної ради № 520 від 11.06.2009р. При цьому, встановлено, що є засіяним 0,1669 га земельної ділянки, що відображено у схемі. В зв»язку з чим видано припис [PERSON] та [PERSON] усунути виявлене порушення в 30-ти денний строк. 29 листопада 2010 року позивач [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про передачу їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки по вул. Незалежності 37 в смт. Скала-Подідьська. Згідно виписки з протоколу сесії селищної ради від 20 грудня 2010р. рішення по заяві не прийнято. Згодом, а саме 01 грудня 2010 р., з заявю про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по вул. Незалежності ( при чому без зазначення номеру) звернувся і [PERSON] Рішенням другої сесії шостого скликання Скала-Подільської селищної ради від 20 грудня 2010 року № 33/2-2010 [PERSON] надано відповідний дозвіл стосовно кількох земельних ділянок, в тому числі площею 0,3169 га по вул. Незалежності, а рішенням цього ж органу від 12 травня 2011 року вказану земельну ділянку передано йому безоплатно у власність. Постановою Борщівського районного суду від 22 вересня 2010 року встановлено, що позивач [PERSON] разом з своїм покійним чоловіком [PERSON] з 1991 року і до 11 червня 2009 року користувалася частиною спірної земельної ділянки, площею 0,15 га по вул. Незалежності 37 в смт. Скала-Подільська, сплачували за неї земельний податок. Цим же рішенням було встановлено відсутність обставин, які б стверджували право власності на спірну земельну ділянку померлого [PERSON], батька третьої особи по справі [PERSON], а при вирішенні даного спору відповідача по справі. Факт користування [PERSON] спірною земельною ділянкою до 12 травня 2011 року в період з 11 червня 2009р., судом не встановлено, доказів, які б стверджували дані обставини відповідачем суду надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. З огляду на те, шо відповідач [PERSON] є власником та користувачем інших земельних ділянок в смт. Скала-Подідльській, твердження відповідача [PERSON], його представників в тій частині, що останній сплачував земельний податок за користування земельною ділянкою площею 0,3169 га по вул. Незалежності 37, суд відхиляє та не приймає. Наведені ними в підтвердження цього дані не знаходить підставними. Так, як слідує з наданого відповідачами електронного реєстру прийнятих платежів за 06.07.2015р. [PERSON] сплатив 53,82 грн. суми, за твердженнями відповідачів, саме земельного податку. Проте, вказаний доказ не містить інших ідентифікаційних даних щодо розміру та розташування земельної дялнки, за яку сплачено податок, періоду за який його сплачено, ніяким чином не стверджує факт користування відповідачем спірною ділянкою за період з 11 червня 2009р. до 12 травня 2011р. З цих же підстав, суд не приймає та відхиляє і інші докази надані відповідачем - платіжне повідомлення від 26 жовтня 1992р., 24 червня 1993р., квитанції про прийом податкових платежів від 14.07.2011р., квитанції про прийняття податків та зборів від 20 травня 2013р. Відповідно до вимог ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений ст.118 ЗК України, частиною першої якої встановлено, що заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки подає громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] до 12 травня 2011 року являлась землекористувачем земельної ділянки по вул. Незалежності 37 в смт. Скала-Подільська, і про вказані обставини було відомо відповідачу Скала-Подільській селищній раді. Відповідач [PERSON] вказаною земельною ділянкою не користувався. Доказів які б стверджували зворотнє судом не здобуто. При цьому, суд беззаперечним визнає той факт, що [PERSON] користувалась частиною земельної ділянки, а саме площею 0,1669 га, що було зафіксовано відповідним актом, з доданою до того схемою, станом на 18.01.2010р. при здійсненні перевірки дотримання вимог земельного законодавства державною інспекцією з контролю за використанням та охороною земель у Тернопільській області. Покази свідка [PERSON], надані позивачем фотознімки спірної земельної ділянки , суд не розцінює, як беззастережні докази того, що позивач користується всією площею земельної ділянки. Свідок [PERSON] є сином позивача, фотознімки не фіксують вигляд земельної ділянки в цілому, а тільки її частину. Інших доказів, як то комісійні обстеження земельної ділянки за участі незаінтересованих осіб, покази інших свідків, які не є родичами позивача, [PERSON] суду надано не було. Аналізуючи всі дослідженні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення № 104/6-2011 від 12 травня 2011 року в частині передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,3169 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Незалежності 37 [PERSON], було порушено порядок передачі земельної ділянки у приватну власність, оскільки судом не було здобуто доказів, що такий являвся землекористувачем вказаної земельної ділянки. А тому, виділення такої йому у власність розцінює як порушення прав та законних інтересів позивача, яка з 1991 року і на час прийняття оскаржуваного рішення користувалася частиною спірної земельної ділянки по вул. Незалежності 37 в смт. Скала-Подільська, сплачувала за неї земельний податок; користувалася такою добросовісно, відкрито, безперервно та продовжує користуватися, та має право на одержаня безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства. З цих же підстав, суд знаходить такими що не є дійсним та підлягають скасуванню видане [PERSON] Свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3169 га за адресою вул. Незалежності 37 смт. Скала-Подільська Борщівського району Тернопільської області, державна реєстрація вказаної земельної ділянки. А отже, суд вважає, що позов [PERSON] щодо скасування оспорюваного рішення заявлено правомірно, оскільки таке впливає на її законні права та інтереси, як користувача земельної ділянки по вул. Незалежності 37 в смт. Скала-Подільська Борщівського району Тернопільської області. Виходячи з гаведеного вище, на підставі ст.ст. 81, 120, 141, 155 Земельного Кодексу України,

Outcome: approved