Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, де зазначила, що 25.07.2014 вона уклала шлюб з відповідачем. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги, частих сварок. Шлюбно-сімейні відносини припинені. Спору щодо поділу спільного сумісного майна не має. Дитина проживає з позивачем. Представником відповідача [PERSON] поданий відзив, з якого вбачається, що відповідач частково погоджується з позовними вимогами, проте не в повній мірі згоден із обґрунтуваннями. Так, їх спільний син [PERSON] у рівній мірі проживає як з позивачем, так і з відповідачем. Сторони беруть рівну участь в утриманні та вихованні дитини. Крім того, 14.06.2017 подружжям було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . На пропозицію відповідача розділити вказану квартиру у рівних долях, позивач відповіла відмовою, у зв`язку із чим виник спір про поділ майна. Просив розглянути дану позовну заяву на розсуд суду. Представником позивача [PERSON] надана до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивачем заявлена вимога лише про розірвання шлюбу. Будь-яких інших вимог нею не заявлялося, у зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представники сторін присутні не були, надали клопотання про розгляд справи без їх участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.07.2014 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, сторони з 25.07.2014 перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 447. Також, з матеріалів справи вбачається, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Щодо посилання представника відповідача про наявність між сторонами спору про поділ майна, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 41 від 17.03.2020 про сплату судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. З урахуванням задоволення позовних вимог, а також з урахуванням того, що винуватцями виникнення подібних спорів, як правило, є обидва з подружжя, суд вважає справедливим та розумним стягнути з відповідача на користь позивача 50% суми сплаченого судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп.

Outcome: approved