Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON]. звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 15.10.2010 р.. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Останнім часом сімейне життя не склалось, відповідач не рахувався з нею як з дружиною, в сім'ї виникали сварки та непорозуміння. У них з відповідачем різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. На даний час подружжя припинило спільне сімейне проживання, відповідач проживає із своїми батьками. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Оскільки відповідач працює офіційно, тому аліменти повинен сплачувати у частці від заробітку. Просить шлюб розірвати та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задоволити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 15.10.2010 р. виконкомом Завальської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб, а/з №12, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-НМ №087238. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НМ- №177912 у позивачки та відповідача 14.05.2011р. народився син [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення, оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сімї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки, а шлюб існує формально, тому його слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відомостей, що відповідач має інших утриманців суду не представлено. Згідно із ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому, зважаючи на обовязок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, враховуючи обставини справи, особу відповідача, який не має стабільного заробітку, є приватним підприємцем, інших дітей не має, на його утриманні ніхто не перебуває та відсутні обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 84, 104, 105, 110, 112, 180, 184 СК України,

Outcome: approved