Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 03 березня 2007 року між нею і відповідачем по справі у виконавчому комітеті Букачівської селищної ради було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №2. Від спільного проживання в шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між ними склалося невдало. Різні погляди на життя стали причиною непорозумінь. Відповідач не мав серйозних намірів щодо спільного сімейного життя, зловживав спиртними напоями. влаштовував безпідставні бійки, поводив себе агресивно. В липні 2013 року вони припинили спільне проживання, не підтримують жодних стосунків, не ведуть спільного господарства, спільного майна не придбали. Просила шлюб розірвати, не надавати їм терміну для примирення, оскільки таке примирення неможливе. Позивачка позов підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві, у судове засідання, призначене на 07.02.2014 року не прибула, просила слухати справу у її відсутності, не надавати їм терміну для примирення, про що направила на адресу суду письмове клопотання (а.с.18). Відповідно до ст.27 ЦПК України - участь у судових засіданнях - це право, а не обов'язок сторін по справі. Відповідач у судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, з письмової згоди позивача по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківській області, 03 березня 2007 року у виконавчому комітеті Букачівської селищної ради було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №2. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.5). [PERSON] народилася [INFO] в смт.Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської області, батьки дитини - [PERSON] і [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 05 червня 2010 року виконавчим комітетом Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с.6). [PERSON], [INFO], зареєстрований за місцем проживання за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою №20/9/14, виданою 13.01.2014 року Рогатинським районним сектором управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області (а.с.10). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їхзбереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобов'язаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони три роки не підтримують подружні стосунки, у позивачки наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин відсутні підстави для надання сторонам строку на примирення. Викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved