Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, вона народилась та до одруження проживала в житловому будинку по [ADDRESS] . Власником згаданого житлового будинку був її брат [PERSON] , який помер [INFO] в с. Тишківці. Покійний проживав один, сім`ї у нього не було, його поховання здійснювала позивачка та члени її сім`ї. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Спадковий будинок та господарські споруди, що розташовані по [ADDRESS] , збудовані в 1958,1961 роках, є повністю завершеними, відповідають будівельним нормам і стандартам. Право власності на даний житловий будинок та господарські будівлі не зареєстровано. Позивачка, як спадкоємець за законом другої черги, має право на оформлення своїх спадкових прав, проте через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок не може цього зробити, у зв`язку з чим державний нотаріус Городенківської районної нотаріальної контори Капріян С.В. відмовила їй у вчиненні нотаріальних дій та рекомендувала звернутися до суду. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] становить 63960 гривень. На спадкове майно, крім позивачки, ніхто не претендує. 06.05.2020 до закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті позивачка подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій, крім раніше зазначених позовних вимог, просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , як рідними сестрою та братом. В заяві про збільшення позовних вимог позивачка покликається на те, що станом на 15.04.1991 в житловому будинку в [ADDRESS] (в колгоспному дворі) були зареєстровані голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та його сестра [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . У документах, якими доводяться родинні відносини між позивачкою та померлим братом [PERSON] , є розбіжності в написанні прізвища, виправити які позасудовим шляхом неможливо. Згідно свідоцтва про народження - позивачка [PERSON] , [INFO] , її батьки: [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження прізвище покійного брата позивачки [PERSON] - [PERSON] , його батьки: [PERSON] , [PERSON] . Така ситуація виникла внаслідок технічної помилки під час складання актового запису про народження позивачки. Факт родинних відносин між позивачкою та померлим [PERSON] підтверджується співзвучністю прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] », ідентичністю їх по батькові, ідентичністю імені, по батькові батьків позивачки та спадкодавця згідно свідоцтв про народження. Встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, як між братом та сестрою, має для позивачки юридичне значення, так як є необхідним для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку з поганим станом здоров`я. В заяві зазначила, що позов та заяву про збільшення позовних вимог підтримує повністю. Представник відповідача Тишківської сільської ради в судове засідання не з`явився. Тишківська сільська рада подала до суду заяви про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги та збільшені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 березня 1968 р. Городенківським рай бюро ЗАГС Івано-Франківської області, встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 14 від 28 лютого 1931 р. в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження. Позивачка у зв`язку із одруженням [INFO] змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис № 5 від 10 березня 1968 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Тишківською сільською радою Городенківського району. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 грудня 1978 р. Тишківською сільською радою Городенківського району, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 36 від 14 серпня 1937 р. в книзі реєстрації актів про народження. [PERSON] помер [INFO] у віці 78 років в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 24 від 09 вересня 2015 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, виданими 23.02.2017, 24.02.2017 та 12.05.2017 в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С., зареєстрованими в реєстрі за № 186, № 187, № 544, № 545 (спадкова справа № 338/2015), стверджується, що спадкоємцем майна [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , є його сестра - позивачка [PERSON] , [INFO] , жителька с. Тишківці Городенківського району. Приймаючи до уваги співзвучність прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] », ідентичність по батькові позивачки [PERSON] та спадкодавця [PERSON] , ідентичність імені та по батькові їх батьків, суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між позивачкою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , як рідними сестрою та братом. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , двір колгоспний, що стверджується довідкою № 127, виданою 27.04.2020 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради згідно по господарської книги № 8 (особовий рахунок № [NUMBER] ) за 1991-1995 роки. Член колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років в с. Тишківці Городенківського району, актовий запис за № 34 від 14 листопада 2008 р. в Книзі реєстрації смертей, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала разом з братом [PERSON] , 1937 р.н., по [ADDRESS] , що стверджується копією довідки № 275, виданої 10.05.2017 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради. Про те, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними сестрою та братом, свідчать копії: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 березня 1978 р. Тишківською сільською радою Городенківського району, запис від 28 січня 1934 р. в книзі реєстрації актів про народження, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 грудня 1978 р. Тишківською сільською радою Городенківського району, запис за № 36 від 14 серпня 1937 р. в книзі реєстрації актів про народження, де зазначено, що їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] . Отже, спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є її рідний брат [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті сестри, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не оформив своїх спадкових прав. Родичів ближчого ступеня споріднення, які б усунули [PERSON] від права на спадкування, судом не встановлено. Інформаційною довідкою № 47904582 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 30.05.2017 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований та проживав один в житловому будинку по [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 93, виданою 11.03.2020 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради. Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті брата [PERSON] , що підтверджується довідкою № 92, виданою 11.03.2020 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради. Із копії спадкової справи № 338/2015, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом, прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом (23.12.2015). Родичів ближчого ступеня споріднення, які б усунули позивачку від права на спадкування, судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На заяву спадкоємця - позивачки [PERSON] про видачу свідоцтва на спадщину за законом від 12.05.2017 в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. 23.02.2017, 24.02.2017 та 12.05.2017 видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі відповідно за № 186, № 187, № 544, № 545 , на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Тишківської сільської ради площами: 0,8266 га, 0,8260 га, що належали [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ЯД № 804324, ЯД № 804353, спадкоємцем якої був її брат [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, та площами: 0,7460 га, 0,7453 га, що належали померлому [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ЯД № 804325, ЯД № 804352. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 366/02-31 від 11 березня 2020 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 9318 від 03.03.2020 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Про реєстрацію будинку по [ADDRESS] у виконкомі місцевої ради свідчить довідка № 93, видана Тишківською сільською радою 11.03.2020 згідно по господарської книги № 7 Тишківської сільської ради (об`єкт по господарського обліку 3 0593-1) за 2011-2015 роки, з якої слідує, що головою вищезгаданого домогосподарства був [PERSON] , [INFO] ; за даним господарством закріплена земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається, що житловий будинок споруджено в 1958 р., господарські будівлі та споруди - в 1958, 1961 роках. Їх ринкова вартість станом на 10 березня 2020 р. становить 63 960 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець другої черги за законом, після смерті брата [PERSON] фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачем - Тишківською сільською радою, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1262, 1267, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved