Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину житлового будинку. В обґрунтування позову посилається на те, що 7 червня 2015 року помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті спадкоємцями є син, [PERSON]В, дружина, [PERSON], та донька [PERSON], яка відмовилася від своєї частки спадщини на користь брата, [PERSON] Спадковим майном після смерті [PERSON] є, в тому числі, будинок по вул.. Горького, 23 в сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Цей будинок було побудовано в 1987 році та введено в експлуатацію на земельній ділянці, яка була надана [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою від 23 березня 1984 року. Позивач вважає, що в неї з чоловіком виникло право спільної сумісної власності на цей будинок як такий, що набутий за час шлюбу. Тобто їй належить ? частина цього будинку. Проте [PERSON] не зареєстрував право власності на будинок. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку за адресою: вул.. Горького, 23 сел.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував, суду пояснив, що на підставі рішення суду за ним визнано право власності на ? частину спірного будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON] Його мати, [PERSON], має право на ? частину цього будинку, проте не має можливості оформити право власності на цю частину, оскільки інший співвласник, [PERSON], помер. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Дніпровської селищної ради, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки [PERSON] було надано земельну ділянку для будівництва житлового будинку по вул..Горького, 23 в сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.17-18). Згідно з технічним паспортом на садибний житловий будинок від 2 лютого 2016 року будинок було побудовано в 1990 році (а.с.14-16). Також встановлено, що 22 серпня 1981 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.9). Отже, встановлено, що вищевказаний будинок було побудовано подружжям під час шлюбу, а тому згідно з ч. 1 ст. 22 КпШС України це майно є спільною сумісною власністю подружжя. Частки майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, є рівними, що передбачено ч. 1 ст. 28 КпШС України. Проте право власності на це майно не було зареєстровано у встановленому законом порядку. 7 червня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтво про смерть (а.с.8). На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року за [PERSON] було визнано право власності на ? частину житлового будинку по вул..Горького, 23 в сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] (а.с.19-22). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 13 січня 2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на ? частину вказаного житлового будинку (а.с.23). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично набула право власності на ? частину житлового будинку по вул..Горького, 23 в сел..Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, оскільки його було побудовано на земельній ділянці, яка була передана її чоловіку в користування для будівництва житлового будинку, він вважається таким, що введений в експлуатацію у відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житловий будинків і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого наказом від 24 червня 2011 року № 91. Підстав для припинення права власності позивача не встановлено, проте її право власності на спірне майно не визнається та вона фактично не має можливості зареєструвати право власності на це майно у звязку з тим, що інший співвласник майна помер. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи те, що позивач не має можливість оформити право власності на майно та її право не визнається, обраний нею спосіб захисту цивільних прав відповідає способам, визначеним ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про визнання права власності, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved