Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мар'їнського районного суду Донецької області із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій зазначила, що [INFO] року померла її мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 3/4 частини житлового будинку, належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, на земельну ділянку площею 0,100 га. Заявниця є донькою померлої та єдиною спадкоємницею. Звернувшись до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини заявниці стало відомо, що вона не має можливості оформити спадщину, оскільки пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Мати заявника зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. В липні 2014 року під час активних бойових дій будинок померлої було суттєво пошкоджено, тому заявниця забрала мати жити до себе, де вона і померла. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, надала оригінали документів для огляду. Представник заінтересованої особи - військово - цивільної адміністрації міста Мар'їнка та села Побєда, у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої просив суд прийняти законне, обґрунтоване рішення відповідно до вимог Конституції України та розглянути справу за відсутності представника за наявними в матеріалах справи документами. Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, серії [NUMBER]. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 серпня 1992 року вбачається, що [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 09 липня 12976 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 732. 23 березня 1979 року у Мар'їнському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, запис акта № 104. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом ЗАГС міста Красноармійськ Донецької області [PERSON] та [PERSON] 27 вересня 1985 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». З постанови Державного нотаріуса Мар'їнської держконтори Дейнека Л.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті її матері - [PERSON], померлої [INFO] року. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної спільної частки належить 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] на підставі рішення Мар'їнської міської ради належить земельна ділянка площею 0,1000 гектарів у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на у [ADDRESS], цільове призначення якої будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до частини першої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України). Відповідно до частини першої та другої ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст.259 Цивільного процесуального кодексу України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Із вказаних в законі ознак сім'ї є спільність проживання, спільний побут її членів та основною юридичною ознакою сім'ї є те, що її членів пов'язують взаємні права та обов'язки. Дані ознаки виражені, зокрема, у спільному веденні господарства, влаштуванні відпочинку, набутті певних речей, комплексі взаємних особистих немайнових та майнових прав та обов'язків, які за своєю природою є сімейно-правовими та встановлюються сімейним законодавством і пов'язують учасників сімейних відносин своєрідними правовими зв'язками, тощо. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] постійно проживала однією сім'єю разом із [PERSON], в тому числі і на час відкриття спадщини - [INFO] року, після смерті [PERSON]. Між тим, на даний час без встановлення факту постійного проживання [PERSON] однією сім'єю разом із спадкодавцем - [PERSON], заявниця [PERSON] позбавлена можливості оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину, що відкрилась після смерті [INFO] року [PERSON]. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність вимог [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у зв'язку з чим така заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved