Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому просила стягувати аліменти з [PERSON] , [INFO] уродженця та жителя с. Світле Монастириського району Тернопільської області, ідентифікаційний номер -невідомий, на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердому грошовому розмірі по 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот грн.) щомісячно на період її навчання до досягнення двадцяти трьох років. Позовні вимоги мотивовано тим, що з лютого 1994 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Шлюб між ними припинено внаслідок розірвання згідно до рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області та зареєстровано розірвання шлюбу в органі ДРАЦСу м. Івано-Франківська 12 жовтня 2005 року. Відповідач є батьком повнолітньої дочки [PERSON] . [INFO] , яка на даний час навчається у Івано-Франківському національному медичному університеті на денній формі навчання та є студенткою 2 курсу 41 групи фармацевтичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету. Термін навчання з 16.09.2020 по 30.06.2025, у зв`язку з чим потребує матеріального утримання, оскільки батько добровільно матеріальної допомоги не надає. Як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідач постійного місця праці не має, однак має неофіційні доходи, є фізично працездатною особою у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної дитини, яка продовжує навчатись в розмірі 2500 грн. Позивач та третя особа заявлені вимоги підтримали та просили суд задовольнити в повному обсязі, про що подали заяви, а справу розглянути у їх відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток та розміщення оголошення на сайті суду, що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] , перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка є станом на даний час є повнолітньою та проживає з Позивачем (а.с.7). Згідно з Довідкою, виданою Івано-Франківським національним медичним університетом від 24.09.2021 року №1170, [PERSON] дійсно навчається у Івано-Франківському національному медичному університеті на денній формі навчання та є студенткою 2 курсу 41 групи фармацевтичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету. Термін навчання з 16.09.2020 по 30.06.2025 ( а.с.8). Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу. Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Даний позов пред`явлено про стягнення з Відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, аліментів в розмірі 2500,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України). Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як встановлено Судом, повнолітній дочці сторін [NUMBER] на даний час виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вищевикладене, та, зокрема, те, що повнолітня [PERSON] є студенткою денної форми навчання, а тому потребує утримання, зважаючи на відсутність доказів про доходи відповідача, разом з цим, приймаючи до уваги обставини, що мають істотне значення, та можливість надання повнолітній дитині утримання стягувачем аліментів, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, встановленого в даному регіоні, суд приходить до висновку, що аліменти у розмірі 2000грн. на утримання повнолітньої дитини щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку, відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача, саме такий розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідним щомісячним розміром аліментів, які належить стягнути з відповідача на утримання його повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. А відтак, на підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 гривень 00 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial