Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Млинівського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про захист честі, гідності, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] приблизно о 17 годині по телефону від мешканців с. Пугачівка та знайомих їй стало відомо про те, що відповідач по справі в мережі Інтернет, на своїй особистій сторінці на ім`я « [PERSON] » в соціальній мережі «Фейсбук» та на сторінці « [INFO] » в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com) здійснила публікацію з фотознімками з інформацією, яка ображає її честь та гідність, а також завдає шкоди діловій репутації. Увійшовши на сторінку « [INFO] » в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com) позивач побачила публікацію, яка була оприлюднена [INFO] о 16 годині 05 хвилин наступного змісту: «Вчителька географії в с.Пугачівка! Бреше всім покидає дітей і їздить з [PERSON] шляється, алкашка! Ця людина яка іде до машини [PERSON] , гуляє з чужими чоловіками, бреше що «свята», набр.». Крім того, відповідачем до вказаної публікації було додано чотири фотознімки, на яких зображено її біля автомобіля [PERSON] . Хоча ні вона, ні [PERSON] , дозволу на проведення фотозйомки нікому не надавали. Інформація, викладена у публікації відповідача є неправдивою та такою, що направлена виключно на приниження її честі, гідності, паплюження ділової репутації, а також дискредитації як професіонала в своїй сфері діяльності та як матері. Просила суд зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, опубліковану [INFO] на особистій сторінці відповідача по справі на ім`я « [PERSON] » в соціальній мережі «Фейсбук» та на сторінці « [INFO] » в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com), шляхом публікації про прийняте рішення суду з викладенням у такому повідомленні резолютивної частини рішення суду у строк не пізніше чотирнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили; зобов`язати [PERSON] видалити з технічних носіїв її фотознімки, які [INFO] опубліковано відповідачем на особистій сторінці на ім`я « [PERSON] » в соціальній мережі «Фейсбук» та сторінці « [INFO] » в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com); стягнути з [PERSON] на її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 20000 гривень; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 1680 гривень 60 копійок та витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 гривень. Відповідно до інформації від 23.01.2020 р. № 19, наданої суду 28.01.2020 р. Пугачівським старостинським округом Млинівської селищної ради (а.с. 26), [PERSON] , [INFO] , на території Пугачівського старостинського округу Млинівської селищної ради не зареєстрована та не проживає, будь-яка інформація по даній громадянці відсутня. 29 січня 2020 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області (а.с. 27) позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про захист честі, гідності, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди, - залишено без руху. 30 січня 2020 року представник позивача адвокат Лейковський А.М. подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви із виправленою позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про захист честі, гідності, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди, підписані представником позивача адвокатом Лейковським А.М. (а.с. 32-35). 13 лютого 2020 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області (а.с. 36) позовну заяву [PERSON] повторно залишено без руху. Позивачу необхідно було подати суду власноруч підписану виправлену позовну заяву або подати документи, які підтверджують повноваження представника - адвоката Лейковського А.М. на підписання позовної та інших заяв від імені позивача. 21 лютого 2020 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви із виправленою та підписаною нею позовною заявою (а.с. 40-44) до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про захист честі, гідності, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди. У позові просила зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, опубліковану [INFO] на особистій сторінці відповідача по справі на ім`я « [PERSON] » в соціальній мережі «Фейсбук» та на сторінці « [INFO] » в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com), шляхом публікації про прийняте рішення суду з викладенням у такому повідомленні резолютивної частини рішення суду у строк не пізніше чотирнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили; зобов`язати [PERSON] видалити з технічних носіїв її фотознімки, які [INFO] опубліковано відповідачем на особистій сторінці на ім`я « [PERSON] » в соціальній мережі «Фейсбук» та сторінці « [INFO] » в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com); стягнути з [PERSON] на її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 20000 гривень; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 1680 гривень 60 копійок та витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 гривень. 05 березня 2020 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області (а.с. 50) позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про захист честі, гідності, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, та справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. 03 квітня 2020 року відповідач [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про захист честі, гідності, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди (а.с. 62-73), у якому зазначила, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не було надано жодного доказу, який свідчив би, що відповідна інформація була поширена саме нею, що така інформація була розміщена на її особистій сторінці в соціальній мережі «Фейсбук», позивачкою не долучено жодного доказу, який свідчив би, що [PERSON] здійснювалась фотозйомка позивачки. Відповідач повідомила, що є учасником групи « [INFO] » в соціальній мережі «Фейсбук» з 17.01.2020 р., а тому станом на 02.01.2020 р. у неї була відсутня технічна можливість здійснити відповідну публікацію. Окрім того, виходячи із стилістичного оформлення відповідний допис на її погляд є оціночним судженням та не може бути визнаний недостовірною інформацією. Вважає, що позивачкою в поданій до суду заяві не наведено жодних обставин, які свідчили б про те, що внаслідок поширення відповідної інформації відбулися певні негативні наслідки, та що вона відповідним чином вплинула на її ділову репутацію. Також зазначила, що позивачем не доплачено судовий збір, та з доданих до позовної заяви документів неможливо чітко встановити обсяг наданої правової допомоги, час затрачений на її надання, а також вартість робіт, неможливо стверджувати, що сторони погодили надання оплатної правничої допомоги. Просила суд залишити позовну заяву без розгляду, а у випадку усунення позивачкою недоліків позовної заяви - відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі; стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати, пов`язані із розглядом справи. 22 квітня 2020 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Лейковського А.М. надійшла до суду заява про зменшення позовних вимог (а.с. 74), в якій просить виключити з прохальної частини позовної заяви вимогу про: «Зобов`язати [PERSON] видалити з технічних носіїв її фотознімки, які [INFO] опубліковано відповідачем на особистій сторінці на ім`я « [PERSON] » в соціальній мережі «Фейсбук» та сторінці « [INFO] » в соціальній мережі «Фейсбук»; інші позовні вимоги позивача підтримуються в повному обсязі. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2020 року (а.с. 80) позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Позивачу необхідно було доплатити 1261 грн. 20 коп. судового збору. 24 квітня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Лейковський А.М. подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви та квитанцію № 1 від 24.04.2020 р. про сплату судового збору в розмірі 1261 грн. 20 коп. (а.с. 81-82). Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 24 квітня 2020 року (а.с. 83) продовжено розгляд даної справи, призначено підготовче судове засідання. 18 травня 2020 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області (а.с. 91) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено заяви позивача про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокатЛейковський А.М.підтримав позов, просив його задовольнити повністю з підстав, викладених у позові та долученій до матеріалів справи письмовій промові в судових дебатах (а.с. 129-130). Позивач [PERSON] у судовому засіданні 14.09.2020 р. підтримала позов, просила його задовольнити повністю з підстав, викладених у позові, суду пояснила, що поширена інформація підірвала її репутацію як вчителя, їй образливо, що вона виховує трьох дітей, робить все для них, зараз перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку та боїться вийти на роботу, вважає, що треба покарати за таку публікацію, бо ніхто не мав права втручатись в її особисте життя, для неї низько було виправдовуватись, тому спростування на цю публікацію не робила. Відповідачку вона вчила, вважає, що мама [PERSON] - [PERSON] вплинула на дочку, мама приревнувала, а також між позивачкою та мамою відповідачки уже виникали конфлікти, що [PERSON] змушена була звертатися в поліцію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представництво своїх інтересів у суді доручила адвокату Музиці-Дубравському В.А. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Музика-Дубравський В.А.в судовому засіданні позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву від 22.04.2020 р. про те, що позовні вимоги [PERSON] підтримує повністю, просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі (а.с. 75). Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно доданих позивачем до позовної заяви роздрукованих скриншотів (знімків екрана) відображено такі написи (а.с. 10-12): «Вчителька географії в с. ПУГАЧІВКА! Бреше всім покидає дітей і їздить з [PERSON] шляється, алкашка! [PERSON] : [INFO]: Ця людина яка іде до машини [PERSON] , гуляє з чужими чоловіками, бреше що «свята», набр...». Також відображено 4 фото, на яких зображено природу та автомобіль. Встановити, що на цих фото зображені саме позивач [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , в судовому засіданні не вдалося, учасники справи не підтвердили цих обставин. Під цими фото відображено лише 4 коментарі: « [PERSON] : Що це? [PERSON] : Вигнати таку вчительку. Чого вона дітей вчить. [PERSON] : три задумливих смайли. [PERSON] : media3.giphy.com». Зазначені скриншоти (знімки екрана) були оглянуті в судовому засіданні у мобільному телефоні представника позивача адвоката Лейковського А.М. - «XIAOMI REDMI-3 FAAAANUZM-1.56482.1.63385.1_V013», а також у мобільному телефоні свідка [PERSON] - «XIAOMI REDMI-5PLUS 953_GEN_PACK-1/174284.1.194887.2». Позивач [PERSON] та її представник адвокат Лейковський А.М. стверджують, що зазначені скриншоти зроблені з сторінки з ім`ям « [PERSON] » в соціальній мережі «Фейсбук» та із сторінки групи « [INFO] » в соціальній мережі «Фейсбук», а сама інформація поширена саме відповідачем [PERSON] . При цьому, станом на 4 січня 2020 р. оспорювана інформація уже була видалена. Факт такої публікації та її видалення позивач підтверджує також скриншотом її переписки з модератором групи «[INFO]» в соціальній мережі «Фейсбук» [PERSON] (а.с. 88). Відповідно до характеристики, виданої Пугачівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Млинівської селищної ради Рівненської області № 3 від 14.01.2020 року (а.с. 7), [PERSON] працює вчителем географії Пугачівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з вересня 2006 року. За період перебування на посаді [PERSON] зарекомендувала себе позитивно, як гарний фахівець, а також творча і креативна людина. Серед особистих якостей окремо відзначено постійне прагнення до розвитку та самовдосконалення. За характером спокійна та врівноважена, [PERSON] вписується в колектив, здійснює індивідуальний підхід до учнів. Впродовж усього періоду роботи жодної скарги від батьків на неї не надходило. В колективі користується повагою та авторитетом. Не порушувала режим роботи закладу. Самокритична, визнає власні прорахунки. Бере активну участь у громадському житті школи. Користується авторитетом серед колег по роботі, скромна в побуті, сім`ї. З 09 січня 2019 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно характеристики, виданої Пугачівським старостинським округом Млинівської селищної ради від 13.01.2020 року № 21 (а.с. 8) склад сім`ї [PERSON] слідуючий: чоловік [PERSON] , 1981 р.н., син [PERSON] , 2007 р.н., син [PERSON] , 2012 р.н., дочка [PERSON] , 2018 р.н. Громадянка [PERSON] народилася та проживає в с. Пугачівка Млинівського району Рівненської області. За час проживання [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, а саме: спокійна, порядна, хороша господиня та матір, впевнена в собі жінка, перебуває в добрих стосунках з сусідами, приймає активну участь в громадському житті села. На даний час перебуває в декретній відпустці. [PERSON] громадського порядку на території Пугачівського старостинського округу не порушувала, виконкомом Млинівської селищної ради до адміністративної відповідальності не притягалася. [PERSON] з дітьми зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але з жовтня 2018 року проживає з дітьми без реєстрації в житловому будинку, який належить батькам за адресою [ADDRESS] . Із довідки служби у справах дітей Млинівської районної державної адміністрації від 10.01.2020року № 01.23/18 (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] не позбавлена батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти не перебувають на обліку служби у справах дітей Млинівської райдержадміністрації як діти, що опинилися в складних життєвих обставинах. Відповідно до відповіді на запит адвоката КНП «Млинівська центральна районна лікарня» Млинівської районної ради Рівненської області від 21.01.2020 р. № 62 (а.с. 47) [PERSON] на «Д» обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Як вбачається з інформації, розміщеній на сайті Судової влади України (а.с. 13) Млинівським районним судом Рівненської області розглядалися справи: № 566/1916/13-ц, сторони - позивач: [PERSON] , відповідач: [PERSON] , предмет позову - про розірвання шлюбу, дата 24.12.2013 р., розглянуто, рішення набрало законної сили 08.01.2014 р.; № 566/1680/14-п, правопорушник [PERSON] , виражалася нецензурними словами в громадському місці; №566/576/19, позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , предмет позову - про розірвання шлюбу та стягнення грошової компенсації при проведенні поліпшення житлових умов. У свою чергу, відповідач [PERSON] на підтвердження того, що вона є учасником групи « [INFO] » в соціальній мережі «Фейсбук» лише з 17.01.2020 р. надала скриншот (а.с. 67), де зазначено: « [PERSON] - учасник групи [INFO] з 17 січня 2020 р.». При цьому представник відповідача підтвердив у судовому засіданні, що ім`я « [PERSON] » у мережі Фейсбук дійсно належить [PERSON] . Однак хто міг поширити під її ім`ям оспорювану інформацію, йому не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що 03.01.2020 р. гортала стрічку в інтернет-мережі «Фейсбук» та побачила, що зі сторінки « [PERSON] » була поширена інформація в групі «[INFO]» про [PERSON] , вона зробила скриншоти цієї інформації, які були досліджені з її мобільного телефону. Вона особисто не кометувала цю інформацію в інтернет-мережі, вважає, що поширювати таке низько. 04.01.2020 р. уже була видалена зазначена інформація. Свідок [PERSON] , яка перебуває в дружніх відносинах із позивачкою (вони є однокласницями), допитана в судовому засіданні, пояснила, що 03.01.2020 р. в інтернет-мережі «Фейсбук» побачила пост « [PERSON] » в групі «[INFO]» про [PERSON] , відповідачку ніколи не бачила, позивачка має 3х дітей, їздить закордон, ідентифікувати хто на фото неможливо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що особисто не знайома з відповідачкою, вважає, що її колежанку - позивачку облили брудом в мережі «Фейсбук», поширена інформація не відповідає дійсності. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила, що поширені слова про [PERSON] її дуже обурили, [PERSON] не шляється, їздить закордон, щоб заробити кошти для дітей. Від допиту свідка [PERSON] представник позивача [PERSON] адвокат Лейковський А.М. відмовився в судовому засіданні, тому допит цього свідка в суді не проводився. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів (ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Конституцією України, а саме ч. 4 ст. 32, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суд під час вирішення справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинен забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з другого боку (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до положень ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Ураховуючи п.п. 12, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Представник позивача адвокат Лейковський А.М. у підготовчому судовому засіданніповідомив, що залучати інших співвідповідачів для участі в справі, а саме, адміністратора та модератора сайту немає потреби та не буде. Згідно ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело. Позивач [PERSON] просить суд зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, опубліковану [INFO] на особистій сторінці відповідача по справі на ім`я « [PERSON] » в соціальній мережі «Фейсбук» та на сторінці « [INFO] » в соціальній мережі «Фейсбук» (http:/facebook.com), шляхом публікації про прийняте рішення суду з викладенням у такому повідомленні резолютивної частини рішення суду у строк не пізніше чотирнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили; стягнути з [PERSON] на її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. Разом з тим, слід зазначити, що «Фейсбук» є соціальною, загальнодоступною мережею, де будь-хто, без ідентифікації особи може створити будь - яку кількість сторінок, під будь-яким (в тому числі вигаданим) іменем, публікувати тексти, коментарі, копіювати і зберігати на власних пристроях фото осіб з інших сторінок. Оскільки інтернет-мережа «Фейсбук» при реєстрації сторінки не вимагає ідентифікацію особи згідно особистих документів (паспорта, свідоцтва про народження), то ідентифікувати особу, яка публікує, поширює певну інформацію неможливо за винятком сторінок, які створені та інформацію про які поширюють офіційно державні органи, офіційні особи. Оспорювана позивачем інформація на час подачі позову та розгляду справи в суді була відсутня в інтернет-мережі «Фейсбук». Позивачкою не підтверджено беззаперечними доказами, що автором публікації є саме відповідач - [PERSON] . Долучені скриншоти оспорюваної інформації не є доказом розміщення публікації в інтернет-мережі саме відповідачем. Показання свідків підтверджують факт існування з 02 по [INFO] в інтернет-мережі «Фейсбук» такої інформації, однак не підтверджують беззаперечно авторство публікацій саме [PERSON] . Отже, позивачем не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів, що вказана в позові інформація була розміщена, розповсюджена саме відповідачем. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи положення ст.ст. 264, 265 ЦПК України, судом не встановлено, що саме відповідачем [PERSON] були порушені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Суд бере до уваги доводи представника відповідача, та приходить до висновку, що у вказаній публікації в соціальній мережі «Фейсбук» були використані оціночні судження, що відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» не підлягають спростуванню. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними, а тому також не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, понесені відповідачем [PERSON] судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, що підтверджується копією договору про надання правничої допомоги від 30.03.2020 р., попереднім розрахунком суми судових витрат, довідкою про оплату правничої допомоги адвоката, квитанцією прибуткового касового ордера № 12 від 03.04.2020 р. (а.с. 68-71), підлягають стягненню з позивача. При цьому на підставі ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що ці витрати пов`язані з розглядом справи; розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved