Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заяву мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 17 листопада 2009 року виконавчим комітетом Переславичівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 04. Вказує, що за час подружнього життя їх відносини поступово погіршувались, зникли взаєморозуміння та повага. Через постійні конфліктні ситуації в них склались неприязні стосунки. На даний час подружніх стосунків не підтримують, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, а сам шлюб носить формальний характер. [PERSON] не виявив бажання розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам, а тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить суд шлюб із відповідачем розірвати та розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, згідно якої позов визнав повністю, просить суд розглядати справу у його відсутність. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Переславичівської сільської ради Іваничівького району Волинської області 17 листопада 2009 року, актовий запис № 04. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб. Спільних дітей у подружжя немає. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Їх шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач не виявив бажання добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем згідно з квитанцією від 28 лютого 2019 року № 1519-5644-2914-9060.

Outcome: approved