Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з нього 19396 грн. В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем було досягнуто згоди на купівлю-продаж будинку 30 по вул.Омельченко в с.Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області, на підтвердження чого [PERSON] була надана розписка, в якій зазначено, що він зобовязується виплатити ще 19396 грн. до 05 січня 2014 року. Однак взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, у звязку з чим, посилаючись на вимоги ст..ст. 509, 530 ЦК України просить стягнути з відповідача на її користь зазначену суму. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач вдруге не зявився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їх задоволенні, надавши копії рішень судів з відносин, що виникли між сторонами. Виходячи з вимог ст.. 157 ЦПК України, та поведінка позивача, який вдруге в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, від позовних вимог не відмовлявся, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі поданої позовної заяви та наявних доказів за відсутності позивача. У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити, за наступних підстав, а саме. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між нею та відповідачем було досягнуто згоди на купівлю-продаж будинку 30 по вул.Омельченко в с.Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області, на підтвердження чого відповідачем надана розписка, про його зобовязання виплатити позивачу ще 19396 грн. до 05 січня 2014 року, які до сьогодні їй не виплачені. З рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року у цивільній справі № 183/3065/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про застосування наслідків недійсного нікчемного правочину. Зазначеним рішенням встановлено, що 15 травня 2013 року сторони домовилися про продаж [PERSON] [PERSON] [PERSON] будинку 30 по вул.Омельченко в с.Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області. [PERSON] був переданий [PERSON] аванс, за продаж в майбутньому цого будинку, однак продаж будинку не відбувся з вини [PERSON], у звязку з чим цим рішенням авас був стягнутий з неї на користь [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст. 509, 530 ЦК України, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово розяснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Таким чином в судовому засіданні не встановлено порушень зобовязань з боку відповідача, а тому, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову [PERSON] належить відмовити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed