Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до кредитної спілки Зіньківська про повернення депозиту та нарахованих відсотків. З позову вбачається, що 18.08.2009 року між нею та кредитною спілкою Зіньківська було укладено договір № 1088 про внесення внеску ( вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Ощадний на суму 10596 грн. на строк 12 (дванадцять) місяців з 18.08.2009 року по 17.08.2010 року, з виплатою 26% річних. 20.10.2010 року відповідач надав [PERSON] гарантійний лист де вказані конкретні зобовязання відповідача позивачу по додатковому пайовому внеску. 20.10.2010 року відповідач видав позивачу ощадну книжку в якій відображалися надходження вкладу і весь наступний рух коштів по рахунку. Відповідно до записів в ощадній книжці відповідач припинив нараховувати проценти на вклад позивача з 11.07.2014 року. 13.03.2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виключення її із членів кредитної спілки та повернення всієї суми вкладу і процентів за ним, на що відповідач надав усну відповідь про те, що членство буде припинено, а щодо видачі вкладу та процентів відмовив у звязку з відсутністю коштів. 09.02.2016 року позивач звернулася з повторною заявою до відповідача про виключення її із членів кредитної спілки та повернення всієї суми вкладу та процентів за ним, на що отримала 01.04.2016 року відповідь, де зазначалося, що спостережна рада та збори членів спілки від 26.03.2016 року прийняли рішення не виключати [PERSON] із членів кредитної спілки. В звязку з вище викладеним позивач звернулася з позовом до суду і просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з кредитної спілки Зіньківська на її користь банківський вклад в сумі 38845 грн.74 коп. та суму процентів у розмірі 15000 грн., які не нараховувалися відповідачем з 11.07.2014 року, моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та 88 грн.40 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, послалася на обставини викладені в позовній заяві, представник відповідача кредитної спілки Зіньківська [PERSON] позовні не визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 18.08.2009 року між [PERSON] та кредитною спілкою Зіньківська було укладено договір № 1088 про внесення внеску(вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок Ощадний на суму 10596 грн. на строк 12 (дванадцять) місяців з 18.08.2009 року по 17.08.2010 року, з виплатою 26% річних ( а.с.11). Відповідно до вказаного договору кредитна спілка Зіньківська прийняла внесок та зобовязується повернути вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку встановленому договором. Згідно п.п. 2.1,2.2. вищезазначеного договору відповідач зобов'язувався нарахувати та виплатити проценти по внеску на умовах та в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п. 3.3 договору вкладник має право по закінченню строку дії договору отримати всю належну суму коштів відповідно до умов договору. З гарантійного листа про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки від 20.10.2010 року вбачається, що спілка прийняла від [PERSON] додатковий пайовий внесок в сумі 1000 грн. на невизначений строк і зобовязується повернути всю внесену суму та проценти на умовах та в порядку визначених статутом та положенням про фінансове управління кредитної спілки. Нарахування відсотків на додатковий пайовий внесок за 2010 рік проводиться станом на 31.12.2010 року із 2011 року щоквартально ( а.с.12). Ощадно-пайовою книжкою підтверджуються внесені [PERSON] внески та нараховані відсотки по вкладу (а.с.14-15). З довідки кредитної спілки Зіньківська від 25.12.2015 року вбачається , що [PERSON] дійсно має вклад у кредитній спілці Зіньківська у вигляді додаткового пайового внеску у розмірі 38845 грн.74 коп.( а.с.13). З заяв [PERSON] вбачається, що вона зверталася до кредитної спілки Зіньківська з вимогою видати їй вклад в повному обсязі та виключити із членів кредитної спілки(а.с.16-17), але кредитна спілка відмовила у поверненні вкладу у звязку невиконанням спілкою нормативів прибутковості та платоспромосності( а.с.20-28). Згідно ч. 2\~ст. 23 Закону України Про кредитні спілки від 20 грудня 2001 р. № 2908-Ш, кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, у порядку і строки, які визначені відповідно до ч.7\~ст.10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до п. 3.2\~\~Договору, спілка зобов'язана повернути всю суму вкладу, прийнятого від вкладника, нарахувати та сплачувати вкладнику проценти за користування вкладом у строки та в розмірах, які передбачені умовами договору та дотримуватися умов цього договору. Згідно з п. 3.3 Договору, вкладник має право вимагати від Спілки виконання своїх обов'язків згідно з предметом та умовами договору; достроково в односторонньому порядку вимагати розірвання Договору, повернення суми вкладу, попередньо повідомивши спілку за десять днів в письмовій формі. По закінченню строку дії договору отримати всі належні йому суми коштів відповідно до умов цього договору. Згідно п. 4.1 Договору, вкладник має право достроково в односторонньому порядку розірвати Договір, а спілка зобов'язана повернути вкладнику всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору упродовж одного робочого дня з дати, вказаної вкладником як запланованої дати розірвання договору. Спілка зобов'язана була дотримуватися всіх умов договору № 1088 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, які передбачені самим Договором, зобов'язана була повернути [PERSON] всі належні кошти. 17.08.2010 року закінчився термін дії вищевказаного, без\~\~волевиявлення і згоди позивача договору № 1088.13.03.2015 року та 09.02.2016 року [PERSON] було направлено до спілки заяви про повернення вкладу, а також, виключення її з членів спілки ( а.с.16-17), проте кредитна спілка відмовила у поверненні вкладу у звязку невиконанням спілкою нормативів прибутковості та платоспроможності ( а.с.20-28). Згідно з\~ Постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення Банками України\~\~вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами»\~п 2.4 за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони\~\~(вкладника)\~\~або\~\~для\~\~неї грошову\~\~суму\~\~(вклад),\~\~що\~\~надійшла,\~\~зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. Договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері\~\~банківської діяльності (банківськими правилами та звичаями ділового обороту (ст.1059 ЦК України). Відповідно до п. 3.2. вказаної Постанови Правління НБУ, грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. (п.3.3). Проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту) (п.3.5). Суд критично оцінює довідку кредитної спілки «Зіньківська», в частині суми нарахування відсотків по договору, яка станом на 26.05.2016 року становить 0,00 коп., оскільки вона суперечить умовам договору укладеного з позивачем [PERSON] (а.с.58). Отже, не повернувши позивачу [PERSON] вкладені кошти, нараховані відсотки за договором про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, Кредитна спілка «Зіньківська» порушила норми, передбачені\~Цивільним кодексом України, Постановою Правління НБУ та укладеним між сторонами договором. У відповідності до ст.1 першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ч.1\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ст.15 Конституції України\~та\~ст.3 ЦПК України\~гарантується право кожній особі на захист своїх прав у судовому порядку, зокрема й прав задекларованих у вищезазначених актах матеріального та процесуального права. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені\~ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться,\~стаття 525 ЦК України\~передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом є недопустимою. Відповідно до ст.ст.\~1058,\~1060 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 1060 ЦК України: за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до\~ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до\~ст. 1058 ЦК України\~договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 Кодексу). Відповідно до\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне,банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року № 5\~Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються\~ЗУ «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в частині повернення депозиту підлягає задоволенню, а позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди,задоволенню не підлягають, оскільки\~статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції\~або випливає з її положень; - у випадках, передбачених\~Цивільним Кодексом України\~та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; - при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію\~Закону «Про захист прав споживачів»\~чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Виходячи, з наведених положень закону, моральна шкода при порушенні зобов'язання підлягає відшкодуванню, тільки у випадках, коли таке передбачено договором або законом. Оскільки, договір про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок не містить відповідних умов, підстави для стягнення моральної шкоди на користь позивачки відсутні,крім цього позивачка просить стягнути на її користь судові витрати у виді витрат на інформаційно-технічне забезпечення, відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи, тому стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення задоволенню не підлягає, оскільки такий вид судових витрат законом не передбачений. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, у відповідності до\~ст. 41 Конституції України, ст. ст.\~16,\~23,\~321,\~526,\~1058-1061,\~1066 ЦК України,Постанови Правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення Банками України\~\~вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», ст.ст.\~14,\~57 - 59,\~60,88,\~208,\~209,\~212 - 215,\~218 ЦПК України, Законом України Про кредитні спілки суд -

Outcome: partial