Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 24 жовтня 2010 року помер її батько [PERSON], а 08 березня 2015 року померла її мати [PERSON]. Мати залишила заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і все те, що буде належне їй на день смерті, заповіла їй. Після смерті матері відкрилася спадщина, що складається з будинку № 67 по вул. Шевченка в с. Раково Перечинського району. Для оформлення спадщини на вказаний будинок вона звернулася до Перечинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки право власності на вказаний будинок не було зареєстроване, а тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечив проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 08 березня 2015 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 177981, виданим 10 березня 2015 року виконкомом [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області (а. с. 7, 43, 46). Також встановлено, що [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON], про що свідчить заповіт від 10 лютого 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 210 (а. с. 8). Крім цього, встановлено, що позивач [PERSON] 06 вересня 2015 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 67/2015 стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла 08 березня 2015 року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину (а. с. 37-46). Разом з цим, згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 233/01-16 від 07 жовтня 2015 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки право власності на будинок № 67 по вул. Шевченка в с.Раково Перечинського району не було зареєстроване (а. с. 21). Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно довідки виконкому Тур'я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 1126 від 21 серпня 2015 року, за [PERSON] на час смерті (08 березня 2015 року) зареєстровано особовий рахунок обєкта погосподарського обліку № 0787-1 у погосподарській книзі № 10 «а» на 2011 2015 роки і вона дійсно була головою домогосподарства за адресою: с. Раково, вул. Шевченка, 67 Перечинського району (а. с. 9). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved