Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що 09 жовтня 2012 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, від якого сторони мають сина - [PERSON], [INFO] та який прожиає разом із позивачем. Оскільки спільне життя між сторонами не склалося, позивачем було подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідач, будучи працездатним, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участь у її вихованні не приймає, в силу чого позивач звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні 11.09.2017р. позивач позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча являється працездатним, а тому просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 3000 грн., оскільки являється безробітнім. А відтак, просив суд визначити розмір аліментів в сумі, яка не перевищуватиме 1000 грн. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 09 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] 09 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №2445. (а.с. 3) [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. (а.с. 2) Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України) Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першою статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги пояснення позивача, яка зазначила, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із нею, а також те, що відповідач даний факт не заперечує, при цьому враховуючи те, що позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, з урахуванням положень статті 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема відповідно до частини першої вказаної статті при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є людною здоровою, працездатного віку, інших осіб на утриманні немає, має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині, а тому, враховуючи вікову категорію дитини та звичайні її потреби, суд вважає, що розмір аліментів в сумі 1200 грн. від одного з батьків щомісячно є необхідним та достатнім для утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3000 грн. може поставити останнього у скрутне матеріальне становище. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту першого частини першої статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з частиною третьою статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, оскільки позивач при зверненні до суду судового збору не сплачувала, так як звільнена від його сплати, з відповідача слід стягнути на користь держави 640,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial