Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення (зміну) розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.07.2010 року з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 30 % від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначивши їх у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.07.2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. Згідно ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.09.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі №2-2647/10 від 13.07.2010 року з відповідача на користь позивача стягненні аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 30 % від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2010 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. У звязку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму та ростом цін, визначений судом розмір аліментів, не дозволяє позивачу матеріально забезпечити сина всім необхідним. На підставі викладеного позивач звернулася з даним позовом до суду. Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином. Представник позивача та відповідач надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач позовні вимоги визнав. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД №397651, виданого повторно 08.06.2018 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 15.01.20003 року. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.07.2010 року у справі №2-2647/10 з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 30 % від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.05.2010 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. За вказаним рішенням 02.08.2010 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області був виданий виконавчий лист, за яким державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції [PERSON] 27.08.2010 року відкрито виконавче провадження №21127256, про що свідчить копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2010 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 234193 від 12.07.2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.07.2017 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини та чоловіка [PERSON]. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] За рішенням суду від 13.07.2010 року з нього на користь позивача на утримання сина стягнено аліменти у розмірі 30 % від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж\~ 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч 1 ст. 82 ЦПК України обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, та враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved