Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що 19 грудня 2014 року сторони зареєстрували шлюб Горішньоплавнівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №484. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, в силу чого позивач вирішила звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Разом з тим, 28.10.2016 року позивач звернулася до суду із заявою, якою уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на місяць, оскільки позивачу стало відомо, що відповідач на даний час не працює та має нерегулярний дохід. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 грн. на місяць визнав у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 19 грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Пилявець) [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №484 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 049185, яке видане 08 вересня 2016 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. (а.с.3) Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КЕ №223071, виданого 03 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Як вбачається з довідки №944, виданої 09.09.2016р. КК «Вінниченко», [PERSON], [INFO] та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [INFO]. (а.с. 5) Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач офіційно не працює та має нерегулярний дохід, а тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Крім того, при визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини ([PERSON], 28.05. [INFO]) та звичайні потреби дитини. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача При цьому, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 250,00 грн., а також 551,20 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved