Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що на адресу ТОВ «Дистриб`юторська компанія ГУД ФУД» (за місцем роботи позивача) надійшла постанова приватного виконавця Юхименка О.Л. від 09.09.2019 року у виконавчому провадженні №59677414 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал». Підставою для відкриття такого виконавчого провадження є виконавчий напис нотаріуса №2556 від 18.07.2019 року. З моменту отримання такої постанови ТОВ «Дистриб`юторська компанія ГУД ФУД» з її (позивачки) заробітної плати здійснюється відрахування грошових коштів за виконавчим провадженням №59677414 на користь відповідача - ТзОВ «Вердикт Капітал». Також вказує, що вона (позивачка) не має жодних правовідносин з ТзОВ «Вердикт Капітал», жодних умов із зазначеним товариством не укладала, зобов`язань не має, тож підстави для вчинення виконавчого напису нотаріуса №2556 від 18.07.2019 року - відсутні. Проведення стягнення за зазначеним виконавчим написом порушує її майнові права, оскільки, в силу ст. 41 Конституції та ст.ст. 316, 319 ЦК України, право власності є непорушним і власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник може звернутися до суду з вимогою про усунення будь-яких порушень його права, в тому числі має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. А тому, просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем від 18.07.2019 року №2556; стягнути із відповідача - ТзОВ «Вердикт Капітал» судові витрати. Одночасно разом із позовною заявою позивачкою [PERSON] подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення із [PERSON] грошових коштів у виконавчому провадженні №59677414, яке відкрито на підставі виконавчого напису Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича від 18.07.2019 року №2556. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.10.2019 року задоволено заяву відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальність «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.10.2019 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення у ВП 59677414, що здійснюється на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. від 18.07.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2556 щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у сумі 31031 грн. 85 коп., до розгляду справи №711/7840/19 по суті та набрання чинності судовим рішенням. 28.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Юхименко О.Л. до суду направлено копію постанови від 22.10.2019 року про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП 59677414 з примусового виконання виконавчого напису №2256 від 18.07.2019 року (а.с. 107-108 том 1). 25.11.2019 року представником відповідача - ТзОВ «Вердикт Капітал» - адвокатом Радченко В.Ю. до суду подано відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с. 111-150 том 1), в якому остання просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову до ТзОВ «Вердикт Капітал». При цьому, просить врахувати, що 09.01.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 500447207 за умовами якого Банк надав Позичальнику - [PERSON] грошові кошти у розмірі 28820 грн. 19 коп. на умовах строковості, платності та цільового характеру із процентної ставкою 12,99 % річних, а Позичальник в свою чергу зобов`язалася здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданим Кредитом та нарахованими процентами. Однак Позичальник здійснювала лише часткові платежі на погашення основної суми кредиту, в зв`язку з чим в неї виникла за вказаним Кредитним договором заборгованість, яка в повному обсязі не погашена. 21.06.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТзОВ «Кредитні Ініціативи», а ТзОВ «Кредитні Ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500447207 від 09.012014 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . 26.12.2018 року між ТзОВ «Кредитні Ініціативи» та ТзОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТзОВ «Кредитні Ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500447207 від 09.01.2014 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . 16.01.2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал», а ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500447207 від 09.01.2014 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» наділене правом грошової вимоги до [PERSON] . Беручи до уваги фактичне невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за Договором кредиту № 500447207 від 09.01.2014 року, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. 18.07.2019 року було вчинено виконавчий напис № 2556 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». 30.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. на підставі виконавчого напису № 2556 від 18.07.2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59677414. В рамках виконавчого провадження №59677414 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. було винесено постанову від 09.09.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] . З приводу зазначених позивачем положень щодо порушення процедурних вимог під час вчинення приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. виконавчого напису № 2556 від 18.07.2019 року та наявних підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просить врахувати вимоги ст.ст. 525, 526, 611, 1049, 1054 ЦК України, які вказують на те, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття й виконання виконавчого провадження. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки. Тому, беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на час вчинення приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимиром Вікторовичем виконавчого напису № 2556 від 18.07.2019 року, існувало реальне право на стягнення. З приводу зазначених позивачем положень щодо порушення процедурних вимог під час вчинення приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. виконавчого напису № 2556 від 18.07.2019 року, просить врахувати наступне: У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5, встановлено, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документами передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року N 1172. У відповідності до ст. 77, 79 ЦПК України, де визначено належність і достовірність доказів, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Тому, наведені позивачем положення тільки вказують на обов`язковість процедури встановлення безспірності, але аж ніяк не корелюються з її порушенням. Вказані у позовній заяві положення щодо відсутності у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. документів первинного обліку для встановлення безспірності заборгованості, не відповідають дійсності, оскільки судом достовірно не було встановлено їх відсутності, та відповідно не було витребувано. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису № 2556 від 18.07.2019 року у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. були усі підстави вважати безспірною заборгованість за Договором кредиту № 500447207 від 09.01.2014 року, укладеному між ПАТ «Альфа\-Банк» та [PERSON] , відтак, вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено з дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5. А тому, просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальність «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 16.12.2019 року представником позивачки [PERSON] - адвокатом Штангеловим О.В. до суду подано відповідь на відзив (до суду надійшло) 19.12.2019 року (а.с. 159-175 том 1), в якому останній просить врахувати, що подані відповідачем - ТзОВ «Вердикт Капітал» докази, а саме: Договір факторингу № 1 від 21.06.2016 року, який укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Кредитні Ініціативи», Договір Факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, який укладений між ТзОВ «Кредитні Ініціативи» та ТзОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», та Договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, який укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТзОв «Вердикт Капітал», не свідчать про перехід права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до ТзОв «Вердикт Капітал» за Кредитним договором №500447207 від 09.01.2014 року, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , оскільки відповідних Списків боржників, права вимоги до яких передавалося ТзОВ «Вердикт Капітал» відповідачем ні суду, ані позивачу не надано. Також вказує, що в порушення п. 5.4.5 Договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, відповідачем не надано відповідного повідомлення, яке б направлялося [PERSON] про відступлення новому Кредитору права вимоги, підготовленого за формою згідно додатку №4 до цього договору, та документів, які б підтверджували здійснення даного відправлення на адресу [PERSON] , а також гарантійного листа Первісного кредитора з повним переліком Боржників, яким здійснено відправлення письмових повідомлень згідно п. 5.4.5 цього Договору. При цьому просить врахувати, що [PERSON] жодних листів від ТзОВ «Вердикт Капітал» не отримувала. Крім того. просить врахувати, що ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.11.2014 року у цивільній справі №751/11724/14 задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа. Видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», винесеного 19.09.2014 року по справі №2604-9/835/14 Третейського суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №500447207 в розмірі 34102 н 03 коп. 10.06.2016 року державним виконавцем Потапенко В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №751/11724/14, виданим 03.12.2014 року. Того ж дня, постановою державного виконавця звернуто стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] та направлено для виконання за місцем роботи останньої. Так, з моменту отримання ТОВ «Гала-торг» вищевказаної постанови, та по теперішній час, з заробітної плати [PERSON] здійснюються відрахування в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №751/11724/14 на користь ПАТ «Альфа-Банк». З червня 2017 року [PERSON] працевлаштована в ТОВ «Дистриб`юторська компанія ГУД ФУД», куди було перенаправлено постанову державного виконавця для виконання. За час роботи в ТОВ «Дистриб`юторська компанія ГУД ФУД», з заробітної плати [PERSON] здійснено відрахувань в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №500447207 на загальну суму 16985 грн. 18 коп. Отже, відповідно до п. п. 1.1-1.2 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, враховуючи вищевказане, слід зазначити, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про обізнаність боржника щодо вимог кредитора. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання і боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Вказує, що на адресу [PERSON] не надходили будь-які документи, повідомлення про наявну суму заборгованості перед стягувачем, що позбавило її можливості надання заперечень щодо розміру заборгованості та її розрахунку. Таким чином, в розпорядженні приватного нотаріуса не було усіх необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, а отже виконавчий напис нотаріуса від 18.07.2019 року №2556 вчинено з грубим порушенням вимог законодавства, а саме - без необхідної перевірки наявності права вимоги ТзОВ «Вердикт Капітал» перед [PERSON] та безспірності боргу, зокрема інформації про обізнаність боржника про наявність та розмір боргу та наявності у нього заперечень проти заборгованості. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Штангелов О.В. не з`явилися, але про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. 03.08.2020 року представник позивачки - адвокат Штангелов О.В. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивачки. Представник відповідача - ТзОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. В судове засіданні третя особа - приватний нотаріус приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Юхименко О.Л. не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що 18.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було вчинено виконавчий напис №2556 про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 31031 грн. 85 коп. Вказане стверджується постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 09.09.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , з якої вбачається, що таке звернення на доходи боржника [PERSON] було вчинене у виконавчому провадженні №59677414 саме з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса БРНО Київської області Колейчик В.В. №2556 від 18.07.2019 року про стягнення із [PERSON] на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 31031 грн. 85 коп. (а.с. 12 том 1). Крім того, вказана обставина (існування вищевказаного виконавчого напису) не заперечувалася і представником відповідача - ТзОВ «Вердикт Капітал» в письмову відзиві на позовну заяву, в якому представник вказує на обґрунтованість його видання приватним нотаріусом Колейчик В.В. та на відсутність підстав для його скасування. Оскільки такий виконавчий напис позивачка [PERSON] не отримувала, в зв`язку з чим і не могла його подати до суду, судом було задоволено клопотання [PERSON] про витребування у приватного нотаріуса Колейчик В.В. належним чином завіреної нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису нотаріуса від 18.07.2019 року №2556 про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 31031 грн. 85 коп. (ухвала суду від 19.02.2020 року, а.с. 194 том 1). Однак, незважаючи на неодноразові направлення такої ухвали суду на адресу приватного нотаріуса БРНО Київської області Колейчик В.В. та факт її отримання приватним виконавцем, останній запитувану судом інформацію не надав, в зв`язку з чим ухвала суду залишилася без виконання з незалежних від позивачки причин. За таких підстав, вживши всіх заходів для виконання вищевказаної ухвали, та враховуючи принципи змагальності та диспозитивності, суд приймає рішення на підставі наданих сторонами та наявних у справі доказів. Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка вказує, що вона не мала жодних правовідносин із відповідачем - ТзОВ «Вердикт Капітал», оскільки жодних угод та зобов`язань не укладала, тому вважає, що підстав для вчинення приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. виконавчого напису №2556 від 18.07.2019 року про стягнення з неї на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» боргу в розмірі 31031 грн. 85 коп. не було. Відповідно і просить визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Частиною 2 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5, встановлено, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документами передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року N 1172. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1-3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). За змістом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану у договорі адресу. Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.4, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ цього ж Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Так, п.п.1, 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Зокрема, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 Переліку документів). Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виходячи із наведеного, строк протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Таким чином, для вирішення питання щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мають бути встановлені: належність кредитору права на стягнення заборгованості за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також необхідно встановити наявність (відсутність) об`єктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. Заперечуючи проти задоволення позову та обґрунтовуючи своє право грошової вимоги до [PERSON] , а також підставність вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису №2556 від 18.07.2019 року, відповідач - ТзОВ «Вердикт Капітал», в особі представника - Радченко В.Ю., подав до суду наступні докази: - копію Кредитного договору №500447207 від 09.01.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , за умовами якого Банк надав Позичальнику - [PERSON] грошові кошти у розмірі 28820 грн. 19 коп. на умовах строковості, платності та цільового характеру із процентної ставкою 12,99 % річних (а.с. 118 том 1); - копію Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (Додаток №1 до Кредитного Договору №500447207 від 09.01.2014 року (а.с. 117 том 1); - копію Договору Факторингу № 1 від 21.06.2016 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (даний договір наданий лише частково, без усіх його сторінок, а лише 1-а сторінка, де зазначені сторони договору, та предмет договору (п.п. 1.1, 1.2 Договору) та частково останню сторінку договору, де зазначено назви, адреси та реквізити сторін (п.п. 12.1, 12.2 Договору), (а.с. 129 том 1); - копію Договору Факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» (а.с. 130- 140 том 1); - копію Договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (а.с. 119-128 том 1); Інших доказів на обґрунтування заперечень проти позову відповідачем - ТзОВ «Вердикт Капітал» суду не надано. Даючи оцінку вищевказаним доказам, суд вважає за необхідне зазначити, що жоден із вище перелічених доказів, які надані відповідачем, не підтверджують існування будь-яких зобов`язань між ТзОВ «Вердикт Капітал» та [PERSON] , а відповідно і права ТзОВ «Вердикт Капітал» на стягнення із [PERSON] заборгованості за Кредитним договором Договору №500447207 від 09.01.2014 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк». Так, Договір факторингу № 1 від 21.06.2016 року, який укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Кредитні Ініціативи», Договір Факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, який укладений між ТзОВ «Кредитні Ініціативи» та ТзОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та Договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, який укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТзОв «Вердикт Капітал», не свідчать про перехід права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до ТзОв «Вердикт Капітал» за Кредитним договором №500447207 від 09.01.2014 року, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , оскільки в них зазначено про загальний перехід права грошової вимоги Первісного Кредитора до Нового Кредитора за Договорами, які визначені у відповідних Додатках до вказаних договорів, які є їх невід`ємними частинами. Однак жодного із Додатків (Списків) до вказаних Договорів, з яких би вбачалося, що за такими договорами передавалося право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №500447207 від 09.01.2014 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», суду не надано. До того, ж Договір Факторингу № 1 від 21.06.2016 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк та ТзОВ «Кредитні Ініціативи», взагалі не може бути належним доказом, оскільки суду надані лише окремі його сторінки, які не розкривають його суть та умови. Крім того, відповідачем і не надано суду і розрахунку заборгованості відповідачки [PERSON] за Кредитним договором №500447207 від 09.01.2014 року чи виписки із рахунку боржника [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, які ним подавалися приватному нотаріусу Колейчику В.В. для вчинення виконавчого напису, як це передбачено Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим № 1172 від 29.06.1999 року. Також не надано суду і відповідної письмової вимоги (повідомлення) про усунення порушень боржнику [PERSON] , яка мала бути поданою стягувачем - ТзОВ «Вердикт-Капітал» приватному нотаріусу Колейчику В.В. для вчинення виконавчого напису, як це передбачено вищезгаданим Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Вищенаведене не підтверджує безспірності заборгованості та взагалі наявності у відповідача - ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №500447207 від 09.01.2014 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк». Разом з тим, суд враховує і наступне. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.11.2014 року було задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа та видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз», винесеного 19.09.2014 року по справі №2604-0/835/14 Третейського суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за Кредитним договором №500447207 від 09.01.2014 року в розмірі 34102 грн. 03 коп., а також витрат по сплаті третейського збору в розмірі 400 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 162 том 1). Вказане рішення було звернуто до примусового виконання до Шевченківського відділу ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. Постановою державного Шевченківського відділу ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 10.10.2016 року при примусовому виконанні виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова №751/11724 від 03.12.2014 року про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 34345 грн. 63 коп. було звернуто стягнення на заробітну плату боржника - [PERSON] (а.с. 163 том 1). Як вбачається із виписки банку по боржнику [PERSON] ТОВ «Дистриб`юторська компанія ГУД ФУД» (за місцем роботи позивачки) за період з липня 2017 року по серпень 2019 року здійснювалися відрахування із заробітної плати [PERSON] на погашення заборгованості згідно виконавчого листа №751/11724 від 03.12.2014 року (а.с. 164 том 1). Таким чином встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» скориставшись своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором №500447207 від 09.01.2014 року та змінив строк виконання основного зобов`язання. Відповідно права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах, а саме ПАТ «Альфа-Банк», а в подальшому і Нового Кредитора (у випадку доведеності його права вимоги відповідними доказами) мали забезпечувати частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За таких підстав, вищенаведене та відсутність виписки із рахунку боржника [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (розрахунку заборгованості відповідачки [PERSON] за Кредитним договором №500447207 від 09.01.2014 року), які мали бути подані приватному нотаріусу Колейчику В.В. для вчинення виконавчого напису, також не підтверджує безспірності заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «Вердикт Капітал» навіть за умови надання відповідних доказів переходу до ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №500447207 від 09.01.2014 року. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка вказувала, що в неї не існує жодних зобов`язань перед відповідачем - ТзОВ «Вердикт Капітал» та просила витребували у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. копії нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису №2556 від 18.07.2019 року про стягнення із неї заборгованості на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 31031 грн. 85 коп. Однак приватний нотаріус отримавши ухвалу суду від 19.03.2020 року самоусунувся від її виконання (докази отримання ухвали - рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 210 том 1, а.с. 223 том 1). Таким чином, суд вважає що позивач, на якого покладено обов`язок доказування позовних вимог, зі своєї сторони вжив заходів для доведення своїх вимог належними доказами, однак такі докази не були надані з незалежних від нього обставин. В свою чергу відповідач - ТзОА «Вердикт Капітал», на якого в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України, покладений обов`язок доведення своїх заперечень належними доказами, та який такі докази має в своєму розпорядженні, оскільки саме він, як стягувач, зобов`язаний був надати їх приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису №2556 від 18.07.2019 року про стягнення із [PERSON] заборгованості в розмірі 31031 грн. 85 коп., і відповідно останній мав можливість надати такі докази і суду для їх дослідження в судовому засіданні, однак цього не зробив. Частиною ч. 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. А відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. №2556 від 18.07.2019 року таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивакою [PERSON] сплачено судовий збір за подання даного позову у розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1 том ). Крім того, позивачкою сплачений судовий збір і за подання заяви про забезпечення даного позову в розмірі 384 грн. 20 коп., що також підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 25 том 1). Таким чином всього позивачкою сплачено судовий збір в загальному розмірі 1152 грн. 60 коп. Враховуючи, що позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволено, тому на підставі ст.. 141 ЦПК України, до стягнення із відповідача - ТзОВ «Вердикт Капітал» на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню і судовий збір в розмірі 1152 грн. 60 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається із матеріалів справи позивачкою [PERSON] були понесені витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн., що стверджується Угодою про надання правової допомоги від 19.09.2019 року, попереднім розрахунком суми судових витрат від 25.09.2019 року, актом приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правової допомоги від 19.09.2019 року, квитанцією від 25.09.2019 року про вартість витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., квитанцією від 26.03.2020 року про вартість витрат на правничу допомогу (а.с. 5-9, 229 том 1). Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір правової допомоги є співмірним з розміром заявлених вимог та обсягом виконаних адвокатом робіт, а тому до стягнення з відповідача - ТзОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] підлягають понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved