Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що 12.09.2017 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі з відповідачем дітей не мають. Вказує, що протягом останнього часу сімейне життя між нею та відповідачем погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та окремого проживання. Також позивач зазначає, що кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, мають різні погляди на сімейні цінності, нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклування та побудову сімейних відносин між собою, на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а тому шлюб носить лише формальний характер. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. 20 серпня 2019 року Дарницьким районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 12-13). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с. 32-33). 14 січня 2020 року судом постановлено ухвалу якою підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 46). В судове засідання позивач не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Позивач суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у заяві вказала, що позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 12 лютого 2020 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 12.09.2017 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Дарницького районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 2006 (а.с. 6). З пояснень позивача від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с. 1)

Outcome: approved