Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 14 серпня 1973 року Новомосковським міським відділом запису актів громадського стану Дніпропетровської області зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 474. Від даного шлюбу у них двоє спільних дітей, які на даний час повнолітні. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося, сторони проживають окремо, тому збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. А тому, просила суд позов задовольнити - шлюб розірвати, залишивши прізвище « [PERSON] ». В дане судове засідання позивач не з`явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідне відстеження\~про отримання\~поштового повідомлення\~2\~травня 2020\~року. Правом подати відзив не скористався. Ухвалою Маневицького районного суду від 7 травня 2020 року постановлено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача [PERSON] , ухвалити рішення при заочному розгляді справи. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши обставини\~справи та\~дослідивши письмові\~матеріали,\~судприходить наступних висновків. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 серпня 1973 року, який зареєстрований Новомосковським міським відділом запису актів громадського стану Дніпропетровської області, актовий запис № 474, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.16). Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача її прізвище залишити « [PERSON] ». На підставі статей 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved