Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до з позовом до [PERSON], третя особа Четверта одеська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 07.06.2002 року та визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Позов обґрунтований тим, що в свідоцтві була допущена помилка, оскільки позивачка з матірю [PERSON] успадковували по ? частині після смерті батька [PERSON], а не по ? частині. Дану помилку неможливо усунути оскільки нотаріус помер, тому вирішення цього питання можливе лише в судовому порядку. В судовому засіданні позивач та її адвокат повністю підтримали позов та додали, що за життя мати та батько сторін були співвласниками будинку в рівних частинах, відповідач не претендував на спадкове майно, тому позивач є спадкоємицею будинку. Відповідач повністю погодився з заявленими вимогами та підтвердив, що не претендує на спадкове майно. Заслухавши позивача її адвоката та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 07.06.2002 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Потоня Є.С. щодо спадкового майна, після смерті [INFO] року [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом його дружині [PERSON] та доньці [PERSON] в рівних частинах, тобто по ? частині житлового будинку [ADDRESS], належного спадкодавцю на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності , посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 07.12.1956 року за реєстром №4-9649 і зареєстрованого в Одеському МБТІ та РОН під реєстром №20200 на сторінці №91, книга №200. Відповідно до виписки із рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих №444 від 26 травня 1961 року був затверджений акт прийняття будинку. Житловий будинок [ADDRESS] в цілому складається з однієї кам'яної житлової будівлі - 37,0 кв.м житлової площі, зазначеної в схематичному плані літерою - «А», з надвірними господарчими спорудженнями, зазначеними літерами: «Б» - літня кухня, №1,2,4 - огородження, 1 - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 538 кв.м (по фактичному користуванню). Як видно зі свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] 26 лютого 1956 року уклали шлюб. Згідно з нормами ст.125 Кодексу законув про сімю, опіку, шлюб і акти громадського стану УРСР (1926 р) майно, яке було придбано подружжям сумісним трудом під час шлюбу належить обом подружжям на праві приватної власності в рівних частинах. Отже, враховуючи вказану норму, будинок є спільним майном подружжя, тому [PERSON], матір позивача, була власницею ? його частини, а спадкове майно після смерті [PERSON] складалося з ? частини будинку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом за яким дружина та донька успадковували по ? частині є незаконним, оскільки кожна з них мала право на ? частину. [INFO] року матір позивача та відповідача [PERSON] померла, тому з урахуванням належної їй ? частки в спільному майні подружжя та ? частки від спадкового майна після чоловіка, після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з ? частин будинку. Згідно з матеріалами спадкової справи №312/2006 до майна померлої [PERSON] спадкоємці [PERSON] та [PERSON], які є дітьми, звернулися з заявами про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори від 19.09.2006 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з невірним визначенням розмірів часток. В судовому засіданні відповідач заявив, що не претендує на спадкове майно та згоден на визнання права власності на будинок за позивачкою. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав є спадкування майна відповідно до ст.1217 ЦК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Книгу третю ЦК України, зокрема Главу 24 «Набуття права власності» ст.328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлений позов є обґрунтованим, тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст.328 ЦК України необхідно визнати право власності за позивачкою житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, який в цілому складається з однієї кам'яної житлової будівлі - 37,0 кв.м житлової площі, зазначеної в схематичному плані літерою - «А», з надвірними господарчими спорудженнями, зазначеними літерами : «Б» - літня кухня , №1,2,4 - огородження, 1 - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 538 кв.м (по фактичному користуванню).

Outcome: approved