Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бериславського районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 01.09.2007 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Однак, подружнє життя у сторін не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем та на подальше спільне життя, а також ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного, на даний час проживають окремо. Ведення спільного господарства припинено, шлюб існує формально. Тому, у зв`язку з викладеним, позивач просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, прізвище залишити без змін « [PERSON] ». Ухвалою суду від 22.07.2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, просить розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Окрім цього виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.09.2007 року, про що відділ реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції Херсонської області видано свідоцтво про шлюб, актовий запис №55, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10). Сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 02.08.2013 року [PERSON] , [INFO] змінила ім`я, про що 02.08.2013 року складено відповідний актовий запис №25. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: [PERSON] (а.с. 22). Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - [PERSON] , [INFO] , змінено на - [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені. Подружнє життя у сторін не склалося. Шлюбні відносини припинені, кожен має своє особисте життя. Ведення спільного господарства припинено, шлюб існує формально. Спору про місце проживання дитини немає. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю на час розгляду справи немає. Поновлення шлюбних відносин та збереження сім`ї не є можливим, сім`я розпалась, шлюб існує формально. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України). Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, спору про місце проживання дитини немає, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Крім того, в порядку ст.113 СК України, позивач має право іменуватися прізвищем, отриманим нею після реєстрації шлюбу, також після його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved