Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що вона в період з 20.03.2017 року по 31.12.2018 року перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурильна техніка». За час її роботи ї з боку відповідача їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 11927,54 грн., в тому числі 5920,44 грн. заробітна плата, 6007,10 грн. вихідна допомога. Після отримання загальнообов`язкових платежів за грудень 2018 року до виплати належали кошти в сумі 9601,67 грн. 31.12.2018 року була звільнена в зв`язку зі скороченням штату. При звільненні з Товариства їй належали до виплати кошти в сумі 12049,42 грн., з них - 2447,75 грн. - невиплачена заробітна плата за листопад 2018 року, 9601,67 грн. - невиплачена заробітна плата за грудень 2018 року. 24.01.2019 року їй на мобільний телефон прийшло СМС - повідомлення, що на її рахунок поступили вищезазначені кошти. Враховуючи те, що відповідач не провів повний розрахунок при її звільненні, а також те, що з моменту звільнення до моменту виплати заборгованої заробітної плати за грудень місяць 2018 року минуло 16 робочих днів, вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5974,47 грн. Відтак, просить стягнути з відповідача вищезгадану суму. Крім того, вказує на те, що діями відповідача їй завдано моральної шкоди, розмір якої визначила в сумі 5000 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані із розглядом справи та витрати за надання правової допомоги. 28.05.2019 року на адресу суду від генерального директора ТзОВ «Універсальна бурильна техніка» Джигалова С.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить в задоволені позовних вимоги позивача відмовити в повному обсязі, зазначаючи, що позивачем розрахунок середнього заробітку обчислено не вірно. Зазначає, що на підприємстві згідно наказу № 346/в від 27.12.2018 року протягом 02.01.2019 року по 31.01.2019 року було оголошено простій, який обумовлений відсутністю замовлень та матеріалів виробництва, а відтак затримка у проведенні розрахунку із звільненим працівником була обумовлена об`єктивними причинами і вини власника або уповноваженого ним органу у вказаній затримці немає. Також просить відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди так як вона не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала та просила його задоволити. Представник відповідача та третя особа, які належними чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явлися, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Посилання позивача на непроведення розрахунку в зв`язку з простоєм на підприємстві, який мав місце в період з 02.01.2019 року по 31.01.2019 року згідно наказу №346/в від 27.12.2018 року є безпідставним, оскільки про такий відповідач був обізнаний заздалегідь, як мінімум з часу видання наказу - [INFO] . Відповідно до копії трудової книжки позивача [PERSON] , остання в період з 20.03.2017 року по 31.12.2018 року перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурильна техніка». Як встановлено матеріалами справи, на момент звільнення - 31.12.2018 року з позивачем не було проведено повного розрахунку, у відповідності до ст.116 КЗпП України. Такий відбувся аж 24.01.2019 року. Таким чином затримка у виплаті становила 16 робочих днів. У разі невиконання обов`язку передбаченого ст.116 КЗпП України наступає відповідальність передбачена ст. 117 цього кодексу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). При вирішенні позовної вимоги в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку суд не приймає до уваги розрахунок наведений позивачем, оскільки у ньому на підставі документа пенсійного фонду зазначені суми нарахувань із відповідними доплатами, що не входять до розрахунку середнього заробітку згідно п.4 розділу ІІІ згаданої постанови КМУ №100. Натомість, поданий відповідачем розрахунок середнього заробітку, підтверджений відповідними документами по підприємству. Такий обраховується сумою нарахованої заробітної плати за листопад і грудень, поділеною на кількість робочих днів у ці два місяці, а саме (6007,00 грн. + 5740,87) : (22+19) = 286,53 гривень. Отже сума до відшкодування за затримку становитиме 286,53 гривень х 16 роб. днів = 4584,53 гривень. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то суд сприймає наведені позивачем підстави і відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, з врахуванням вимог розумності і справедливості вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2000 гривень. Оскільки, позивач сплатив судовий збір на суму 768,40 грн., то такий також підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, як і стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 600 грн. Розподіл даних судових витрат проведений відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved