Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат, двох коридорів, кладовищ (підвалу), 100 % сіней, 100% сараю літ. «Б», 1/2 сараю літ. «В», 1/2 вбиральні літ. «Г». Сусідкою позивача є [PERSON], яка є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] самовільно встановила паркан, який позбавляє позивача будь-якого підходу до належної їй власності, а саме 1/2 сараю літ. «В», 1/2 вбиральні літ. «Г», а також не дозволяє утеплити позивачу східну частину стіни, належної їй квартири. [PERSON] завдала позивачу великих моральних страждань, оскілки тривалий час позбавляє позивача можливості користуватися її власністю, між ними виникають постійні лайки, під час яких відповідач ображає позивача. Позивач просить суд постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні її власністю, а саме 1/2 сараю літ. «В», 1/2 вбиральні літ. «Г», які відносяться до її квартири [ADDRESS] шляхом демонтування за її рахунок самочинно встановленого паркану довжиною 2 м 50 см та висотою 1 м 80 см та не чинити їй перешкоди в утепленні східної частини стіни, належної їй квартири. Стягнути з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди та зобов'язати відповідача дотримуватись принципу добросусідства. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Представник позивача пояснила, що позивачу на праві власності належить вказана вище квартира та 1/2 сараю літ. «В», 1/2 вбиральні літ. «Г». Відповідач, порушуючи вимоги чинного законодавства, не дає можливості користуватись позивачу, належною їй 1/2 частиною сараю літ. «В» та 1/2 частиною вбиральні літ. «Г» шляхом самовільно встановленого паркану з шиферу, який не має хвіртки для проходу позивача до її власності. Крім того, позивач через такі дії відповідача не має можливості утеплити східну частину стіни, належної їй квартири На неодноразові прохання позивача надати їй таку можливість, відповідач не реагує, постійно створює конфліктні ситуації, починає скандали, під час яких ображає позивача, висловлюється на її адресу брудною лайкою. Все це чують сусіди та інші люди, які присутні в цей час, що принижує гідність позивача та призводить до її поганого самопочуття. Також представник позивача вказує на невиконання відповідачем рішення та припису виконавчого комітету Могилів-Подільської ради щодо демонтажу самовільно встановленого відповідачем паркану. Зазначила, що така протиправна поведінка відповідача завдає моральної шкоди позивачу, яка оцінена нею в 5000,00 грн. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити. Пояснила, що вона дійсно самовільно встановила паркан з шиферу, оскільки не бажає, щоб будь-хто заходив на її подвір'я. Підтвердила, що позивач через встановлення такого паркану не має можливості користуватись, належною їй 1/2 частиною сараю літ. «В» та 1/2 частиною вбиральні літ. «Г» та утеплити східну частину стіни, належної їй квартири. Зазначила, що утеплення позивачем східної частини стіни призведе до порушення загального вигляду будинку. Підтвердила, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, є комунальною власністю та те, що вона знає про рішення виконавчого комітету ради щодо демонтажу паркану, проте виконувати його не буде, оскільки більше проживає в будинку і має більше прав. Представник третьої особи в судове засідання не прибула, подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю підтримує. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], яка складається з двох жилих кімнат 1-5, 1-6, житловою площею 28,0 м. кв., двох коридорів 1-1, 1-4, кладової (підвалу) 1-3, 100% сіней літ «а», 100% сараю літ «Б», 1/2 сараю літ «В», 1/2 вбиральні літ «Г», загальною площею 48,3 кв.м (а.с. 10, 11). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частинами 1, 2 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що відповідач самовільно встановила паркан з шиферу, який не має хвіртки для проходу до належної позивачу 1/2 частини сараю літ. «В» та 1/2 частини вбиральні літ. «Г». Крім того, через такі дії відповідача позивач не має можливості здійснити утеплення східної частини стіни, належної їй квартири. Факт самовільного встановлення паркану відповідачем також підтверджується рішенням Могилів-Подільської міської ради 55 сесії 5 скликання № 55 від 17.12.2009 «Про затвердження Висновків земельної комісії» та листом виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 06-07/362 від 27.06.2014, якими зобов'язано відповідача демонтувати самовільно встановлений паркан (а.с. 8, 9). Також факт наявності перешкод у користуванні позивачем її власністю та неможливості здійснити роботи по утепленню східної частини стіни квартири підтвердили, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини та оцінивши, зібрані в судовому засіданні докази, суд вважає, що самовільне встановлення відповідачем паркану з шиферу перешкоджає позивачу користуватись належною їй 1/2 частиною сараю літ. «В» та 1/2 частиною вбиральні літ. «Г» та обслуговувати квартиру, а саме утеплити східну частину стіни квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких підстав, з метою усунення перешкод в користуванні власністю позивача, необхідно зобов'язати відповідача не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні її власністю, а саме 1/2 сараю літ. «В», 1/2 вбиральні літ. «Г», які відносяться до її квартири [ADDRESS] Вінницької області шляхом демонтування за рахунок [PERSON] самочинно встановленого паркану. Та зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в утепленні східної частини стіни квартири [ADDRESS] Вінницької області. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частиною 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як вже зазначено вище, судом установлено, що відповідач, самовільно встановивши паркан з шиферу, порушила право позивача користуватись та належним чином обслуговувати своє майно. Крім того, з пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що з 2010 року відповідач є ініціатором постійних сварок з позивачем, під час яких ображає позивача, висловлюється на її адресу нецензурною лексикою, при цьому принижуючи її гідність як жінки через вади здоров'я. Свідки підтвердили, що після таких образ з боку відповідача, позивач дуже страждає, плаче, у неї підвищується тиск та вона приймає ліки для підтримання роботи серця. Суд, зважаючи на пояснення позивача, свідків, приходить до висновку, що протиправними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода. Разом з тим, визначаючи її розмір, суд бере до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, їх тривалість та вважає, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, у розмірі 200,00 грн. Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача дотримуватись принципу добросусідства суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Так, ними можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Разом з тим, дотримання принципу добросусідства законодавець визначає щодо власників та землекористувачів земельних ділянок у статті 103 Земельного кодексу України. Проте, ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 04.09.2014 позовна вимога щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишена без розгляду на підставі письмової заяви позивача (а.с. 37, 39). Крім того, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ні позивач, ні відповідач не є власниками чи землекористувачами земельної ділянки, на якій розташовані їх квартири, земельна ділянка перебуває у комунальній власності. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу адвоката, яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги від 04.09.2014, позивачем надано квитанцію № 10 від 7 жовтня 2014 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно вищевказаної квитанції позивачем сплачено 2000,00 грн. за складання позовної заяви, підготовку справи та ведення справи в суді. Оскільки, позовна заява була підписана та подана до суду 18.07.2014, а договір про надання правової допомоги було укладено 04.09.2014 року, стягненню з відповідача підлягають лише понесенні позивачем судові витрати на оплату послуг адвоката на ведення справи в суді. Відповідно до Журналів судового засідання від 04.09.2014 та від 07.10.2014 адвокат [PERSON] надавала позивачу правову допомогу у судовому засіданні загалом протягом 112 хвилин. Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 1218,00 грн. Таким чином, розмір оплати за одну хвилину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні становить 1218 грн.*40%= 487,2 грн./60 хв.=8,12 грн. Відтак, розмір компенсації витрат позивача на правову допомогу адвоката, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 112 хв.*8,12 грн. = 909,44 грн. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial