Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що 14 лютого 2018 року Ізюмським міськрайонним реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області сторонами зареєстровано шлюб. Від подружнього життя мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сини мешкають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Батько дитини разом з позивачем та сином не проживає. Матеріальної допомоги на утримання спільної дитини відповідач в добровільному порядку не надає. Позивач не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, так як має працездатний вік. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісяця, до досягнення сином [PERSON] трьох років. Ухвалою суду від 12 червня 2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Відповідач у справі [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , де зазначив, що вже сплачує аліменти на утримання дитини, на його утриманні знаходиться мати пенсіонерка, через що стягнення аліментів на утримання дружини позбавить його права на нормальне існування, просив задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з його аліменти на користь непрацюючої дружини у розмірі 600 гривень щомісячно. У відповіді на відзив [PERSON] позивач просила ухвалити рішення та задовольнити її позовні вимоги. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зіст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який 14 лютого 2018 зареєстрований Ізюмським МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 14.02.2018 року, актовий запис №26. Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.10, 15). Сини мешкають з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що вбачається з наданої копії довідки про реєстрацію місця проживання особи.(а.с.19) Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ізстатті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ч.1ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зіст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Посилання відповідача про те, що він не має змоги сплачувати аліменти на дружину, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідач у справі [PERSON] офіційно працевлаштований та має постійний дохід. Тому є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то на підставіст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved