Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт приналежності їй заповіту, складеного громадянином [PERSON] 31 липня 2018 року на ім`я [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Глуховцевою Н. В. і зареєстрованого за № 2384. В обґрунтування вимог зазначено, що 31.07.2018 батько заявниці - [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповів декільком особам, у тому числі і заявниці, ім`я якої відображено у заповіті відповідно даних у паспорті, виданому 1998 року, а саме « [PERSON] ». [PERSON] помер [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина. Проте, заявниці було повідомлено, що вона не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки за новим паспортом, а саме ID-карткою, яку остання отримала 07.11.2018, її прізвище за новими правилами транслітерації вказано не « [PERSON] », а « [PERSON] ». Розбіжність в написанні прізвищ у паспорті заявниці та правовстановлюючому документі - заповіті від 31.07.2018, перешкоджає їй в отриманні свідоцтва про право на спадщину і порушує її інтереси, у зв`язку з чим заявниця звернулася до суду. Представником [PERSON] - [PERSON] , який діє на підставі ордеру, подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , про що зазначено у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому Палацом новонароджених м. Харків 19.01.1971 (а.с. 6). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Палацом «Жовтневий» м. Харків 05.10.1991, [PERSON] уклала шлюб з « [PERSON] » (зазначено російською), після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (зазнчено російською) (а.с. 7). В паспорті громадянина України, виданому Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. 17.08.1998 на ім`я заявниці, зазначено українською прізвище останньої як « [PERSON] » (а.с. 11). 31.07.2018 батьком заявниці - [PERSON] , складено заповіт, яким він заповів усе своє майно, яке належатиме йому на день смерті, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , із земельної ділянки загальною площею 0,1732 га (кадастрові номери [NUMBER] , [NUMBER] ), на якій він розташований, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках, а саме по 1/4 частці кожному. Заповіт посвідчено 31.07.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н. В. та зареєстровано в реєстрі за № 2384 (а.с. 5). [INFO] року [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області 12.09.2018 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Однак, заявниця не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з розбіжністю зазначення її прізвища. Так, з копії паспорта громадянина України (ID-картка), виданого 07.11.2018 на ім`я заявниці, вбачається, що її прізвище зазначено як « [PERSON] » (а.с. 12-13). Окрім того, в офіційному перекладі з російської мови на українську мову свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.10.1991 Палацом «Жовтневий» м. Харків, вбачається, що за правилами транслітерації прізвище позивача українською зазначено « [PERSON] » (а.с. 8), що також вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію щлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00016720930 (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, заява розглядається в порядку окремого провадження. Частипною першою ст. 318 ЦПК України передбачено, що заявник у своїй заяві зобов`язаний зазначити який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. В п. 12 вищевказаної Постанови зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 293 ЦПК у порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відтак, судом достовірно встановлено, що в заповіті, складеному 31.07.2018 [PERSON] , зареєстрованому в реєстрі за № 2384, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н. В., прізвище заявниці [PERSON] вказано за старими правилами транслітерації як « [PERSON] ». Таким чином, факт належності [PERSON] зазначеного вище правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки необхідне заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину в передбаченому законом порядку після смерті батька [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved