Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що 10 жовтня 1993 року між сторонами по справі у Вербилівській сільській раді Рогатинського району івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №18. За час спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє синів [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], які на даний час досягли повноліття. Спільне проживання з відповідачем склалося невдало, вони припинили спільне проживання. Шлюб носить формальний характер. Можливості зберегти сім'ю немає. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме інтересам позивачки. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивачка не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без її участі. Просила позовні вимоги задовольнити, не надавати терміну для примирення, оскільки спільне проживання неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнав. Просив шлюб розірвати, не надавати терміну для примирення. Справу просив слухати без його участі, про що направив на адресу суду письмове клопотання. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серія І-НМ №264809, виданного 10 жовтня 1993 року Вербилівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області, 10 жовтня 1993 року Вербилівською сільською радою було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Актовий запис про одруження №18. після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно свідоцтв про народження серія І-НМ №046189, І-НМ №046188, виданих 27 вересня 1996 року виконавчим комітетом Вербилівської сільської ради, [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] Ярославовочи і [PERSON]. За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сімю. [PERSON] користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, неповнолітніх дітей на утриманні в подружжя немає, у обох наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам сторін по справі, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved