Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON]\~ про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що 19.12.1998 року вона одружилася з [PERSON], відповідачем по справі, зареєструвавши шлюб у с. Крихівці Івано-Франківської міськради Івано-Франківської області, актовий запис №19 (свідоцтво серії І-НМ №003735 від 19.12.1998р., а.с. 5). Від даного шлюбу у них є діти: [PERSON], 22.04.2001р.н. та [PERSON], [INFO] ( а.с.6). Позивачка вказує, що сімейне життя у них з часом почало погіршуватися, що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спору щодо місця проживання дитини та поділу майна між сторонами немає. Просить позов задовольнити, розірвати шлюб, та відмовилася від вимоги щодо визначення місця проживання дітей, просила\~ проводити розгляд справи без її участі, про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи про що свідчить поштове повідомлення про вручення. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони подружніх відносин не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. Згідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач\~ в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, просила на дошлюбне не змінювати. В той же час за вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому позивач у своїй заяві просить понесені нею судові витрати залишити за нею. Відтак суд вважає за можливе судові витрати понесені позивачем залишити за нею. На підставі наведеного, 31 Цивільного кодексу України,\~ ст.ст. 104, 109-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved