Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, Руднєвої тупик, 3, загальною площею 138,5 кв.м., житловою площею 60,1 кв.м.; земельну ділянку, розташовану за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, Руднєвої тупик, 1,3, площею 0,1 га, кадастровий номер 2310400000:12:010:0001, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаних житлового будинку та земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 29 січня 1992 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, на імя відповідача на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу сторони придбали земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, Руднєвої тупик, 1,3, кадастровий номер 2310400000:12:010:0001, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та недобудований житловий будинок готовністю 95%, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, Руднєвої тупик, 3. Вважає, що вищезазначений житловий будинок та земельні ділянка є обєктами права спільної сумісної власності, оскільки вона буди придбані під час шлюбу та за спільні кошти. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 29 січня 1992 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. На підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 27 грудня 2005 року [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, Руднєвої тупик, 1,3, кадастровий номер 2310400000:12:010:0001, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та на недобудований житловий будинок готовністю 95%, що розташований за адресою: Запорізька область, Руднєвої тупик, 3. Право власності на житловий будинок №3 по Руднєвої тупик в м. Бердянську Запорізької області зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.08.2014 року. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Пунктом 22 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України \~№ 11\~від 21.12.2007\~р.\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69\~-72\~СК України та ст.\~372\~ЦК України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України \~№ 11\~від 21.12.2007\~р.\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.\~325\~ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. За приписами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.\~71\~СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність придбання сторонами у шлюбі спірного нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними у рівних частках у відповідності до вимог ст. 71 СК України. \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 4107,17 грн.

Outcome: approved