Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 14.02.2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач усунувся від виконання подружніх обов`язків, внаслідок чого вони втратили почуття любові і довіри один до одного, що призводить до виникнення сварок та непорозумінь. На даний час шлюб існує лише формально і його збереження є неможливим. Спору щодо проживання дітей не виникало, оскільки відповідач постійно змінює місце проживання, крім того самі діти виявили бажання проживати з нею. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем у Хустському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області за а/з №31 розірвати. неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити на вихованні та проживанні біля матері. Відзив на позов відповідачем [PERSON] не подавався. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подавши клопотання про розгляд справи без її участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 14.02.2019року у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за а/з №31(а.с.10). Від даного шлюбу народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] (а.с.11), [PERSON] , [INFO] (а.с.12), та [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти його розірвання не надав, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Щодо вимог про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, слід зазначити, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування даних позовних вимог, зокрема висновку органу опіки та піклування з цього приводу, складеному згідно ст. 19 СК України. Твердження позивача про те, що діти виявили бажання проживати з нею є лише припущенням. Відтак у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн., сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: partial