Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що 16 червня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області було зроблено відповідний актовий запис № 14 від 16.06.2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Спільних дітей у сторін немає. Позивач зазначила, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали обставини, при яких відсутнє взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Більше року сторони проживають окремо, кожен з них будує свої відносини окремо та самостійно. Також позивачка зазначила, що вона намагається побудувати сім`ю з іншим чоловіком, з яким проживає у громадянському шлюбі та бажає офіційно зареєструвати відносини. Таким чином, збереження шлюбу неможливе, а формальне перебування у шлюбі з відповідачем суперечить їх інтересам. На підставі викладеного, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не з`явилися, однак, подала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в справі матеріалами. Крім того, до заяви додала індивідуальну карту вагітної та породіллі № 184/20. Відповідач у\~судове засідання не\~з`явився,\~про час\~і місце\~слухання справи,\~був повідомлений належним чином, шляхом\~надіслання судових\~повісток та\~розміщення оголошень на офіційному\~веб-порталі\~судової влади\~України,\~про причини\~своєї неявки\~суд не\~повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечила, про що вказала у поданій заяві, а тому відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу заочно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд прийшов до наступних висновків. Згідно свідоцтва\~про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.06.2014 року виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 14 від 16.06.2014. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові\~- [PERSON] , дружині - [PERSON] . У шлюбі у сторін дітей немає. Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, їх стосунки вже тривалий час мають негативний характер, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують. Сторони будують своє життя самостійно, тривалий час проживають окремо. [PERSON] перебуває у громадянському шлюбі з іншим чоловіком, з яким намагається створити сім`ю та бажає укласти шлюб. З поданої позивачкою індивідуальної карти вагітної та породіллі № 184/20 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є вагітною, батьком дитини зазначено [PERSON] , [INFO] , мешканця Ужгородського району, село Холмці, з яким позивачка має намір одружитися та створити нову сім`ю. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно зякою. позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Також, статтею 110 СК України\~передбачено, що чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Указана позиція також висловлена у п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~та Постанові Верховного Суду у справі № 753/8546/17 від 17 жовтня 2018 р., а саме: згідно з ч.2\~ст. 110 СК\~позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved