Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити юридичний факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.03.2006 року, яке видане Михайлівською сільською радою на житловий будинок в [ADDRESS] Необхідність встановлення цього факту виникла в зв'язку з реєстрацією належного їй житлового будинку в Державному реєстрі прав. Іншим шляхом зареєструвати майно вона не може, оскільки у виданому свідоцтві була допущена помилка, а саме невірно зазначена адреса домоволодіння. В судове засідання представник заявника [PERSON] не прибула, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, подану заяву підтримує. Представник заінтересованої особи Михайлівська сільська рада Тетіївського району Київської області в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про слухання справи у відсутності представника. Представник заінтересованої особи відділу з надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації Тетіївської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про слухання справи у відсутності представника, проти встановлення необхідного факту не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що заявнику [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок в с. [ADDRESS] що підтверджується рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради № 42 від 15.12.2010 року (а.с.12-14). ЇЇ право власності посвідчене свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.03.2006 року (а.с.7). Проте при видачі даного свідоцтва Михайлівською сільською радою була допущена помилка, а саме невірно зазначена адреса домоволодіння - [ADDRESS] в зв'язку з чим заявник не може зареєструвати будинок в Державному реєстрі прав (рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 07.11.2017 року - а.с.9). Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права повязують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини поділяються на юридично значимі та юридично байдужі, з якими право не зв?язує будь-яких юридичних наслідків. Таким чином, не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі чи в силу будь-яких особливих властивостей, а в результаті визнання їх такими державою та закріплення у законі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 212 та 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах. Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.03.2006 року, видане Михайлівською сільською радою на житловий будинок в [ADDRESS], належить [PERSON], що ніким не оспорюється. Прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження власника, що зазначені в документі, збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в паспорті. Таким чином факт належності даного свідоцтва [PERSON] не потребує встановлення. Помилка була допущена Михайлівською сільською радою в адресі домоволодіння і доказів того, що виправити її в іншому порядку неможливо заявником не надано. Отже, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник не породжує юридичні наслідки для заявника, тобто від нього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а відтак є юридично байдужим та не підлягає встановленню у порядку встановленому ст. ст. 256, 258 ЦПК України.

Outcome: dismissed