Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1527. В шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на життя, втрату почуття любові один до одного. Спільного господарства не ведуть, подружні відносини між ними припинені. Шлюб існує формально. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати. Представник позивача [PERSON] та відповідач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечив. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 11.10.2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1527, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 11.10.2008 року (а.с.4). В шлюбі двоє дітей: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.09.2010 року та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.07.2013 року (а.с.5, 6). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. Вимога про стягнення з відповідача в користь позивача витрат пов'язанних з наданням правової допомоги в сумі 2500 грн. до задоволення не підлягає, оскільки документальне підтвердження та розрахунок таких витрат суду наданий не був. Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: partial