Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з нерухомого майна. Свій позов обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житлове приміщення загальною площею 11.7 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що маючи на меті відчужити належне їй майно, вона дізналася, що на все її нерухоме майно накладені арешти Другим відділом ДВС. Разом з тим зазначає, що наявність будь-яких рішень суду та відкритих виконавчих проваджень їй не було відомо. Вказує, що звернулась до Другого відділу ДВС із заявою про зняття арешту, однак їй було відмовлено. При цьому, на даний час в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутня інформація щодо відкритих виконавчих проваджень, де вона є боржником. У зв`язку з чим, просить зняти арешт з належного їй нерухомого майна, накладений постановами державних виконавців Другого ДВС Луцького МУЮ. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.05.2021 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». До початку розгляду справи по суті представник позивача подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представники відповідачів\~в судове\~засідання не\~з`явилися,\~хоча про\~час та\~місце слухання\~справи були\~повідомлені судом\~належним чином. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що [PERSON] на праві власності належить житлове приміщення загальною площею 11.7 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7. Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідує, що на підставі постанов державних виконавців накладено арешт на нерухоме майно належне [PERSON] , а саме: 1) 01.10.2010 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 10315757, підстава: постанова про відкриття виконавчого провадження б/н від 28.07.2010 року винесена державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми боргу 26837,91 грн; 2) 23.11.2012 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 13287901, підстава: постанова про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження №35091025 від 16.11.2012 року винесена державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; 3) 26.12.2010 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 13441304, підстава: постанова про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження №35091025 від 16.11.2012 року, винесена державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно (а.с. 8-9). Згідно із ч. 1 ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст.\~319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного. Відповідно до положень статей 391, 396\~ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно ч. 4 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Як вбачається із повідомлення з Другого відділу державної виконавчої\~служби у\~місті Луцьку\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів) від 01.02.2021 року, відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] у відділі відсутні (а.с. 5-6). Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи, що права позивача як власника нерухомого майна порушені, доказів того, що вона є боржником у будь-якому виконавчому провадженні суду не представлено та враховуючи відсутність іншого способу зняття арешту з майна не інакше як за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved