Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнатою №32-а в будинку №88 по вул. Європейська у м. Бердянську Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та члени її родини проживають та зареєстровані за вказаною адресою на підставі довідки на поселення, виданої Державним заводом скловолокна від 29.07.1996 року. В зазначеній вище кімнаті зареєстрована вона, її чоловік [PERSON], та її дочка від першого шлюбу [PERSON], яка з 1997 року без поважних причин не проживає за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON], повідомлена про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не зявилася, письмові заперечення на позов не подала. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що тривалий час проживають в [INFO] та знайомі зі сторонами у справі. [PERSON] понад шість місяців не проживає в кімнаті №32-а вказаного будинку. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що право власності гуртожиток №88 по вул. Європейська в м. Бердянську зареєстроване за територіальною громадою м. Бердянська в особі Бердянської міської ради. Зазначений гуртожиток перебуває на балансі КП «Житлосервіс-2А» Бердянської міської ради. Згідно довідки КП «Житлосервіс-2А» Бердянської міської ради від 23.02.2017 року в кімнаті №32-а в будинку №88 по вул. Європейська (Кірова) зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11). Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Відповідно до пояснень позивача, відповідач був зареєстрований в кімнаті на підставі довідки на поселення, виданою Державним заводом скловолокна 29.07.1996 року, як член сімї наймача. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до пояснень позивача, наданих письмових доказів, опитаних в судовому засіданні свідків, суд вважає доведеним, що відповідач без поважних причин з 1997 року не проживає в кімнаті №32-а в будинку №88 по вул. Європейська в м. Бердянську. Доказів на підтвердження поважності причин не проживання в кімнаті за місцем реєстрації відповідачем суду не подано. З урахуванням викладеного, зібраних та досліджених по справі доказів, встановлених обставин, суд вважає, що позивач довів наявність передбачених ч. 1 ст. 71 ЖК України підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved