Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 січня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 03. Позивач вказує, що між ними склалися відносини, які призвели до неможливості збереження сім`ї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага, вони не мешкають разом з жовтня 2020 року. Спору щодо місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не мають. Майновий спір відсутній. Ухвалою суду від 04.11.2020 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі та наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідачем [PERSON] до суду подано заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. З оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.01.2009 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 10 січня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 03. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Подружжя є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 статті 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сім`ю, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а отже визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved