Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] у якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 35% усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка просить допустити рішення до негайного виконання у межах стягнення аліментів за 1 місяць. В обґрунтування таких вимог [PERSON] посилається на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син. З 2012 року вона не підтримує з відповідачем жодних стосунків, кожен із них проживає окремо, має свою сім'ю. Син проживає із нею та вона одна його виховує та утримує. Відповідач проживає у своїх батьків, працює вантажником у ТОВ «АТБ-Маркет» та має заробітну плату близько 3000,00 грн. на місяць. Вона працює медсестрою у дитячому дошкільному навчальному закладі № 86 і її заробітна плата становить приблизно 1600 грн. на місяць. Дитина займається плаванням на що вона вимушена сплачувати кошти. Також син має певні захворювання та їй потрібні додаткові кошти на його лікування. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач завчасно поданою письмовою заявою сповістила про можливість розгляду й вирішення справи без її присутності, позовні вимоги просила задовольнити. Згідно із письмовою заявою відповідача він позовні вимоги визнає у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася дитина син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки поміж сторонами погіршилися та вони припинили проживати разом з 2012 року, не ведуть сумісного господарства, не мають спільного сімейного бюджету. Після фактичного припинення подружніх відносин сторін, їхній син залишився проживати із позивачкою. Відповідач проживає окремо. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст. 180 СК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення предявленого позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дитину у судовому порядку в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини, є працездатним, працює і має щомісячний заробіток, та зобовязаний дитину матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним і має дохід. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial