Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі між співвласниками. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона відповідно до договору дарування посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 27.12.2016 реєстровий номер 3083 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.12.2016 реєстраційний номер: 1133923356101, є власником 20/100 частки домоволодіння [ADDRESS]. Власниками 20/100 частки цього ж домоволодіння є [PERSON] на підставі договору дарування № 2-9536 від 19.10.1973 року, посвідченого Першою рівненською державною нотаріальною конторою, 26/100 частки цього ж домоволодіння є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 2-10191 від 09.11.1971 року, посвідченого Рівненською державною нотаріальною конторою. Відповідно до заочного рішення Рівненського міського суду №569/134/17 від 23.02.2017, 34/100 частки цього ж будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON], виділено із домоволодіння [ADDRESS] та припинено право спільної часткової власності. За [PERSON] даним рішення суду визнано право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 200,9 кв. м. житловою площею 122,4 кв. м., як самостійний об'єкт нерухомого майна, що становить цілу ідеальну частку. Фактично в кожного із співвласників у володінні та розпорядженні знаходяться окремі ізольовані квартири з самостійними комунікаціями. Як видно із технічного паспорту виготовленого 01.03.2012 року на садибний (індивідуальний ) житловий будинок № [ADDRESS] та договору дарування посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 27.12.2016 реєстровий номер 3083 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.12.2016 реєстраційний номер: 1133923356101 в її користуванні (тобто у власності) перебувають 20/100 частини будинковолодіння, що складається з: А-1 - житловий будинок (приміщення 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7,) загальною площею - 47,1 кв. м житловою площею - 27,5 кв. м.; б-1 - сарай. Всі інші будівлі та житлові і не житлові приміщення домоволодіння [ADDRESS], що не згадані та зазначені в технічному паспорті від 01.03.2012 року перебувають у користуванні (приватній власності) [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який на даний час скористався правом виділу своєї частки в натурі. Спору між сторонами про порядок користування приміщеннями в житловому будинку та господарськими будівлями не існує. Однак як власник 20/100 частки домоволодіння № [ADDRESS], вона не може в повній мірі користуватися своїм правом приватної власності на свою частку житлового будинку. Відповідно до договору дарування, вартість всього домоволодіння [ADDRESS] складає - 168809 грн. 00 коп. Вартість частки 20/100 в домоволодінні [ADDRESS] яка належить їй і на яку вона претендує для виділу, буде складати 33761 грн. 80 коп. Просила виділити належну їй - [PERSON] частку 20/100 із домоволодіння [ADDRESS], що є у спільній частковій власності. Припинити право спільної часткової власності на 20/100 ідеальних частки домоволодіння [ADDRESS], що належить [PERSON]. Визнати за [PERSON] право приватної власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 47,1 кв. м., житловою площею 27,5 кв. м., який знаходиться в по [ADDRESS], як на самостійний об'єкт нерухомого майна, з подальшим присвоєнням поштової адреси, що становить цілу ідеальну частку до складу якого входить приміщення: 4-1 - коридор (1,8 кв. м.), 4-2 - кухня (8,3 кв. м.), 4-3 - санвузол(3,8 кв. м.), 4-4 - коридор (5,7 кв. м.), 4-5 - житлова (6,5 кв. м.), 4-6 - житлова (10,5 кв. м.), 4-7 - житлова(10,5 кв. м.), а також б-1 сарай. Представник позивача за довіренітю - [PERSON] подав до суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] подала до суду письмову заяву згідно якої просила справу розглядати в її відсутність , проти задоволення позову не заперечила. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву згідно якої просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Ч.1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно вимог ч.1 - 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності дійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Порушення цього права не дає можливості позивачу у повній мірі реалізувати свої права власника майна, а саме, в частині розпорядження на власний розсуд належним об'єктом нерухомості. Згідно вимог частини другої ст. 364 ЦК України, обмеження права співвласника на виділ своєї частки в натурі може мати місце лише у випадках, коли такий виділ не допускається згідно із законом або є неможливим у зв'язку з неподільністю речі. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору дарування посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 27.12.2016 реєстровий номер 3083 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.12.2016 реєстраційний номер: 1133923356101, є власником 20/100 частки домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування, вартість всього домоволодіння [ADDRESS] складає - 168809 грн. 00 коп. Вартість частки 20/100 в домоволодінні [ADDRESS] яка належить [PERSON] і на яку вона претендує для виділу, буде складати 33761 грн. 80 коп. Власниками 20/100 частки цього ж домоволодіння є [PERSON] на підставі договору дарування № 2-9536 від 19.10.1973 року, посвідченого Першою рівненською державною нотаріальною конторою, 26/100 частки цього ж домоволодіння є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 2-10191 від 09.11.1971 року, посвідченого Рівненською державною нотаріальною конторою. Відповідно до заочного рішення Рівненського міського суду №569/134/17 від 23.02.2017, 34/100 частки цього ж будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON], виділено із домоволодіння [ADDRESS] та припинено право спільної часткової власності. За [PERSON] даним рішення суду визнано право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 200,9 кв. м. житловою площею 122,4 кв. м., як самостійний об'єкт нерухомого майна, що становить цілу ідеальну частку. З оглянутого судом технічного паспорту виготовленого 01.03.2012 року на садибний (індивідуальний ) житловий будинок № [ADDRESS] та договору дарування посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 27.12.2016 реєстровий номер 3083 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.12.2016 реєстраційний номер: 1133923356101 у власності [PERSON] перебувають 20/100 частини будинковолодіння, що складається з: А-1 - житловий будинок (приміщення 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7,) загальною площею - 47,1 кв. м житловою площею - 27,5 кв. м.; б-1 - сарай. Всі інші будівлі та житлові і не житлові приміщення домоволодіння [ADDRESS], що не згадані та зазначені в технічному паспорті від 01.03.2012 року перебувають у користуванні (приватній власності) [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який скористався правом виділу своєї частки в натурі. Встановлено, що спору між сторонами про порядок користування приміщеннями в житловому будинку та господарськими будівлями не має. Таким чином, встановлено, що фактично в кожного із співвласників у володінні та розпорядженні знаходяться окремі ізольовані квартири з самостійними комунікаціями, однак, [PERSON], як власник 20/100 частки домоволодіння № [ADDRESS], не може в повній мірі користуватися своїм правом приватної власності на свою частку житлового будинку, що суперечить ст. 319 ЦК України. Оцінивши достовірні докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають до задоволення , так як у інших спосіб захистити своє право власності не нерухоме майно неможливо, задоволення позову не порушує прав інших співвласників спірного домоволодіння. Так, за рішенням суду слід виділити належну [PERSON] частку 20/100 із домоволодіння [ADDRESS], що є у спільній частковій власності; припинити право спільної часткової власності на 20/100 ідеальних частки домоволодіння [ADDRESS], що належить [PERSON]; визнати за [PERSON] право приватної власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 47,1 кв. м., житловою площею 27,5 кв. м., який знаходиться в по [ADDRESS], як на самостійний об'єкт нерухомого майна, з подальшим присвоєнням поштової адреси, що становить цілу ідеальну частку до складу якого входить приміщення: 4-1 - коридор (1,8 кв. м.), 4-2 - кухня (8,3 кв. м.), 4-3 - санвузол(3,8 кв. м.), 4-4 - коридор (5,7 кв. м.), 4-5 - житлова (6,5 кв. м.), 4-6 - житлова (10,5 кв. м.), 4-7 - житлова(10,5 кв. м.), а також б-1 сарай. На підставі викладеного,

Outcome: approved