Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач, [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вона проживала у зареєстрованому шлюбі з 2008 року по 2014 рік. В шлюбі у них народилася одна дитина: [PERSON], [INFO]. На даний час вона сама проживає з дитиною, відповідач не допомагає їй утримувати та виховувати дитину, тому вона просить стягувалися з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини, аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на дитину, до досягнення ним повноліття. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявляється, хоча був повідомлений належним чином. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.ст.280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Відповідно до ч.І ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вивчивши матеріали справи вважає, позов підставним і таким, що підлягає до задоволення, із слідуючих підстав: В судовому засіданні встановлено, що батьком дитини є відповідач - [PERSON], що видно з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 5); Відповідно до акту матеріально-побутових умов прожиття [PERSON] від 12.01.2018 року, вона проживає зі своїм неповнолітнім сином сама, батько участі у вихованні сина не бере (а.с. 3). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно до якої якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже виходячи з цього суд приходить до висновку, що сума в розмірі 1500 грн., яку задовольняє суд у відповідності до цього Закону є достатньою, оскільки батьки в однаковій мірі повинні забезпечувати дитину. В суду є всі підстави для задоволення позову. На підставі наведеного ст. ст. 180, 181, 184 СК України,

Outcome: approved