Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою №84 по вул. Вербицького, 4 у м. Тернопіль. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є співвласником ? частини квартири за адресою м. Тернопіль, вул. Вербицького, 4/84 внаслідок договору дарування із 14 листопада 2012 року. Власником іншої ? частини квартири є [PERSON] Неодноразові конфлікти щодо порядку користування квартирою та довголітні неприязні стосунки унеможливлюють нормальне співжиття та спільне користування приміщеннями квартири між позивачем та відповідачем. На даний час [PERSON] не оплачує належну до сплати суму квартплати та комунальних послуг, що стало причиною появи претензій зі сторони ЖЕКу, котрий враховує вартість своїх послуг, виходячи із площі квартири, що знаходиться у власності/користуванні. Це вже стало причиною для звернення ЖЕКу до суду із скаргою видати судовий наказ про стягнення із позивача суми заборгованості, що виникла у зв'язку із несплатою саме відповідачки. За результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 31 травня 2013 року, оформленої у висновку №1164/13-22, є 2 можливих варіанти порядку користування квартирою №84 по вул. Вербицького, буд.4 у м. Тернополі, а тому позивач просить суд встановити порядок користування квартирою №84 по вул. Вербицького, буд.4 у м. Тернополі між співвласниками [PERSON] та [PERSON], згідно варіанту №2 у висновку експерта №1164/13-22 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 31 травня 2013 року: виділити [PERSON], як першому співвласнику, згідно варіанту №2 висновку експерта №1164/13-22 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 31 травня 2013 року у користування житлову кімнату, площею 11,5 кв.м, лоджію, площею 1,3 кв.м, кладову, площею 0,9 кв.м, які розташовані в квартирі [ADDRESS]; виділити [PERSON], як другому співвласнику, згідно варіанту №2 висновку експерта №1164/13-22 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 31 травня 2013 року у користування житлову кімнату площею 15,7 кв.м, балкон, площею 0,8 кв.м, які розташовані в квартирі №84 по вул. Вербицького, буд.4 у м. Тернополі; залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON], згідно варіанту №2 висновку експерта №1164/13-22 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 31 травня 2013 року житлову кімнату, площею 9,5 кв.м, коридор, площею 10,5 кв.м, ванну, площею 2,5 кв.м, вбиральню, площею 1,0 кв.м, кухню, площею 6,2 кв.м, які розташовані в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила його задоволити, встановити порядок користування квартирою №84 по вул. Вербицького, буд.4 у м. Тернополі між співвласниками [PERSON] та [PERSON], згідно варіанту №2 у висновку експерта №1164/13-22 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 31 травня 2013 року. На інший варіант поділу квартири позивач не згідна. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Просив суд відмовити у його задоволенні з тих підстав, що запропонований варіант користування квартирою ґрунтується на висновку експертизи, даної в іншій цивільній справі та за іншим предметом спору. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. \~Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~\~ [PERSON] про державну реєстрацію прав, наданого 08 грудня 2012 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», ? частина квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування серії ВТА №706022 від 14 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №4448, належить [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2006 року (справа №2-4598/06) визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Отже, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками вказаної вище квартири. Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2011 року (справа №2-1855/11) зобовязано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні і розпорядженні квартирою №84 по вул. Вербицького в м. Тернопіль, надавши їй право вільного доступу. У позові [PERSON] про проведення примусового обміну вказаної квартири відмовлено за безпідставністю заявлених позовних вимог. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа №1915/20730/2012) у задоволенні позовних вимог [PERSON], з участю прокуратури м. Тернополя на стороні позивача, до [PERSON], з участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON], про визнання недійсним договору дарування ? частини квартири [ADDRESS], який укладений 14 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] відмовлено. Висновком експерта №1164/13-22 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи від 31 травня 2013 року, складеним 31 травня 2013 року Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз по цивільній справі №1915/20342/2012, встановлено, що приміщення квартири №84, яка знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Вербицького, 4, можливе спільне користування. Визначено два варіанти порядку спільного користування спірною квартирою. [PERSON] варіанту №1 порядку спільного користування відступ від ідеальних часток становить: для одного із співвласників квартири частка становить 27/50 і на 14242 грн. більша від належної частки; для другого із співвласників квартири частка становить 23/50 і на 14242 грн. менша від належної частки. [PERSON] варіанту №2 порядку спільного користування відступ від ідеальних частко становить: для одного із співвласників квартири частка становить 12/25 і на 8136,5 грн. менша від належної частки; для другого із співвласників квартири частка становить 12/25 і на 8136,5 грн. менша від належної частки. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, в тому числі і часткою квартири, на власний розсуд. Статтею 358 ЦК України визначено, право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою. Кожний із власників має право на надання йому у володіння і користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. У випадку неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації або пропонувати встановити порядок користування. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири. В такому випадку може бути встановлений лише порядок користування приміщеннями квартири. В іншому випадку може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. [PERSON] ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законом. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою №84 по вул. Вербицького, 4 у м. Тернопіль у запропонованому позивачем варіанті до задоволення не підлягають, оскільки відповідач, як співвласник ? частки квартири [ADDRESS], вправі претендувати на виділення їй у користування приміщень житловою площею 18,35 кв.м (розрахунок 36,7 кв.м / 2 = 18,35 кв.м), виходячи із того, що житлова площа квартири становить 36,7 кв.м, в той час, як позивачем запропоновано виділити у користування відповідача кімнату житловою площею 11,5 кв.м, що є порушенням прав відповідача на користування належними їй на праві власності приміщеннями. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed