Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 23 травня 2017 року у Виконавчому комітеті Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області, актовий запис № 5 та визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , з позивачкою, стягнути з [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2017 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, а отже фактично припинили їх шлюбні відносини. Позивач вважає, що сім`я припинила своє існування, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Окрім того, позивач [PERSON] вважає за необхідне визначити місце проживання спільної з відповідачем дитини [PERSON] разом з нею. Оскільки вона офіційно працевлаштована, дитина на даний час проживає з нею у квартирі, що належить їй на праві власності, вона займається її фізичним та духовним розвитком та повністю утримує. Позивач [PERSON] вважає, що проживання дитини у звичних для неї хороших побутових умовах найкраще відповідатиме інтересам дитини. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 23 вересня 2021 року, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради. У підготовчому судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Подкаура О.М. у підготовчому судовому засіданні вказала, що батько дитини [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання сина [PERSON] з матір`ю, а відтак спір між [PERSON] та [PERSON] відсутній та не потребує висновку Органу опіки та піклування. Просила ухвалити рішення в інтересах дитини. Заслухавши виступи учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований виконавчим комітетом Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області 23 травня 2017 року, свідоцтво серії [NUMBER] , актовий запис № 5. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу у сторін народилася дитина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане Березнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 03 листопада 2017 року, актовий запис №371. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка має бажання розлучитися, подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивачки. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, враховуючи вік дитини, відсутність заперечень батька щодо місця проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з нею. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З врахуванням даних вимог процесуального кодексу 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок підлягають поверненню позивачу з державного бюджету у зв`язку із визнанням відповідачем позову, а решта витрат в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Outcome: approved