Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 21 жовтня 2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики у формі розписки, у відповідності до якого вона передача відповідачу грошову пошуку в сумі 26 000 грн. зі строком повернення 04 листопада 2014 року. Позика була надана для особистих потреб. Станом на 12 січня 2015 року сума позики [PERSON] не повернута. Просить стягнути з [PERSON] на її користь суму основного боргу в розмірі 26 000 грн., інфляційні нарахування в розмірі 1274 грн., три проценти річних в розмірі 177,37 грн., всього 27 451,37 грн. Також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір та виплати на правову допомогу. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, за мотивів, що викладені у позовній заяві. Просили позов задоволити повністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши письмові докази по справі та оцінивши надані докази у сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сукупністю досліджених в справі доказів, які неоспорені відповідачем та визнаються судом достовірними встановлено, що 21 жовтня 2014 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір грошової позики. Відповідно до зазначеного договору, позивач 21 жовтня 2014 року надала відповідачу позику в сумі 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень. Дані обставини підтверджуються розпискою від 21.10.2014р. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З оглянутої в судовому засіданні розписки, вбачається, що 21 жовтня 2014 року [PERSON] отримала від позивача позику в загальній сумі 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що були передані йому та у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач зобов'язувалася повернути гроші згідно розписки до 04 листопада 2014 року. Однак, у терміни визначені у розписці, кошти не повернула. На підставі до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, інфляційні нарахування за весь час заборгованості від суми боргу складають 1274 грн., 3% річних - 177,37 грн. За таких підстав, суд рахує, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 84 ЦПК України, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 800,00 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 274,51 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved