Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованим 12.05.2016 року Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області , актовий запис № 407. Від шлюбу у них народилася дитина: донька [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, поступово погіршувалися відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач зловживав алкоголем, що неодноразово ставало причинами для сварок. Вони різні по характеру люди, мають різні погляди на життя, внаслідок чого постійно виникають конфлікти і суперечки . Подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам та інтересам відповідача, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між ними як і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною сумісною власністю на даний момент немає. Просила розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12.05.2016 р. Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області , актовий запис № 407. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. та 768,40 грн. за сплату судового збору. Позивачка [PERSON] до початку судового засідання подала письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, шлюб розірвати. Просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] до початку судового засідання подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Просив розгляд справи проводити у його відсутність. Дослідивши надані письмові докази, та оцінивши докази у їх сукупності, суд у межах заявлених позовних вимог, прийшов до наступних висновків. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.05.2016 р. Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 407. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини , не проживають однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них та неповнолітньої дитини. Шлюб розірвати. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вищевказаних вимог, позивачкою було подано до суду договір від 08.04.2019 р. на представництво інтересів та надання правничої допомоги у цивільній справі, довідка № 19 від 08.04.2019 р., квитанція до прибуткового касового ордеру №3 від 11.04.2019 р. на суму 1500 (одна тисяча п`ятсот ) грн. 00 коп., акт наданих послуг від 08.04.2019 р. на загальну суму 1500 грн. Тобто, позивачкою надано всі необхідні документи, які передбачені ч.3 ст.137 ЦПК та в термін відповідно до вимог ч.8 ст.141. ЦПК України. Відповідач не подав заперечень щодо стягнення з нього на користь позивачки понесених нею витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК понесені позивачкою судові витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн. і підтверджені квитанцією від 10.04.2019 р., підлягають до стягнення з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115 СК України ,

Outcome: approved