Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі його структурного підрозділу Новомосковського управління по експлуатації газового господарства, в якому просила суд зобовязати відповідача надати інформацію щодо кількості спожитого нею газу, його вартості та проведеної нею оплати з 01 січня 20143 року по 01 січня 2015 року; визнати незаконними дії працівників відповідача по опломбуванню ввідного крану; визнати незаконним нарахування плати за період з 01 квітня 2014 року по 16 жовтня 2014 року, зобовязати відповідача визначити плати за природний газ за період з 01 квітня 2014 року по 16 жовтня 2014 року на підставі показів лічильника газу; визнати протиправними дії працівників відповідача по відєднанню газової труби 16 жовтня 2014 року; зобовязати відповідача відновити за власний рахунок цілісність газової труби; зобовязати відповідача утримуватись від протиправного несанкціонованого доступу на територію домоволодіння; вирішити питання щодо відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що 13 березня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договорі про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: Дніпропетровська область, Новомоскоський район с.Новоселівка, вул..Зарічна, 6. Перед цим відповідачем вручено їй повідомлення про наявність заборгованості, якої в неї не було. 04 червня 2014 року за заявою відповідача було видано судовий наказ, про стягнення з неї суми боргу, який ухвалою від 14 серпня 2014 року було скасовано, у звязку з тим, що вона не погодилася з сумою боргу. Відповідачем у встановленому законом порядку позовну заяву подано не було, та знову подано заяву, за результатами якої 02 лютого 2015 року було видано судовий наказ, який було скасовано судом 12 травня 2015 року, у звязку з не погодженням про наявну заборгованість. Не зважаючи на наявність спору між сторонами, відповідач 16 жовтня 2014 року неправомірно припинив газове постачання до зазначеного будинку, чим грубо порушує права позивача. На її звернення щодо перерахунку заборгованості та поновлення газового постачання відповідач ні надав інформації щодо належного перерахунку та не відновив газопостачання, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовом. В судове сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.. Відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, за наступних підстав. Судом по справі встановлено, що 13 березня 2014 року між позивачем, як споживачем за адресою: вул..Зарічна, 6 в с.Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровська область (яка зареєстрована за адресою [INFO]) та відповідачем, як виконавцем укладено договір за № 70511 про надання послуг з газопостачання (а.с. 6-8). Розділом 4, 5 зазначеного договору передбачені умови та порядок оплати за надані послуги, згідно лічильника газу. 04 березня 2014 року відповідачем направлено повідомлення 15 16-94 про наявність у позивача за адресою: вул..Зарічна, 6 в с.Новоселівка заборгованості розмірі 1554,79 грн. (а.с. 9) в зазначеному повідомленні підпис позивача, як споживача відсутній. 26 вересня 2014 року відповідачем складено акт-претензію, з приводу того, що споживачем [PERSON] за адресою: вул..Зарічна, 6 в с.Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області самовільно підключені газові прилади, пристрої споживача до системи газопостачання шляхом зриву або пошкодження пломб на відключаючи пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодженні або знятті заглушок «кран знаходиться у відкритому стані газом користуються самовільно». В якому також зазначено, що під час опломбування нікого не було вдома (а.с. 11). Зазначений акт також не підписано позивачем. 29 вересня 2014 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якому просила перерахувати розмір заборгованості (а.с. 12). На зазначену заяву відповідачем надано відповідь (а.с. 13), згідно якої позивача повідомлено, що 04 березня 2014 року її було повідомлено про наявність заборгованості, яку вона повинна була погасити протягом десяти днів, яку не погасила. В подальшому 01 квітня 2014 року працівниками відповідача за зазначеною адресою припинено газопостачання методом опломбування крану на вводі. 26 вересня 2014 року працівниками відповідача встановлений факт самовільного втручання в систему газопостачання, про що складений відповідний акт-претензія. 16 жовтня 2014 року за вказаною адресою припинено газопостачання за самовільне відновлення газопостачання методом механічного відєднання відводу газопроводу від діючого газопроводу. Для вирішення питання відновлення газопостачання запропоновано сплатити заборгованість та відшкодувати збитки підприємству. За вих. 88/14 від 17 листопада 2014 року на адресу позивача відповідачем також направлено претензію про сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 7223,13 грн. Якою позивача попереджено в разі несплати заборгованості протягом 10 днів, про припинення газопостачання (а.с. 14) Аналіз зазначеного вище акту та повідомлення, переконує суд в тому, що відповідачем при складанні вищезазначених документів не дотримуються Правила надання послуг з газопостачання, затверджені постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року. Так форма актів не відповідає затвердженим формам, в разі відсутності підписів споживача не робиться про це відмітка, або не складається акт про відмову від підписання актів, що позбавляє можливості взагалі встановити наявність споживача при складенні актів. Відсутні будь-які відмітки про те, що акти складаються в двох примірних, один з яких вручений споживачеві. Таким чином суд приходить до переконання, що дії відповідача в частині механічного відєднання відводу газопроводу від діючого газопроводу позивачу за адресою: вул..Зарічна, 6 в с.Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, як споживачу послуг з газопостачання; проведені з грубим порушенням умов договору про надання послуг з газопостачання № 70511 від 13 березня 2014 року; Правил надання послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року; та ЗУ «Про захист прав споживачів». Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про захист її прав споживача, шляхом зобовязання відповідача відновити газопостачання до будинку позивача, розташованого за адресою: вул..Зарічна, 6 в с.Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про визнання незаконним нарахування боргу, зобовязання надати помісячну інформацію, визначити розмір оплати, слід зазначити наступне. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Тобто право вибору підстав позовних вимог та способу захисту порушеного права належить виключно позивачеві і суд не може самостійно змінювати підставу і той спосіб захисту права, який позивач обрав. Статтею 16 ЦК України визначено перелік найбільш поширених способів захисту цивільних прав та інтересів і цей перелік не являється вичерпним, так як ч. 2 ст. 16 ЦК передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Договору про захист прав позивача, шляхом визнання дій по нарахуванню боргу за надання послуг з газопостачання неправомірними не укладено, а жодним законом України не встановлено такого способу захисту права як визнання дій по нарахуванню комунальних платежів неправомірними та зобовязання у звязку з цим визначити розмір оплати, а отже суд позбавлений можливості захистити права позивача способом, який не передбачений законами України. Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст.. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Враховуючи те, що ані законом, ані договором не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобовязання відповідача утримуватись в подальшому від протиправних дій і з вищезазначених підстав, а також, тому як на підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Тому в іншій частині позовних вимог позивача необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial