Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що з грудня 2005 року проживають однією сім'єю; визнання квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнання права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], з ідеальною часткою ?, на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]; визнання права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], з ідеальною часткою ?, на автомобіль марки Hyundai accent, реєстраційний номер [NUMBER]; визнання права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], з ідеальною часткою ?, на автомобіль марки ГАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], 1963 ріку випуску, тип легковий седан, колір зелений, номер шасі (кузова рами) [NUMBER], та визнання права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], з ідеальною часткою ?, на нежилі приміщення третього поверху, загальною площею 512,4 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона з грудня 2005 року проживає однією сім'єю з [PERSON], з яким у подальшому зареєструвала шлюб, а згідно положень Сімейного кодексу України вона має право на поділ майна, що належить їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Представник позивача позовну заяву підтримав, просив суд позов задовольнити. [PERSON], згідно заперечень на позов, позов [PERSON] визнав частково, просив суд відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання за [PERSON] права на ? частину квартири [ADDRESS]. За заявою представника [PERSON] від 10 травня 2014 року про допит свідків, судом викликалися та були допитані свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з'ясування і доведеність, проаналізувавши діюче законодавство України, суд доходить до висновку про задоволення позовної заяви [PERSON] за таких обставин. Як встановлено судом, 19 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19 липня 2007 року та свідоцтвом про правоздатність шлюбу від 05.07.2007р. З моменту укладення шлюбу та до дійсного часу [PERSON] та [PERSON] шлюб не розірвали та продовжують перебувати у шлюбі. У своєму позові [PERSON] вказує, що вона та [PERSON] з грудня місяця 2005 року почали проживати разом та вести спільне господарство, тобто [PERSON] та [PERSON] фактично проживали однією сім'єю. З матеріалів справи вбачається, що у грудні місяці 2006 року [PERSON] завагітніла від [PERSON] і у них [INFO] народилася донька - [PERSON]. У свідоцтві про народження [INFO] [PERSON] матір'ю [PERSON] визначено [PERSON], а батьком [PERSON]. Той факт, що [PERSON] являється батьком [PERSON], яка народилася [INFO], [PERSON] не заперечував. Отже, зазначені обставини свідчать про те, що до укладення шлюбу від 19 липня 2007 року, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, а відповідно, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про визнання її та [PERSON] такими , що з грудня 2005 року проживають однією сім'єю, є підтвердженою, обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню. При цьому, допитані судом свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підтвердили обставини викладені [PERSON] у своєму позові, зокрема, підтвердили той факт, що [PERSON] та [PERSON] з грудня місяця проживали однією сім'єю. 23 листопада 2006 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 6454, [PERSON] придбав у власність квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно заперечень [PERSON] на позовну заяву, [PERSON] по вказаному договору розрахувався у березні 2007 року. Право власності на зазначену квартиру було зареєстроване за [PERSON] 05 квітня 2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14147766 від 05.04.2007 року. Відповідно до ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Отже, [PERSON] набув право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], по договору купівлі-продажу від 23 листопада 2006 року, лише після реєстрації такого права, а саме 05 квітня 2007 року. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Враховуючи той факт, що на момент набуття [PERSON] права власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], по договору купівлі-продажу від 23 листопада 2006 року, а саме 05 квітня 2007 року, [PERSON] була вагітна від [PERSON] і вони проживали однією сім'єю, та враховуючи положення ст. 74 Сімейного кодексу України, суд задовольняє вимогу про визнання квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. При цьому наявні у матеріалах справи товарні чеки, квитанції про оплату, листи замовлення, рахунки, свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] разом відремонтували та обладнали квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення містяться у ЦК України - відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що після укладення 19.07.2007 року між [PERSON] та [PERSON] шлюбу ними було придбано і інше майно, а саме: автомобіль марки Hyundai accent, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль марки ГАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], 1963 ріку випуску, тип легковий седан, колір зелений, номер шасі (кузова рами) [NUMBER]; нежилі приміщення третього поверху, загальною площею 512,4 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], а відповідно це майно являється спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Статтею 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], з ідеальною часткою ?, на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]; автомобіль марки Hyundai accent, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль марки ГАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], 1963 ріку випуску, тип легковий седан, колір зелений, номер шасі (кузова рами) [NUMBER]; нежилі приміщення третього поверху, загальною площею 512,4 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS]. При цьому, як зазначено у запереченнях на позов [PERSON], він визнає вимоги про визнання права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на автомобіль марки Hyundai accent, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль марки ГАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], 1963 ріку випуску, тип легковий седан, колір зелений, номер шасі (кузова рами) [NUMBER]. Судом не приймаються доводи [PERSON] про те, що у 19.12.2013р. [PERSON] отримала громадянство Італії та змінила прізвище, так як у матеріалах справи наявна копія паспорту громадянина України саме [PERSON] з копією довідки про присвоєння [PERSON] ідентифікаційного номеру. Доводи [PERSON] про те, що він за свої власні кошти придбавав спірне майно, також судом не приймаються, так як ст. 60 Сімейного кодексу України чітко встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Outcome: approved