Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON]. звернулася до Дергачівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. У листопаді 2015 року відповідач [PERSON] покинув сім'ю та поїхав у м.Запоріжжя де знаходиться по теперішній час. Матеріальної допомоги на утримування доньки відповідач не надає, що і змусило позивачку звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву в якій підтримала у повному обсязі свої позовні вимоги та просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але представник відповідача [PERSON]-[PERSON] надала суду заяву в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, відповідач [PERSON] надав суду заперечення відповідно до яких позов [PERSON] вважав не обгрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню в розмірі 1/6 частини Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст. 61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку- [PERSON] [INFO], яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, відповідно наданого акту депутата Пересічянської селищної ради Дергачівського району Харківмької області від 20.09.2015 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України та згідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку,що з урахуванням сімейного стану [PERSON] обставин, що мають істотне значення , позов [PERSON] в частині призначення аліментів підлагає частковому задоволенню в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наявність у відповідача [PERSON] молодшої сестри [PERSON] [INFO], яка відповідно до чинного законодавства не перебуває на його утриманні,оскільки має батьків, суд вважає,що не є підставою для зменшення стягнення аліментів до 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця. На підставі ст.ст.180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved