Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що між нею та відповідачем 17.07.2004 було укладено шлюб, який згідно з рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 19.11.2013 було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Також за рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 15.11.2013 з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання їх сина [PERSON] у розмірі 500 грн щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 внесено зміни до п. 1 ч. 2 ст. 182 СК України, яким передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, станом на перше травня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1684 грн, а мінімальна заробітна плата 3200 грн, що є значно більшим, ніж у 2013 році. Також позивачка звертає увагу на те, що вона постійно несе витрати на оздоровлення та лікування дитини, в даний час ніде не працює, оскільки доглядає за другою дитиною від іншого шлюбу до досягнення нею трирічного віку, у той час як відповідач працює і отримує постійний заробіток, значно вищий за мінімальну зарплату. У звязку з викладеними обставинами позивачка просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] з 500 грн до 2000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти збільшення розміру аліментів до 1000 грн щомісячно (виходячи із суми, що складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), погодившись із тим, що грошові кошти в розмірі 400 грн, які з нього стягуються на даний час, не є достатньою сумою для утримання дитини. В той же час, відповідач зазначив, що сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно він не має можливості, оскільки наразі ніде не працює. Щодо витрат на лікування та оздоровлення дитини відповідач вказав, що він постійно спілкується з дитиною і йому невідомо про такі витрати позивачки, розділити які він ніколи не відмовлявся. Зокрема, коли декілька років тому їх син проходив лікування у м. Луганськ, він добровільно відшкодував позивачці половину витрат. [PERSON] був готовий до діалогу, проте з будь-якими претензіями щодо недостатнього розміру аліментів в позасудовому порядку позивачка до нього не зверталася. Також відповідач додав, що його мати допомагає позивачці щодо утримання дитини. Заслухавши відповідача, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконаннями наявні докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Сторони з 17 липня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 19.11.2013 у справі № 414/2474/13-ц (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, батьками в якому вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до рішення Кремінського районного суду Луганської області від 15.11.2013 у справі № 414/2475/13-ц з [PERSON] на користь позивачки стягуються аліменти на утримання їх сина [PERSON] у розмірі 500 грн щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини (а.с. 8). Також судом встановлено, що позивачка 01 липня 2015 року уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації якого взяла собі прізвище чоловіка, і від цього шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про шлюб та про народження (а.с. 9, 10). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 182\~СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує, зокрема, матеріальне становище платника аліментів, стан здоровя дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів № 15284 від 28.08.2017, наданих Рубіжанською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, вбачається, що інформації про доходи відповідача [PERSON] за період з 01.01.2016 по 30.06.2017 в ЦБД ДРФО немає (а.с. 31). Таким чином, судом встановлено, що постійного доходу відповідач не має, про що він також зазначав сам в судовому засіданні, і що спростовує посилання позивачки у позові щодо наявності в нього постійного заробітку, який значно вищий за мінімальну заробітну плату. Також позивачка не надала суду жодних доказів щодо незадовільного стану здоровя дитини, у звязку з яким остання потребує лікування та оздоровлення, на що вона посилається у позові. В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину було збільшено з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після винесення судом рішення від 15.11.2013 про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» і для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2017 року 1689 грн, з 1 травня 2017 року 1777 грн, з 1 грудня 2017 року 1860 грн. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну неповнолітню дитину складає: з 1 січня 2017 року 844,50 грн, з 1 травня 2017 року 888,50 грн, з 1 грудня 2017 року 930 грн. Суд враховує положення\~статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано\~Постановою Верховної Ради від 27.02.1991, якою передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, часткове визнання позову відповідачем, доходи сторін та можливість участі обох батьків у матеріальному забезпеченні малолітньої дитини, застосовуючи принцип співмірності, а також виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та збільшення розміру аліментів до твердої грошової суми в розмірі 1000 (тисячі) гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Визначений розмір аліментів, на переконання суду, буде обєктивним та справедливим з урахуванням наведених вище обставин. Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, зважаючи на положення ст.ст. 182, 184 СК України, суд вважає необґрунтованою вимогу позивачки щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з одночасним зазначенням того, що аліменти підлягають стягненню у розмірі, не меншому 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому позовні вимоги позивачки в цій частині задоволенню не підлягають. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а при зверненні до суду з позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 640 грн, з відповідача на користь позивачки відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 320 грн (640 х 50%). На підставі викладеного,

Outcome: partial