Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та уточнив позовні вимоги, вказавши країни, до яких позивач просить дозволити виїзд (Польща, Чехія, Німеччина та Італія) та період до 01.09.2017 року. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, однак при цьому, позивач зазначав, що в канікулярний період для дитини було б корисно відпочити за кордоном, а тому влітку він не заперечуватиме про відпочинок дитини за кордоном як з мамою, так і він бажає скористатися таким правом щодо відпочинку з дитиною. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24.04.2015 року було визнано [PERSON] батьком [PERSON], народженого 04.10.2009 року [PERSON], [INFO]. За вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. В судовому засіданні представник позивача підтвердив мету тимчасового виїзду оздоровлення та відпочинок дитини. До матеріалів позову позивач додала медичні документи, які підтверджують, що неповнолітній [PERSON] часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини в умовах морського клімату. У позові також зазначено, що позивач має можливість, зважаючи на характер її роботи та розмір доходів, забезпечити належне оздоровлення та відпочинок сина за кордоном. Відповідач суду пояснив, що такі поїздки за кордон якщо вони будуть не тимчасові а на постійно порушуватимуть інтереси батька на спілкування з дитиною. Також відповідач зазначив, що і в Україні є місця для відпочинку в умовах морського клімату, але одночасно і погодився на такий дозвіл в межах літнього періоду. При цьому, на запитання суду чому він не бажає оформити такий дозвіл у нотаріуса самостійно поза межами судового врегулювання спору, відповіді однозначної не було отримано, а доводи про те, що він прибув до нотаріальної контори за викликом позивача для оформлення такого дозволу але в 12.00 год. того дня приміщення нотаріуса було зачинено, спростовується матеріалами справи, згідно яких нотаріус зафіксувала явку позивача у визначений день та час, отже доводи відповідача є надуманими. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, однак визначається, в інтересах також спілкування батька з дитиною та його позиції в судових засіданнях, період з часу набрання рішення законної сили, але не раніше, ніж з 01.07.2016 року по 01.09.2016 року, з 01.06.2017 року по 01.09.2017 року, а також в канікулярний період навчання дитини (осінь-весна 2016-2017 року). Відповідно до ст.1,2 закону України «Про охорону дитинства» батьки зобовязані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» зі змінами та доповненнями (ст..4, 5) врегулювано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, встановлено порядок вирішення спорів у цій сфері. На виконання статті 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» (зі змінами та доповненнями) затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років. А тому, з врахуванням вищезазначеного і ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка встановлює обовязок приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також те, що виїзд дитини за кордон на оздоровлення та відпочинок не порушує прав батька, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення частково. Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі наведеного, відповідно до ст. 15, 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 та

Outcome: partial