Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.06.1998 року між ними було укладено шлюб, від якого сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] та сина [PERSON]. Протягом останнього часу позивач та відповідач припинили шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя та обов»язки, образи, фізичне та психологічне насильство з боку відповідача. Вказані обставини унеможливлюють подальше подружнє життя сторін, тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить задовольнити її позов. Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 20.06.1998 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Вирівської сільської ради Конотопського району Сумської області за актовим записом № 04. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які разом з батьками зареєстровані і проживають в [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 096977 від 19.05.2015 року, копією свідоцтв про народження дітей серії І-БП № 001911 від 04.02.2005 року та серії І-БП № 006937 від 02.05.2005 року, довідкою виконавчого комітету Красненської сільської ради № 217 від 21.05.2015 року (а.с.5,6,7). На даний час сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дітей не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надіслав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved