Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на те, що їй належить на праві власності в порядку спадкування 7/16 часток садового будинку [ADDRESS], в зв'язку з чим, як до спадкоємця житлового будинку, до неї перейшло право власності на 7/16 часток земельної ділянки, на якій розміщений будинок. Позивач просила визнати за нею право власності на 7/16 часток земельної ділянки [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача до початку судового засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 147). Відповідач свого право на участь в судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідача (а.с. 148). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідачки не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 22.06.17 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.07.2016р. було визнано за [PERSON] право власності на 7/16 часток садового будинку [NUMBER], що розташований за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] Рішення набрало законної сили 12.09.2016р. (а.с. 3-4). Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що право власності на 7/16 часток садового будинку [NUMBER], розташованого за адресою [ADDRESS] зареєстровано 13.10.2016 р. за [PERSON], а 9/16 часток цього садового будинку належить на праві власності та зареєстровано за [PERSON]. (а.с. 5-4) Садовий будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER]. Згідно з Договором дарування земельної ділянки, посвідченим 30.05.2014 року вказана земельна ділянка [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS], була подарована [PERSON] [PERSON] [PERSON] (а.с. 150-151) та зареєстровано за нею право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 152). Постановою від 01.12.2014 р. № 169/02-31 [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку та садовий будинок [NUMBER] що розташований за адресою: [ADDRESS] на тій підставі, що вона не надала правовстановлюючі документи. (а.с. 74) Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а відповідно до ч.3 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Враховуючи зазначені норми, а також ті обставини, що попередньому власнику спірна земельна ділянка належала на праві власності, а [PERSON] успадкувала 7/16 часток садового будинку [NUMBER], розташованого за адресою [ADDRESS] - до позивача, як до спадкоємця, перейшло право власності на 7/16 часток земельної ділянки [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] за цією ж адресою. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, а також правові підстави, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку є доведеним та підлягає задоволенню у повному обсязі. Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд, у відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 3 118.03 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved