Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним відмов від прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 5 жовтня 1991 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Відповідно біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 22.07.1997 року, [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Після придбання квартири в ній зареєструвалися вона, чоловік. Разом з ними проживав син чоловіка, [PERSON], який з 22.07.1998 року зареєстрований в зазначеній квартирі і проживає по даний час. У зв'язку з тим, що [PERSON] не був забезпечений жилим приміщенням, тому 24.05.2006 року [PERSON] нотаріально посвідчив заповіт в якому зазначив,на випадок його смерті належну йому квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в рівних частках кожному. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, а в його сина [PERSON] не було будь-якого жилого приміщення, тому прийняла рішення про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь [PERSON]. 18 липня 2008 року приватний нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] посвідчив її заяву про відмову від прийняття належної їй спадщини, яка залишилась після смерті чоловіка -[PERSON] на користь сина померлого - [PERSON]. 25 жовтня 2008 року приватний нотаріус по Рівненському міському нотаріальному округу [PERSON] посвідчив її заяву про відмову від прийняття належного їй спадкового майна після смерті [PERSON] на користь сина спадкодавця - [PERSON]. На підставі ухвали Рівненського міського суду від 12 листопада 2009 року центром психічного здоров'я населення проведена посмертна судово-психіатрична експертиза. 15.03.2010 року складений акт №126/10. Згідно висновку визнано, що на час складання заповіту 24 травня 2006 року [PERSON] не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На підставі зазначеного висновку, рішенням Рівненського міського суду від 18 листопада 2013 року , залишеним в без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2014 року, визнаний недійсним заповіт складений [PERSON]. Згідно ч.5 ст.1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтею 225 цього Кодексу. В абзаці 5 п.25 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» дане аналогічне роз'яснення норми матеріального права, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтею 225 ЦК України. Згідно ч.5 ст.1275 ЦК України відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадщину за законом. На даний час вона бажає оформити всю належну їй спадщину за законом. Просила визнати недійсною відмову від прийняття належної їй спадщини від 18 липня 2008 року, яка залишилась після смерті чоловіка - [PERSON] на користь сина померлого - [PERSON]., та визнати недійсною відмову від прийняття належного їй спадкового майна від 25 жовтня 2008 року, яке залишилось після смерті [PERSON] на користь сина спадкодавця - [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Зазначена в позовній заяві третя особа Друга Рівненська державна нотаріальна контора м.Рівне в порядку ст.. 36 ЦПК до суду не заявила про свою участь у справі, а тому справа розглядається без неї. Заслухавши пояснення позивачки, відповідачаЮ дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05.10.1991р., зареєстрований Славутським м/в ЗАГС, актовий запис № 245. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. З оглянутої судом біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 22.07.1997 року, вбачається, що [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], яка згідно реєстраційного поствічення Рівненського МБТІ зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] та записана в реєстрову книгу 96-188 за реєстровим № 26828 від 30.07.1997р. З будинкової книги вбачається, що в спірній квартирі зареєстрований [PERSON] з 22.07.1998 року і проживає по даний час, та з 12.09.1997р. по день смерті . був зареєстрованийі проживав [PERSON] Встановлено, що [PERSON] помер [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис 21.02.2008р. № 65. Також судом встановлено, що 24.05.2006 року [PERSON] склав заповіт на все належне йому на праві власності майно на [PERSON], [PERSON] в рівних частинах кожному, який в подальшому рішенням Рівненського міського суду від 18 листопада 2013 року , залишеним в без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22 січня 2014 року, визнаний недійсним . Так, з рішення суду вбачається, що підставою для скасування заповіту був Акт посмертної судово-психіатричної експертизи, проведеної центром психічного здоров'я населення від 15.03.2010 року №126/10. Згідно висновку визнано, що на час складання заповіту 24 травня 2006 року [PERSON] не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, судом встановлено, що 18 липня 2008 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] посвідчила заяву [PERSON] про відмову від прийняття належної їй спадщини, яка залишилась після смерті чоловіка -[PERSON] на користь сина померлого - [PERSON], зареєстровану в реєстрі за № 1167, а 25 жовтня 2008 року приватний нотаріус по Рівненському міському нотаріальному округу [PERSON] посвідчив заяву [PERSON] про відмову від прийняття належного їй спадкового майна після смерті [PERSON] набутого в період зареєстрованого шлюбу, а саме квартини [ADDRESS], на користь сина спадкодавця - [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 7082. Згідно ч.5 ст.1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтею 225 цього Кодексу. За ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. В абзаці 5 п.25 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» дане аналогічне роз'яснення норми матеріального права, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтею 225 ЦК України. Згідно абз. 3 п.25 Пленуму відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Згідно ч.5 ст.1275 ЦК України відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадщину за законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] були подані заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом, який в подальшому було визнано недійним в силу того, що в моменту його складання [PERSON] не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За наведених обставин, та з врахуванням достовірно встановлених доказів, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають до задоволення. На підставі викладеного, ст.ст. 225, 1274, 1275 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved