Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 30.09.1991 року перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.01.2013 року розірваний. Під час шлюбу сторонами у с.Шипинці Кіцманського району Чернівецької області придбано земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства площею 0,496 га, які відповідно до договору купівлі-продажу купила [PERSON] Вказує, що в період з 2005 року по 2008 рік [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти та відповідно до дозвільної документації було збудовано житловий будинок та господарські будівлі. Також за час спільного проживання ними було придбано транспортний засіб марки «Volkswagen Caddу» 2007 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], транспортний засіб марки «Trafik», номер кузова № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та транспортний засіб марки «Fiat Ducato», 2006 року випуску, номер кузова № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], які зареєстровані на ім'я [PERSON] та відчужені останнім. Зазначає, що відповідач в добровільному порядку відмовляється від поділу спільного майна подружжя тому, позивач просила позовні вимоги задовольнити виділивши їй 504/1000 частин незакінченого будівництвом жилого будинку, ступінь готовності якого складає 100%, загальна площа 237,60 м.кв., що розташований по [ADDRESS], а саме: коридор 18,80 м.кв. на першому поверсі, гараж 28,40 кв.м. на першому поверсі, санвузол 7,80 кв.м. на першому поверсі, кухню 31.60 кв.м. на першому поверсі, кімнату 33,20 кв.м. на першому поверсі, всього 119,80 м.кв. [PERSON] виділити 496/1000 частин незакінченого будівництвом жилого будинку, ступінь готовності якого складає 100%. загальна площа 237,60 м.кв, що розташований по [ADDRESS], а саме: коридор 27,90 кв.м. на мансардному поверсі, кімнату 32,70 кв.м. на мансардному поверсі, кімнату 28,30 кв.м. на мансардному поверсі, кімнату 28,90 на мансардному поверсі, всього 117,80 м.кв. В спільному користуванні залишити літню кухню (літ. Б), убиральню (літ. В), яму вигрібну (літ. І), Огорожу №12, криницю №3, що розташовані по [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію половини вартості транспортних засобів «Volkswagen Caddу» 2007 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], транспортний засіб марки «Renault Trafik», номер кузова № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та транспортний засіб марки «Fiat Ducato», 2006 року випуску, номер кузова № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] в сумі 122090 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представником позивача, [PERSON], уточнено позовні вимоги, а саме: просили встановити факт проведення всіх будівельних робіт [PERSON] та [PERSON] для закінчення будівництвом житлового будинку та належних до нього господарських споруд, що розташований по [ADDRESS], під час їхнього подружнього життя; визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] всі будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи, які були використані в процесі виконання робіт для незакінченого будівництвом будинку та належних до нього господарських споруд, що розташовані за вищевказаною адресою. Уточнені позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали вказавши, що вони є необґрунтованими та недоведеними і задоволенню не підлягають. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та дослідивши і оцінивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 30.09.1991 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, однак на підставі рішення Кіцманського районного суду від 14.01.2013 року його розірвано. Також встановлено, що 30.06.2004 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] (мати відповідача) придбала земельну ділянку площею 0,2500га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ділянку площею 0,0496га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с.Шипинці Кіцманського р-ну Чернівецької обл. 13.09.2004 року на зазначені земельні ділянки на ім'я [PERSON] були видані державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №081867 та ЧВ№081868. 13.10.2004 року рішенням виконавчого комітету Шипинецької сільської ради №143/10 [PERSON] було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських будівель і споруд, виготовлено та видано будівельний паспорт на будівництво та 06.01.2005 року надано дозвіл на виконання будівельних робіт. [INFO] [PERSON] померла. 17.06.2005 року відповідач [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що спадщину прийняв, тобто до нього перейшли майнові права забудовника щодо будівництва житлового будинку по [ADDRESS] Відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним в порядку спадкування. За правилами ст.62 СК України якщо майно чоловіка, жінки за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.2,3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майнам до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Оскільки до виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва, то положеннями ст. 331 ЦК України не передбачено можливості визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Позивачем по справі всупереч вимогам ст.60, 61 ЦПК України не надано належних та беззаперечних доказів того, що незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] з початку будівництва і до кінця збудований подружжям [PERSON], що саме ними придбавалися будівельні матеріали для його будівництва, що його вартість істотно збільшилася внаслідок спільних трудових чи грошових затрат. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28.05.2014 року, що набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] та визнання права спільної сумісної власності на земельні ділянки. Пояснення свідків, допитаних у справі спростовують доводи позивача. Зокрема, свідок [PERSON] пояснила, що сторін знає з 2007 року і знає, що вони доробляли в будинку ремонти, а в 2008 році вже жили в ньому. Хто оплачував за роботи свідку невідомо. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що їм невідомо за чиї кошти будувався будинок, лише бачили позивачку, як вона виконувала деякі роботи по будівництву. Будь-яких інших доказів про придбання будівельних матеріалів, їх перелік, вартість, оплату виконаних робіт з будівництва, джерело доходів сім'ї та їх розмір, тощо позивачем не надано. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №13040 від 21.08.2013р. вирішено питання щодо вартості спірного будинку та можливості його поділу, однак не вирішувалося питання щодо вартості та переліку будівельних матеріалів, що були використані в процесі будівництва і можливості їх поділу, оскільки позивачем таке клопотання не заявлялося. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] всіх будівельних матеріалів, які були використані в процесі виконання робіт по будівництву будинку та про поділ незавершеного будівництвом будинку є взаємовиключними. З врахуванням відмови позивачці у задоволенні позову у частині визнання спільною сумісною власністю всіх будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі виконання робіт для незакінченого будівництвом будинку та належних до нього господарських споруд, які розташовані по [ADDRESS] суд вважає, що позовні вимоги у частині встановлення факту проведення всіх будівельних робіт [PERSON] та [PERSON] вищевказаного будинку задоволенню не підлягають. Не доведено позивачем і те, що транспортні засоби є спільним майном подружжя, оскільки із рішення суду від 14.01.2013 року про розірвання шлюбу вбачається, що сторони припинили подружні відносини у 2010 році. Ці обставини були підтверджені і поясненнями свідків про те, що позивачка виїхала за кордон десь три-чотири роки назад, відповідач одразу привів іншу жінку і більше в будинку позивачку свідки не бачили. Свідку [PERSON] відомо, що десь півтора року назад позивачка перестала передавати гроші [PERSON] Після виїзду позивачки за кордон відповідач продовжував займатися продажем автомобілів. Із довідки ВРЕР ДАІ вбачається, що транспортні засоби «Фольксваген Кадді», «Рено трафік», «Фіат Дукато» придбані в 2012 році. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Таким чином, суд вражає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації половини вартості транспортних засобів марки «Volkswagen Caddу» 2007 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], транспортний засіб марки «Renault Trafik», номер кузова № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та транспортний засіб марки «Fiat Ducato», 2006 року випуску, номер кузова № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] в сумі 122 090 грн. Отже, за таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем та її представником не надано беззаперечних та достатніх доказів щодо обставнин заявлених позовних вимог, що є їх обов'язком відповідно до засад змагальності сторін, встановлених статтею 10 ЦПК України, при цьому суд створив всі умови для змагальності сторін, роз'яснюючи сторонам права і обов'язки. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України

Outcome: dismissed