Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 22 жовтня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за №1873. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що спільне життя між сторонами не склалося через втрату взаєморозуміння і поваги один до одного. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем. Спору щодо визначення місця проживання та виховання дитини між сторонами немає. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, суду подала заяву, за змістом якої просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, дитину залишити на проживанні з нею та змінити її прізвище на дошлюбне «Олексин». Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданій до суду письмовій заяві позов визнав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Не заперечив щодо проживання дитини з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №081707 від 22 жовтня 2011 року (а.с. 3) сторони зареєстрували шлюб 22 жовтня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №1873. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про його народження, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, малолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матірю, а після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача змінити на дошлюбне «Олексин». На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved