Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхівцевської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що 3 вересня 2008 року помер батько позивача [PERSON]. 6 квітня 2016 року померла мати позивача [PERSON]. Шлюб між батьками було зареєстровано 21 травня 1957 року. За життя батько придбав житловий будинок по вул.. Баглійська, 21 в с.Широке. на підставі рішення Верхівцевської міської ради від 12 жовтня 1988 року за ним було визнано право власності не цей будинок, проте свідоцтво про право власності на будинок він не отримав. Після смерті матері позивач звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадкове майно, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на будинок. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з господарчими будівлями та спорудами за адресою: вул.. Баглійська, 21, с.Широке Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері, чому право власності на будинок не було зареєстровано їй не відомо. Після смерті батька до нотаріуса не зверталася, на момент смерті матері вона проживала разом з нею. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КП «Верхньодніпровське БТІ» в судовому засіданні пояснила, що в матеріалах архівної справи на спірний житловий будинок є лише інформація про виготовлення технічного паспорту на будинок в 1989 році, інших звернень щодо цього майна не має. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 21 травня 1957 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.12). За життя [PERSON] набув право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул.. Баглійська, 21, с.Широке Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 28 жовтня 1989 року № 295/1 (а.с.21). Проте свідоцтво про право власності на це майно він не отримав. Право власності на житловий будинок не було зареєстровано, що підтверджується інформаційною з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 листопада 2016 року (а.с.36). 3 вересня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після його смерті свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку, отримала лише позивач [PERSON], яка є донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 22 липня 2009 року, згідно з яким 15 листопада 1986 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], у звязку з чим [PERSON] змінила своє прізвище на «Маркова» (а.с.8). На момент смерті [PERSON] він проживав разом з дружиною [PERSON], яка у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. 6 квітня 2016 року [PERSON] також померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Згідно з довідкою Верхівцевської міської ради від 7 жовтня 2016 року на момент смерті [PERSON] вона проживала разом з донькою [PERSON] (а.с.18). Також довідкою Верхівцевської міської ради від 7 жовтня 2016 року підтверджується, що заповіти від імені [PERSON] не посвідчено (а.с.19). Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини інші спадкоємці, окрім [PERSON], не зверталися (а.с.44). Непрацездатних, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців, або ж спадкоємців, цивільна дієздатність яких обмежена, після смерті [PERSON] судом не встановлено. Постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського нотаріального округу [PERSON] від 8 жовтня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю документів про право власності на спадкове майно (а.с.13). Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул. Баглійська, 21 с.Широке Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом, а саме в порядку спадкування після смерті чоловіка, проте не оформила право власності на це майно, позивач, [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись у визначений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а її право власності на спадкове майно, як спадкоємця, не визнається, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013\~року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». При цьому суд звертає увагу на те, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 листопада 2016 року право власності на спірне майно не зареєстровано за іншими особами, так само як і заборон відчуження цього майна. Земельна ділянка за цією ж адресою, згідно з довідкою Верхівцевської міської ради від 17 жовтня 2016 року не приватизована (а.с.17). отже, задоволення вимог позивача, не порушує прав та інтересів інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved