Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд: - зняти арешт з автомобіля марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER], накладеного постановами Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 30 грудня 2010 року та 18 січня 2013 року; - визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER], укладеного 05 жовтня 2007 року між нею та [PERSON]; - визнати за нею право власності на автомобіль марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 жовтня 2007 року [PERSON] придбала у відповідачки [PERSON] автомобіль марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER], який належав останній на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВНС за № 053643 від 04 серпня 2007 року. Продаж автомобіля здійснено за 10.000 доларів США, зазначені гроші відповідачкою [PERSON] були отриманні у повному обсязі, про що нею було складено відповідну розписку. Після продажу вищевказаного автомобіля, [PERSON] видала на ім'я [PERSON] довіреність про право володіння, користування та розпорядження цим автомобілем, яка посвідчена 05 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстраційним № 9131 та яка була видана строком на три роки. Однак, у зв'язку відсутністю нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу [PERSON] не має можливості оформити своє право власності на придбаний автомобіль, але у відповідачки [PERSON] для посвідчення вказаного договору немає часу через постійну зайнятість на роботі. В подальшому [PERSON] стало відомо, що на автомобіль марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER], постановами Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 30 грудня 2010 року та 18 січня 2013 року, було накладено арешт. Наявність арешту на автомобілі марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER], створює [PERSON] перешкоди в розпорядженні, володінні і користуванні цим автомобілем, що призводить до порушення її прав як власника, у зв'язку з чим [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Під час розгляду справи, на адресу суду надійшла заява від відповідачки [PERSON], в якій пред'явленні [PERSON] позовні вимоги визнала та просила суд їх задовольнити. Також просила суд справу розглядати за її відсутністю. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак від відповідачки [PERSON] є заява в матеріалах справи. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 статті 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER], належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 04 серпня 2007 року РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області. З матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2007 року [PERSON] склала розписку, відповідно до якої вона отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 10.000 доларів США за автомобіль марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER]. В цей же день, а саме 05 жовтня 2007 року, [PERSON] видала на ім'я [PERSON] довіреність про право володіння, користування та розпорядження вищевказаним автомобілем, яка посвідчена 05 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за реєстраційним № 9131 та яка була видана строком на три роки. Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що реєстрація транспортних засобів здійснюється органами УДАІ МВС України, а порядок встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. 8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388 передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання транспортних засобів; документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, а саме : довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють права власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу. З огляду на вище наведе, складена [PERSON] розписка не є документом, на підставі якого здійснювалася державна реєстрація транспортного засобу, а також підтверджувала правомірність придбання транспортного засобу. За приписами ч. 2 ст. 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки 05 жовтня 2007 року сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER], і це підтверджується письмовими доказами, а надалі відбулося його повне виконання, суд вважає, що дана угода є договором купівлі-продажу. При цьому, волевиявлення [PERSON] відносно відчуження автомобіля марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER], підтверджується довіреністю, складеної на ім'я [PERSON] з правом розпорядження цим автомобілем. Положеннями ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Під час розгляду справи судом не встановлена незаконність набуття [PERSON] права власності на автомобіль марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER], відтак суд вважає за доцільне визнати за [PERSON] право власності на цей автомобіль. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. За приписами ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд вважає, що арешт на автомобілі марки «Mercedes-Benz 208D», реєстраційний номер [NUMBER], 1994 року випуску, шасі № [NUMBER], накладеного постановами Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 30 грудня 2010 року та 18 січня 2013 року, підлягає скасуванню, оскільки в момент накладення арешту цей автомобіль вже належав [PERSON]. Отже, з огляду на вищевказане, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved