Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свій позов обґрунтовує тим, що 11 січня 2013 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав в борг 9000 доларів США., які зобов'язався повернути за її першою вимогою. На підтвердження укладання договору позики 11 січня 2013 року відповідачем було складено розписку. 31 жовтня 2013 року нею, на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення коштів в сумі 9000 доларів США, що є еквівалентом 72990 грн. 26 листопада 2013 року [PERSON] частково виконав зобов'язання та повернув їй грошові кошти в сумі 32000 грн., та написав гарантійну розписку, в якій визначив, що решту грошових коштів в сумі 40990 грн. він поверне до 25 грудня 2013 року Оскільки відповідач грошові кошти не повернув, 13 лютого 2014 року нею направлена вимога відповідачу про повернення остаточної суми боргу в строк до 24 лютого 2014 року. В передбачений термін [PERSON] грошові кошти не повернув. Станом на 26 березня 2014 року сума боргу, що підлягає сплаті відповідачем становить 53939 грн. 57 коп., що еквівалентно 5054, 26 доларів США. Просила суд стягнути з відповідача на її користь борг за договорами позики з урахуванням індексу інфляції в сумі 54371 грн. 09 коп., 3% річних в сумі 403 грн. 44 коп., та судові витрати. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, в подальшому надала суду заяву, в якій справу просила розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з розписки від 11 січня 2013 року відповідач взяв в борг у позивачки 9000 доларів США, які зобов'язався повернути за першою вимогою позивачки. 31 жовтня 2013 року на адресу позивача було направлено вимогу, в якій позивач просить відповідача повернути їй грошові кошти в сумі 72990 грн., в строк до 18 листопада 2013 року. Як вбачається з гарантійної розписки від 26 листопада 2013 року, відповідач отримав вимогу про повернення коштів в сумі 72990 грн., та частково повернув борг в сумі 32000 грн. Борг в сумі 40990 грн. зобов'язався повернути в строк до 25 грудня 2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 532 ЦК України, за грошовим зобов'язанням, якщо місце виконання зобов'язання не встановлено в договорі, виконання провадиться за місцем проживання кредитора. Докази про те, що відповідач у встановлений строк повернув грошові кошти позивачу він суду не надав. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він відповідно до ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики становить 5054,26 доларів США. Враховуючи, що курс НБУ станом на 26 березня 2014 року становить 1067,21 грн. за 100 доларів США, борг відповідача перед позивачкою в перерахунку на гривні складає 53939 грн. 57 коп. Як вбачається з розрахунку наданого позивачкою, станом на 26 березня 2014 року відповідач, відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України за користування грошовими коштами та прострочення повернення боргу заборгував три відсотки річних від простроченої суми в сумі 403 грн. 44 коп. Не може бути задоволена вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь індексу інфляції в сумі 431 грн. 52 коп., оскільки індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч.2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. З відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 547 грн. 75 коп.

Outcome: partial