Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Сєвєродонецька міська рада Луганської області. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою був зареєстрований чоловік заявника [PERSON], з яким заявник перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15.03.1969 року та мешкала разом за вищевказаною адресою. [INFO] року чоловік заявника [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина. Коли заявник звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено через відсутність у неї документів, які б підтверджували з ким померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав на день смерті. У зв'язку з чим заявник просить встановити юридичний факт, що вона, [PERSON], [INFO], постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті [INFO] року, за однією адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала повністю, просила її задовольнити. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] також заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Сєвєродонецької міської ради Луганської області в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не сповістив, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі клопотання представника заявника [PERSON], яке було задоволено судом, у судовому засіданні було допитано свідків [PERSON], [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] її батьки. З 1977 року вони проживали за адресою: [ADDRESS], весь час були разом. Батько тяжко хворів, мати за ним доглядала. Останні пів року він не ходив. Вона з 2002 року проживає окремо від батьків, її брат - син [PERSON] та [PERSON] з 1997 року проживає на території РФ. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона знає заявника з 1967 року, вони підтримують дружні стосунки. С 2002 року заявник з чоловіком [PERSON] до моменту його смерті були зареєстровані та проживали разом у двох за адресою: [ADDRESS]. Їхні діти донька та син проживають окремо. Чоловік заявника останній час тяжко хворів, вона за ним доглядала. Вислухавши заявника та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER]. Згідно з довідкою УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради № 10643 від 18.01.2018, [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем проживання якої є: [ADDRESS]. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого міськ. ЗАГСом м. Комунарська Луганської області 15.03.1969 року, заявник та [PERSON] з 15.03.1969 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] на момент своєї смерті - [INFO] року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] та рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.04.2018 року по справі № 428/1476/18. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22.11.2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, чоловік заявника [PERSON] помер [INFO] року у місті Алчевськ Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 1913. У заяві та наданих у судовому засіданні поясненнях на підтвердження викладених у заяві обставин, заявник посилається на те, що вона є спадкоємцем майна померлого чоловіка [PERSON]. При цьому, заявник, згідно з її поясненнями, позбавлена можливості прийняти спадщину через те, що відсутні документи, які підтверджують той факт, що вона на момент смерті чоловіка була зареєстрована та проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS], оскільки довідка КП «АЖЄО» видана невизнаним органом влади. Дані обставини підтверджуються копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 травня 2018 року, винесеної приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] При цьому, судом вже встановлено, що дійсно чоловік заявника [PERSON], [INFO], був зареєстрований разом із заявником за адресою: [ADDRESS], та проживав разом із нею на момент своєї смерті. Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено у судовому засіданні, заявник, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], так як є дружиною померлого, звернулася до нотаріальної контори після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто лише 05.12.2017 року, оскільки вважає, що вона прийняла спадщину, тому що мешкала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - [INFO] року, тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Доказами, які свідчать про обставини прийняття спадщини заявником [PERSON], тобто про проживання спадкодавця [PERSON] на момент смерті зі спадкоємцем [PERSON], а саме [INFO] року, у квартирі за адресою: [ADDRESS], є показання свідків [PERSON],[PERSON], які допитані у судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому, підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми як докази, на підтвердження факту якого їх подано заявником. Разом з тим, суд вважає, що наданий заявником письмовий доказ у виді довідки № 269 від 31.05.2018 року, виданої КП «АЖЄО», затвердженої Наказом «Міністерства юстиції Луганської народної республіки» № 1090-ОД від 14.11.2016 року, не може бути прийнятий судом уваги як належний та допустимий доказ, оскільки він виданий установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, що створена, обрана чи призначена у порядку, не передбаченому законом, а, отже, будь-які видані такими установами документи є недійсними та такими, що не створюють жодних правових наслідків. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Отже, з вищенаведеного вбачаться, що судом України незаконність та недійсність письмових доказів виданих на тимчасово окупованій території Луганської області (т. зв. «ЛНР») не може бути застосовна лише до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, в усіх інших випадках, зокрема і при розгляді даної заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, судом встановлюється незаконність та недійсність таких доказів, у зв'язку з чим вони не можуть бути прийняті як належні та допустимі. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку з чим заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню.

Outcome: approved