Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною заявою посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,82 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Черниської сільської ради. Заявниця в шестимісячний строк, який розпочався 23.08.2012 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її матері не зверталась, оскільки була впевнена, що прийняла спадщину, як така, що постійно проживала разом з померлою на час відкриття спадщини. Коли заявниця звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини після померлої [PERSON] , нотаріус в усній формі повідомила, що оскільки останнім зареєстрованим місцем проживання померлої [PERSON] є [ADDRESS] , то заявниця, місце проживання якої зареєстровано у с. Вершинова Муравійка не може вважатись такою, що прийняла спадщину, як особа, що постійно проживала разом з померлою. Заявниця зазначає, що [PERSON] з 2007 року до дня смерті постійно проживала без реєстрації разом із заявницею в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою старости Вершиново-Муравійського старостинського округу Чернігівського району № 81 від 06.04.2021 року та актом свідчення сусідів від 06.04.2021 року. Просить суд встановити факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем [PERSON] у будинку [ADDRESS] з 2007 року і до часу відкриття спадщини [INFO] . Заява надійшла до суду 08 липня 2021 року. Ухвалою судді від 12 липня 2021 року заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням її до судового розгляду на 29 липня 2021 року. В судовому засіданні заявник та її представник адвокат Матвійчук А. С. підтримали заяву та просили її задовольнити з підстав викладених у заяві. Седнівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області в особі Черниського старостинського округу належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не направила свого представника, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши повно і всебічно обставини справи та письмові докази, проаналізувавши норми законодавства, приходить до наступних висновків. Згідно з ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив відмову від неї. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З вищезазначених роз`яснень слідує, що передумовою звернення особи до суду для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має бути відмова нотаріуса в оформленні спадщини. У заяві за підписом представника адвоката Василенко А.А. вказано, що [PERSON] зверталася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак нотаріус в усній формі відмовив їй в оформленні спадщини. Суд звертає увагу, що відмова нотаріуса в усній формі у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину не має жодних правових наслідків та не свідчить про те, що нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ч.2 ст.77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, згідно з яким 29 серпня 1987 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, останній після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10-11). У копії довідки, яка видана старостою Вершиново-Муравійського старостинського округу Андрієнко Л. О. № 81 від 06 квітня 2021 року зазначено, що [PERSON] постійно проживала без реєстрації з 2007 по 23.08.1012 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджує акт свідчення сусідів. Похорон [PERSON] проводила її дочка [PERSON] (а.с.12). У акті-свідченні від 06 квітня 2021 року, який підписано [PERSON] та [PERSON] зазначено, що [PERSON] постійно проживала без реєстрації в [ADDRESS] (а.с.13). З вищевказаної довідки та акту-свідчення не вбачається, що [PERSON] на день своєї смерті проживала в [ADDRESS] , оскільки в довідці зазначений період часу з 2007 по 23.08.1012 рік, що не може відповідати дійсності, крім того довідка робить посилання на акт-свідчення сусідів, однак у даному акті не вказаний конкретний часовий проміжок проживання, а лише зазначено що « [PERSON] постійно проживала без реєстрації в [ADDRESS] ». До того ж довідка та акт-свідчення видані стосовно [PERSON] , в той час як заявниця звернулася до суду із заявою встановлення факту постійного проживання [PERSON] . Зважаючи на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, зазначені довідка та акт-свідчення, не можуть слугувати підтвердженням заявлених вимог. Згідно з копією довідки виконкому Седнівської селищної ради № 123 від 06.04.2021 року, померла [PERSON] на день своєї смерті [INFO] була зареєстрована одна в [ADDRESS] (а.с.14). З вказаної довідки вбачається, що [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Доказів того, що [PERSON] на день своєї смерті не проживала за вказаною адресою заявницею не було надано. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 9). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що вона є сусідкою заявниці. Зазначила, що померла [PERSON] з кінця 2006 року і до дня своєї смерті проживала разом із заявницею у [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що вона є сусідкою заявниці. Зазначила, що померла [PERSON] з 2007 року і до дня своєї смерті проживала разом із заявницею у [ADDRESS] . З вищенаведених документів, які наявні в матеріалах справи не вбачається той факт, що спадкодавець [PERSON] постійно проживала разом із заявницею у будинку [ADDRESS] з 2007 року і до часу відкриття спадщини [INFO] . Таким чином, оскільки покази свідків, надані в суді не узгоджуються із доказами, наявними в матеріалах справи, тому заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed