Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила суд визнати недієздатним її сина [PERSON] , [INFO] , та призначити її опікуном. Вказувала, що син є інвалідом дитинства. Йому встановлено інвалідність першої групи «А» безстроково, потребує постійного стороннього догляду. [INFO] син досяг повноліття і за законом в силу віку може мати повну дієздатність. Однак, за станом здоров`я він не може в повній мірі користуватись повною дієздатністю, потребує постійної сторонньої допомоги та встановлення опіки. Ухвалою суду від 24.04.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 01.10.2019 р. призначено у справі судово-психіатричну експертизу. Ухвалою суду від 24.01.2020 р. відновлено провадження по справі. В судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити. Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заперечень та клопотань не мав. Вислухавши пояснення заявника, її представника, дослідивши письмові докази по справі, надавши оцінку доказам на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатності їх у взаємозв`язку, визначившись із правовідносинами які випливають із встановлених обставин та з нормою права, яка підлягає застосуванню до них, суд дійшов висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Суд установив, що заявник, яка при укладенні шлюбу з [PERSON] , змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 8), є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 31.05.2001 р., копією свідоцтва про шлюб [PERSON] серії [NUMBER] від 11.09.2015 (а.с. 8). Відповідно до копії довідки до акта МСЕК № 252623 від 17.04.2019 р. серії 12 ААБ [PERSON] має першу групу інвалідності «А» з дитинства, інвалідність встановлена безстроково, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 9). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 19.12.2019 № 585, [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості (в ступені вираженої дебільності згідно МКХ-ІХ) внаслідок органічного ураження головного мозку (дитячий церебральний параліч), тому він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с. 64-68). Відповідно до ст.ст. 39-41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно зі ст. 60 ЦК України, ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Зі змісту ч.ч. 2-4 ст.\~63\~ЦК України слідує, що опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яка надала згоду про це. Опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Оскільки [PERSON] згідно з висновком судово-психіатричного експерта на теперішній час має хронічний стійкий психічний розлад, через що не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд уважає за необхідне визнати його недієздатним та встановити над ним опіку. Відповідно до п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно з ч.3 ст.296 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно зі ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ч.1 ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це. Згідно зі ст.41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Згідно з ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. На підставі викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості (в ступені вираженої дебільності згідно МКХ-ІХ) внаслідок органічного ураження головного мозку (дитячий церебральний параліч), тому він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Outcome: approved