Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що за час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Оскільки він працює неофіційно, то надати суду офіційну інформацію про його доходи вона не може, а сам він приховує від неї їх розмір. Стан здоров'я відповідача задовільний, він молодий за віком, інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Маючи добрий дохід, відповідач відмовляється самостійно, матеріально допомагати сину. Своїми діями відповідач ухиляється від покладеного на нього ст.180 Сімейного кодексу України обов'язку щодо утримання сина та не бажає добровільно надавати кошти. Тому, враховуючи небажання відповідача добровільно сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина вона вимушена звернутися до суду. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, так як надіслали до суду заяву в якій просять провести розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження значиться відповідач [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітнім сином та сама веде догляд за ним, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, майновий стан відповідача, який не має постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер. А тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1200 гривень щомісячно, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Outcome: partial