Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу покликаючись на те, що вони із відповідачем мають різні погляди на шлюб, сім'ю, не розуміють один одного, між ними виникали непорозуміння, кожен живе окремим життям та своїми інтересами. На протязі 10 років не проживають разом та не підтримують жодних стосунків, виявилися людьми різних поглядів на життя. Вважає, що шлюб носить формальний характер. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи, подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] також подав письмову заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позов визнає та просить такий задовольнити, примирення не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Сторони зареєстрували шлюб 08 жовтня 2005 року у відділі РАЦС Буського РУЮ Лвівської області, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис за № 93, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданим відділом РАЦС Буського РУЮ Львівської області 21.07.2006 року. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та відносини в сім'ї, сторони не розуміють один одного, втратили почуття любові. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. На протязі тривалого часу сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Крім цього, суд враховує інтереси дитини сторін, оскільки її повноцінний розвиток та виховання у сім'ї, у якій відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти є неможливим. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що сім'я розпалась остаточно, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved