Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] з 13.09.2019 року. За даною адресою зареєстроване місце проживання її онука [PERSON] , однак фактично з травня 2015 року в житловому будинку відповідач не проживає, а проживає за адресою: [ADDRESS] . Відтак позивач вважає, що [PERSON] втратив право користування даним житлом. Отже, [PERSON] просить захистити її права та усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Нагорна Т.І. подала заяву про розгляд справи без її з позивачкою участі, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбачений законом спосіб. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, однак відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2019 року. Згідно запису по господарській книги № 1 за 2016-2019 рр., будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] рахується за [PERSON] що підтверджується довідкою № 355 від 07.08.2019 р., виданою виконавчим комітетом Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Відповідно до довідки № 275 від 06.10.2020 року, виданої виконавчим комітетом Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За даними актів обстеження житлово-побутових умов від 25.07.2018 року та від 06.10.2020 року відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку [ADDRESS] , його особистих речей в будинку не має та не проживає з 01.05.2015 року. З письмових пояснень свідка [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку позивача з 01.05.2015 року. Відповідач доказів на спростування доводів позивача до суду не подав. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і врегульовані ст.ст. 71, 72 ЖК України. Згідно ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої та частиною четвертою ст.71 цього кодексу. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою, другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З вищенаведеної норми Закону слідує, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. На підставі викладеного та

Outcome: approved