Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] та просить стягнути із неї на її користь суму збитків в розмірі 662 409,00 грн., а також суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 19 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М. М. і зареєстровано за № 64. За умовами п. 1 договору [PERSON] придбала, а [PERSON] продала квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. На час укладення договору майно належало продавцю на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2013 року № 200/12349/13-ц. Своїм підписом у договорі, відповідно до п. 7 договору, відповідачка підтвердила, що нею було отримано від позивачки оплату за квартиру. [PERSON] засвідчила, що прав на квартиру у інших осіб, як в межах, так і поза України не має. В рахунок оплати за квартиру [PERSON] отримала 304 000,00 грн. Після набуття права власності [PERSON] в квартирі здійснила замовлення та монтаж метало-пластикових конструкцій на загальну суму 7 620,00 грн., придбання та монтаж дверей та їх комплектуючих на загальну суму 13 180,00 грн., придбання дверей на загальну суму 5 390,00 грн., придбання покриття для підлоги та аксесуарів до нього на загальну суму 7 199,84 грн., придбання плівки ПВХ (натяжна стеля) на загальну суму 5 940,00 грн., роботи щодо утеплення підлоги на загальну суму 3 456,00 грн., встановлення вбудованих меблів на загальну суму 111 095, 00 грн., виконання будівельних робіт у квартирі на загальну суму 110 250, 96 грн. Витратившись на ремонтні роботи, будівельні матеріали та аксесуари на загальну суму 264 131, 80 грн. (двісті шістдесят чотири тисячі сто тридцять одну грн. 00 коп.) Здійснені [PERSON] ремонтні роботи, придбані будівельні матеріали та аксесуари не можуть бути відокремлені від квартири без пошкодження таких матеріалів. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 16.10.2013 року (справа № 200/12349/13-ц), на підставі якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру, скасовано Апеляційним судом Дніпропетровської області рішенням від 18 лютого 2014 року (справа № 22ц/774/1904/14). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання покупця добросовісним набувачем та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про усунення від права спадкування, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений 19.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрованим за реєстровим № 64; визнано за [PERSON] право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнано [PERSON] добросовісним набувачем квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 21 травня 2015 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року в частині визнання [PERSON] добросовісним набувачем квартири скасовано та відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог. В решті рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року залишено без змін. Таким чином, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року набрало законної сили 21 травня 2015 року. Вартість вищезазначеної квартири станом на 02 липня 2015 року дорівнює 662 409,00 грн. Квартира є єдиним місцем проживання дитини позивачки - [PERSON], [INFO]. Свідчення [PERSON], що прав на квартиру у інших осіб, як в межах так і поза України, не має, вказані у п. 9 договору купівлі-продажу квартири, надані нею неправдиві, оскільки вона 20 серпня 2013 року разом із іншим спадкоємцем - [PERSON] звернулася із заявою до нотаріуса щодо спадкування майна за [PERSON], єдиним спадковим майном якої була квартира, отже, на час укладення договору купівлі-продажу квартири (19 листопада 2013 року) [PERSON] розуміла про наявність прав [PERSON] на квартиру та те, що такі права не були враховані у рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2013 року (справа № 200/12349/13-ц), на підставі якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру. Про наявність прав [PERSON] [PERSON] замовчала, наслідком чого було визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. За таких обставин, [PERSON] має право вимагати від [PERSON] повернення отриманих грошових коштів, компенсації завданих збитків та моральної шкоди. Ринкова вартість квартири на момент вилучення є упущеною вигодою, яку б могла отримати [PERSON] у разі продажу такого майна при умові дійсності правочину та відсутності підстав для вилучення квартири. Отже, як і кошти, які були передані [PERSON] при виконанні договору купівлі-продажу, так і витрачені [PERSON] грошові кошти на поліпшення придбаного нею майна є реальними збитками, а ринкова вартість квартири на момент вилучення квартири за рішенням суду є повним розміром збитків із врахуванням упущеної вигоди, які у разі визнання договору купівлі-продажу повинні бути відшкодовані продавцем - [PERSON] Крім того, що як неправдиві свідчення так і недійсність договору купівлі-продажу призвели до порушення права дитини позивача на користування квартирою. Представник позивача у позові просив суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив пред'явлений позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав, свого представника до суду не направила. Зі згоди позивача, справа підлягає розгляду з ухваленням даного рішення заочно, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що 19 листопада 2013 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним Михайлом Михайловичем, зареєстрованим за реєстровим № 64. За умовами п. 1 договору позивачка придбала, а відповідачка продала квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. На час укладення договору майно належало продавцю на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2013 року (справа № 200/12349/13-ц). Своїм підписом у договорі, відповідно до п. 7 договору, відповідачка підтвердила, що нею було отримано від позивачки оплату за квартиру, що також підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою від 19.10.2013 року, що в рахунок оплати за квартиру [PERSON] отримала 304 000,00 грн. від [PERSON] Відповідачка засвідчила, відповідно до п. 9 договору купівлі-продажу, що прав на квартиру у інших осіб, як в межах, так і поза України не має. Після набуття права власності [PERSON] в квартирі здійснила замовлення та монтаж метало-пластикових конструкцій на загальну суму 7 620,00 грн., придбання та монтаж дверей та їх комплектуючих на загальну суму 13 180,00 грн., придбання дверей на загальну суму 5 390,00 грн., придбання покриття для підлоги та аксесуарів до нього на загальну суму 7 199,84 грн., придбання плівки ПВХ (натяжна стеля) на загальну суму 5 940,00 грн., роботи щодо утеплення підлоги на загальну суму 3 456,00 грн., встановлення вбудованих меблів на загальну суму 111 095, 00 грн., виконання будівельних робіт у квартирі на загальну суму 110 250, 96 грн. Витратившись на ремонтні роботи, будівельні матеріали та аксесуари на загальну суму 264 131, 80 грн. (двісті шістдесят чотири тисячі сто тридцять одну грн. 00 коп.) Здійснені [PERSON] ремонтні роботи, придбані будівельні матеріали та аксесуари не можуть бути відокремлені від квартири без пошкодження таких матеріалів. Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами: договором купівлі-продажу № 681 від 30.11.2013 року, замовленням № 681 від 30.11.2013 року, актом № 681 про приймання виконаних робіт від 30.11.2013 року, специфікацією на товар від 26.04.2014 року та актом приймання-передачі від 10.06.2014 року, замовленням № Д-37532 від 09.12.2013 року, видатковою накладною № Д-4158 від 23.12.2013 року, фіскальним чеком, договором купівлі-продажу № 181 від 17.12.2013 року, замовленням покупця № 272 від 14.12.2013 року та фіскальними чеками, актом прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 16.12.2013 року та рахунком № 1 від 16.12.2013 року, договором № ММ-680 від 05.01.2014 року, актом приймання-передавання виконаних робіт від 03.03.2014 року, додатком № 1 до договору № ММ-680 від 05.01.2014 року; товарними чеками за № ММ- 680 від 05.01.2014 року та від 01.03.2014 року, розрахунком договірної ціни на ремонт квартири за 2013 рік, довідкою від 05.01.2014 року про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2013 року та чеками за придбання будівельних матеріалів. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 16.10.2013 року (справа № 200/12349/13-ц), на підставі якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру, скасовано Апеляційним судом Дніпропетровської області рішенням від 18 лютого 2014 року (справа № 22ц/774/1904/14). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович, про визнання покупця добросовісним набувачем та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про усунення від права спадкування, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений 19.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрованим за реєстровим № 64; визнано за [PERSON] право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнано [PERSON] добросовісним набувачем квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 21 травня 2015 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року в частині визнання [PERSON] добросовісним набувачем квартири скасовано та відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог. В решті рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року залишено без змін. Таким чином, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року набрало законної сили 21 травня 2015 року. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Схід-П ЕКСПЕРТ» 02 липня 2015 року, вартість вищезазначеної квартири станом на 02 липня 2015 року дорівнює 662 490,00 грн. Квартира є єдиним місцем проживання дитини позивачки - [PERSON], [INFO]. Зазначені обставини доказуються свідоцтвом про народження [NUMBER] та довідкою про склад родини від 23.06.2014 року № 100. За положенням ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до положень ч. 1 ст. 661 ЦК України, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. За роз'ясненнями, наведеними у п. 31 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - у разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст. 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України до збитків відносяться витрати, яких зазнала особа (реальні збитки) та доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною третьою статті 22 ЦК України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а з відповідачки на користь позивачки слід стягнути суму завданих збитків, оскільки як і кошти, які були передані [PERSON] при виконанні договору купівлі-продажу, так і витрачені [PERSON] грошові кошти на поліпшення придбаного нею майна є реальними збитками, а ринкова вартість квартири на момент вилучення квартири за рішенням суду є повним розміром збитків із врахуванням упущеної вигоди, а повинна бути відшкодована продавцем - [PERSON] Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved