Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Генеральний страховий фонд Життя» про стягнення викупної суми в розмірі 3110,55 доларів США. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, отримавши належним чином повістку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що 29.07.2005 року між ЗАТ «СК «Генеральний страховий фонд - Життя» та [PERSON] було укладено договір страхування життя № 050045, за умовами якого обєктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням страхувальника або застрахованої особи (п.6 договору) Також згідно умов договору страхова сума складає 3110,55 доларів США, страховий внесок, еквівалентний у валюті зобовязання складає 200 доларів США, періодичність сплати внесків - 1 раз на рік, термін дії договору до 28.07.2015 року. До матеріалів позовної заяви долучено правила добровільного страхування життя (з додатковими ризиками) на основі яких і укладено договір страхування життя № 050045 від 29.07.2005 року. Позивачем в повному обсязі виконувались умови договору та в повній мірі сплачувалися страхові внески (а.с.19-21, 28, 29). Відповідно до п. 12.1.2 договору, у разу настання страхового випадку страхувальник має право отримати страхову виплату виходячи з умов цього договору та правил. Згідно п.10.1 договору страхова виплата здійснюється страховиком на підставі заяви застрахованої особи на отримання страхової виплати і страхового акту. Згідно п.4.1.2 правил добровільного страхування життя дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування є страховим випадком. Пункт 1.1 передбачає, що страховий ризик певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. 08.09.2015 року позивач звернулася до голови правління ЗАТ СК «Генеральний страховий фонд Життя» з вимогою повернути кошти згідно умов договору стражування життя. (а.с.23). Позивач зазначила в позовні заяві, що відповідач не провів страхову виплату в розмірі 3110,55 доларів США, чим порушив умови договору, що не спростовано іншими доказами. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимою (ст..525 ЦК України). Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Стаття 9 Закону України «Про страхування» передбачає, що страхові виплати за договором страхування життя здійснюються в розмірі страхової суми (її частини) та (або) у вигляді регулярних, послідовних виплат обумовлених у договорі страхування сум (ануїтету). Грошові зобов'язання сторін по договорах страхування життя, за їх згодою, можуть бути визначені як у національній валюті України, так і у вільно конвертованій валюті або розрахункових величинах, що визначають фактичний розмір зобов'язань страховика на дату виникнення або виконання цих зобов'язань (ст.. 19 Закону України «Про страхування»). Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 979, 988, ЦК України, Законом України «Про страхування»,

Outcome: approved