Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищевказаною заявою про розірвання шлюбу, зазначивши у ній заінтересованою особою [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги, заявниця вказувала на те, що [PERSON] , [INFO] , відбуває покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)». 24.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області по актовому запису за №19. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. У зв`язку із засудженням [PERSON] до тривалого позбавлення волі, шлюбні відносини між ними фактично припинені, збереження шлюбу неможливе, а тому подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам. Крім того, під час шлюбних відносин виявилося, що у них різні погляди на сімейне життя, обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до поступового погіршення взаємовідносин і, як наслідок, до фактичного припинення шлюбних стосунків. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак направила до суду заяву, в якій підтримала заяву з наведених у ній підстав та просила справу розглянути без її присутності. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій не заперечив проти задоволення заяви [PERSON] та просив розглянути справу без його присутності. Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Підстав, передбачених ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи судом не встановлено, у зв`язку з чим прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч.2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст.12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст.5, 8 вказаного міжнародного договору. Судом встановлено, що згідно вироку Зборівського районного суду Тернопільської області від 28.04.2014 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі. Призначене судом покарання [PERSON] відбуває з 15.09.2014 року по даний час в ДП «Сокирянська виправна колонія (№67)». 24.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області по актовому запису за №19 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 24.03.2017 року). Спільних дітей від вказаного шлюбу у сторін немає. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась, поновлювати шлюбні відносини заявниця не бажає, а тому суд приходить до висновку, що збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя. З огляду на викладене, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а тому приходить до висновку про задоволення вимог заявниці. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved