Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про визначення розміру та стягнення аліментів на повнолітню дитину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2009 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] досягла повноліття та навчається на ІІ курсі на денній формі навчання по спеціальності «Облік і оподаткування» Рівненського коледжу Національного університету біоресурсів і природокористування України. Термін закінчення навчання у коледжі 30 червня 2020 року. До досягнення дитиною повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання доньки. На даний час відповідач не бере участі у витратах на навчання дитини. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] на період навчання в розмірі 3 000 грн., щомісячно, починаючи з 01 травня 2018 року на період навчання та не більше як до досягнення нею 23 років. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Крім того, вказала, що відповідач їздить до Республіки Польща та Росії на тимчасові заробітки, має дохід, а тому вважає, що має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3\~000 грн. Представник відповідача адвокат Мороз Л.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав викладених у відзиві на позов, просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про її народження [NUMBER] (а.с. 8). На даний час [PERSON] є повнолітньою та навчається на ІІ курсі на денній формі навчання по спеціальності «Облік і оподаткування» Рівненського коледжу Національного університету біоресурсів і природокористування України. Термін її навчання закінчується 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою № 460 від 18 червня 2018 року, виданою Рівненським коледжем Національного університету біоресурсів і природокористування України (а.с. 21). У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З пояснень позивача, матеріалів справи та наявних у ній доказів вбачається, що донька сторін [PERSON] після досягнення повноліття, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, тому відповідач, який є її батьком, зобов`язаний надавати доньці таку допомогу до завершення навчання. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 6 СК України, Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно зі\~статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів, суд враховує позицію позивача, щодо способу стягнення аліментів, а саме у твердій грошовій. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Щодо розміру аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до записів трудової книжки [NUMBER] відповідач [PERSON] з 18 квітня 2004 року звільнений з ТзОВ «Літа-М». З відповіді наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України [PERSON] вбачається, що відповідач перетинав державний кордон України, однак вказана інформація не підтверджує розмір його доходу. Відповідач є особою працездатного віку, однак відомостей про його офіційне працевлаштування чи інформації про те, чи має відповідач можливості надавати доньці матеріальну допомогу в розмірі 3 000 грн. суду не надано. Позивачем жодними належними доказами не обґрунтовано визначену суму аліментів. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає розумним та достатнім стягнути аліменти із відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі 1 500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до 30 червня 2020 року. При цьому, на підставі ч. 1 ст.\~191\~та ст. 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 22 травня 2019 року, а не з 01 травня 2018 року як просить позивач. Доводи відповідача, що на даний час він є безробітний, особистого житла не має, транспортного засобу у власності не має, проживає у будинку, який на праві власності належить його дружині [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджують його непрацездатність, неможливість працевлаштування, незадовільний стан здоров`я та не спростовують доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі ст.ст. 180-184, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 259, 263 - 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved