Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2007 року виданого виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №53, [INFO] помер - [PERSON], [INFO]. Після його смерті, залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого, за адресою: [ADDRESS]. Померлим - [PERSON], [INFO], за життя, було складено заповіт, згідно з яким, все майно, де б воно не було та з чого не складалось, і взагалі все те, що йому належало на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідано позивачу - [PERSON], [INFO]. У встановлений законом строк, спадкоємець звернулась до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про, що було винесено відповідну постанову, оскільки, спадкодавцем за життя не було зареєстровано правовстановлюючого документу на житловий будинок, тобто, не підтверджується факт належності йому спадкового майна. У зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував належне йому право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 68,7 кв. м., який розташований за адресом: [ADDRESS], спадкоємець не має можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини. Просить суд визнати за [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER], виданого Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 30.04.1998 року, ідентифікаційний податковий номер - [NUMBER], право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті - [PERSON], [INFO], померлого [INFO], в цілому на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресом: [ADDRESS], загальною площею 68,7 кв. м, з них житлова площа становить 34,8 кв. м, та який складається з: 1 - коридору, загальною площею 4,9 кв. м.; 2 - передпокою, загальною площею 9,0 кв. м.; 3 - житлової кімнати, загальною площею 20,7 кв. м.; 4 - житлової кімнати, загальною площею 6,1 кв. м.; 5 - житлової кімнати, загальною площею 8,0 кв. м.; 6 - санвузлу, загальною площею 4,0 кв. м.; 7 - кухні, загальною площею 8,9 кв. м.; І - тамбуру, загальною площею 7.1 кв. м.; а також на господарські будівлі і споруди, а саме: а - тамбур, загальною площею 8,4 кв. м.; а1 - прибудова, загальною площею 16,5 кв. м.; Б - літня кухня, загальною площею 14,9 кв. м.; В - сарай, загальною площею 23,0 кв. м.; Г - вбиральня, загальною площею 1,0 кв. м.; Д - гараж, загальною площею 21,6 кв. м.; Е - погріб з шийкою, загальною площею 6,7 кв. м.; З/Я - зливна яма, загальною площею 1,0 кв. м.; № 1-4 - огорожа. До початку відкритого судового засідання представник позивача [PERSON] надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Любимівської сільської ради до початку відкритого судового засідання надала суду заяву в якій просила справу розглянути без їх участі згідно закону. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 03 грудня 2007 року, актовий запис №53 від 03.12.2007 року. Згідно заповіту від 06.11.2007 року, посвідченого 06.11.2007 року секретарем Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Богатовою С.А., [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не було, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом буде мати право, заповів [PERSON], Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою:[ADDRESS]. З довідки наданої КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 07.02. 2014 року №123/14, вбачається, що станом на 04.12.2004 року технічна та правова документація на будинок за адресою: [ADDRESS] не виготовлялись. Право власності на ім'я [PERSON] не зареєстровано. В судовому засіданні встановлено відсутність інших спадкоємців, що вбачається з копій спадкових справ №234/2008 після смерті [PERSON], яка настала [INFO] та №111/2015 після смерті [PERSON], яка настала [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. від 28 лютого 2015 року їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва у зв'язку з тим, що не підтвердився факт належності спадкового майна, а саме: житлового будинку, оскільки спадкодавцем за життя не було отримано правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства ї РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу комунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались актами органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В матеріалах справи є виписка з рішення від 29 листопада 1995 року Любимівської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області про передачу земельних ділянок в приватну власність і користування, з якого вбачається, що [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: [ADDRESS], в кількості 0,20 га. З витягу з погосподарських книг від 13.04.2016 року №499 вбачається, що в архівних справах Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області з 1961 року по 2015 роки в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS], власником значиться [PERSON], померлий [INFO]. «Житловий будинок в приватній власності, користуванні громадян» значиться житловий будинок 1952 року забудови: загальна площа приміщень будинку - 68,7 кв. м., в т.ч. житлова площа 34,8 кв.м., господарські будівлі: гараж, погріб, вбиральня. Згідно Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 13 квітня 1979 року №112/5 документами погосподарського обліку є (форми первісного обліку для сільських рад народних депутатів форма №1) «Погосподарська книга». Відповідно п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26 дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Таким чином, вищезазначеними доказами встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими спорудами належав [PERSON] на праві приватної власності, але незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, [PERSON] своє право власності на спірний житловий будинок з господарськими спорудами не зареєстрував у встановленому законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідність до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені заповітом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на спірний житловий будинок з господарськими спорудами, оскільки позивач, який є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], вчинила всі дії, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі позивачу було відмовлено з незалежних від неї обставин. Також враховуючи, що визнання права власності на даний житловий будинок за позивачем не порушуватиме права та інтереси інших осіб, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved