Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] по 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути з [PERSON] «Страхова група «ТАС» на її користь 1088 грн. 53 коп. страхового відшкодування; стягнути з [PERSON] «СК Провідна» на її користь 2081 грн. 32 коп. страхового відшкодування. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч про розгляд справи був повідомлений належним чином. Представники відповідачів [PERSON] «СК Провідна» та [PERSON] «Страхова група «ТАС» в судове засідання не зявилися, в письмових запереченнях просили у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що страхові компанії виконали покладені на них зобовязання належним чином та в повному обсязі. Заслухавши позивачку, її представника, відповідача [PERSON], його представника, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі вироку Сумського районного суду Сумської області від 05 серпня 2016 року відповідачів [PERSON] та [PERSON] було засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 6-8). У вказаному вище вироку суду зазначено, що 29 серпня 2014 року близько 07.35 год., рухаючись по ділянці автодороги «Суми-Краснопілля-Богодухів» 15 км + 700, в с. В.Сироватка Сумського району Сумської області водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] виконував маневр обгону автомобіля, що рухався попереду нього в попутному напрямку, під час виконання маневру виїхав на зустрічну смугу руху, по якому рухався автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], останній рухався попереду вказаних вище автомобілів у попутному напрямку та виконував маневр повороту ліворуч. Відбулась дорожньо-транспортна пригода - попутне зіткнення автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лонної кістки зліва без зміщення, забій поперекового відділу хребта, забій правого передпліччя, рвано-забійні рани обличчя, рубці (сліди ран): чола справа з переходом на верхню повіку правого ока, ділянки лівої брови, носа, правої щоки, обох губ, над губної ділянки, ділянки підборіддя. За висновком комісійної судово-медичної експертизи для усунення рубців, розташованих на обличчі, необхідне оперативне втручання (косметична операція) тому вони є невиправними, такими, що знівечили обличчя. За цією ознакою вони кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження кісток таза кваліфіковані як тілесні ушкодження середньої тяжкості, а ушкодження правого передпліччя кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження. Ухвалою 29 червня 2017 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 10 листопада 2016 року, якою вироку першої інстанції був залишений без змін, скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції (а.с. 158-162). На даний час зазначене кримінальне провадження нерозглянуте. Позивачка зі своїм представником в обґрунтування позовних вимог посилались на наступні норми права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана чайну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1187 ч. 1, 2, 5 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Стаття 23 ЦК України вказує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Разом з тим, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» 2. Розглядаючи позови про вiдшкодування шкоди, суди повиннi мати на увазi, що вiдповiдно до статей 440 i 450 ЦК шкода, заподiяна особi i майну громадянина або заподiяна майну юридичної особи, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними i шкодою є безпосереднiй причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслiдком дiї джерела пiдвищеної небезпеки, незалежно вiд наявностi вини. При заподiяннi шкоди джерелом пiдвищеної небезпеки на його володiльця не може бути покладено обовязок по її вiдшкодуванню, якщо вона виникла внаслiдок непереборної сили або умислу потерпiлого, а у випадках, передбачених спецiальним законом, тiльки умислу потерпiлого. Якщо груба необережнiсть потерпiлого сприяла виникненню або збiльшенню шкоди, то залежно вiд ступеня вини потерпiлого, коли iншого не встановлено законом, розмiр належного з володiльця джерела пiдвищеної небезпеки вiдшкодування має бути зменшений або у вiдшкодуваннi шкоди має бути вiдмовлено. Правила ст. 454 ЦК про зменшення розмiру вiдшкодування або вiдмову у вiдшкодуваннi шкоди з врахуванням ступеня вини потерпiлого застосовуються i в iнших випадках заподiяння шкоди майну, а також особi громадянина, однак у кожному разi пiдставою до цього може бути груба необережнiсть потерпiлого (знаходження в нетверезому станi, нехтування правилами безпеки руху i т. п.), а не проста необачнiсть. Правила цiєї норми закону про можливiсть зменшення розмiру вiдшкодування шкоди, заподiяної громадянином, залежно вiд його майнового стану застосовуються у виняткових випадках, коли стягнення шкоди у повному розмiрi неможливе або поставить вiдповiдача в дуже тяжке становище. 3. Розяснити судам, що шкода, заподiяна кiлькома особами, вiдшкодовується кожною з них в частинi, заподiянiй нею (в порядку часткової вiдповiдальності). Особи, якi спiльно заподiяли шкоду, тобто заподiяли неподiльну шкоду взаємоповязаними, сукупними дiями або дiями з єднiстю намiру, несуть солiдарну вiдповiдальнiсть перед потерпiлими. У такому ж порядку вiдповiдають володiльцi джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподiяну внаслiдок взаємодiї кiлькох джерел пiдвищеної небезпеки iншим особам. Питання про вiдповiдальнiсть за шкоду, заподiяну при цьому самим джерелам пiдвищеної небезпеки кожного iз їх володiльцiв перед iншим з них, вирiшується за правилами ст. 440 ЦК: шкода, заподiяна одному з володiльцiв з вини iншого вiдшкодовується винним; при наявностi лише вини володiльця, якому заподiяна шкода, вона йому не вiдшкодовується; при наявностi вини обох володiльцiв розмiр вiдшкодування визначається вiдповiдно до ступеня вини кожного; при вiдсутностi вини володiльцiв у взаємному заподiяннi шкоди жоден з них не має права на вiдшкодування. Так, на даний час кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] не розглянуто, і тому у суду відсутні відомості щодо наявності чи відсутності винної поведінки потерпілої, що могла сприяти виникненню або збільшенню заподіяної шкоди, а також відомості щодо ступеня вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки, що в свою чергу унеможливлює прийняття обєктивного, обґрунтованого рішення по даній справі, а тому суд приходить до висновку, що даний позов був поданий до суду передчасно. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] в звязку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed