Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 27 травня 2008 року (наказ 39к від 26 травня 2008 року про прийняття на роботу) по 10 вересня 2013 року (наказ № 69к від 10 вересня 2013р.), працювала у ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів». Починаючи з грудня 2012 року заробітну плату їй перестали виплачувати. Внаслідок цього станом на 18.08.2014 року Проте, по даний час з нею не проведено повного розрахунку. На неодноразові звернення до бухгалтерії відповідача провести з нею повний розрахунок - отримує відмову. З таких підстав для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушена звертатись до суду та просить стягнути заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 6736 грн. 21 коп. Сторони в судове засідання не з»явилися, однак в матеріалах справи маються заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що [PERSON] працювала на ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» з 27 травня 2008 року до 10 вересня 2013 року, що також підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 3-5) Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 19.08.2014 року № 625 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на 18.08.2014 року становить 6736 грн. 21 коп. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Ст. 116 цього ж Кодексу передбачено, що в день звільнення працівника йому проводиться виплата всіх сум, що належить йому від підприємства. Зазначені положення Кодексу відповідачем порушено, так як виплати заробітку та сум, що належать працівнику при звільненні відповідачем не проведена. Згідно ст.12 Конвенції МОП №95 «Про захист заробітної плати» 1994р. та ст.47 КЗпП України у день звільнення роботодавець зобов»язаний провести повний розрахунок із працівником, який звільняється. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов є підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved