Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона з 12.03.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. З відповідачем відносини погіршилися, з 2014 року проживають сторони окремо і відповідач не надає кошти на утримання дитини. У 2015 році рішенням суду було розірвано шлюб. Позивач в позовній заяві також зазначила, що з відповідача інших аліментних платежів не стягується, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.12.2015 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], малолітнього сина [PERSON], [INFO], залишено на проживання із матірю [PERSON]. Під час перебування у шлюбі 30.07.2005 у сторін народився син [PERSON], згідно Свідоцтво про народження (а.с.3). Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити: стягувати з [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від заробітку [PERSON] щомісячно до досягнення сином повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 05.09.2016 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ч.2 ст..84, 180, ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved