Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що 07 серпня 2015 року вони з відповідачем уклали шлюбу, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 317. Від шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . 07.11.2019 року шлюб було розірвано, вони проживають окремо. Відповідач працює, отримує офіційну заробітну плату, але з 01.07.2020 року він перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Тому, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.07.2020 року. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Позивачка до судового засідання надала письмову заву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що він добровільно сплачував аліменти на утримання сина з лютого 2019 року по 01.07.2020 року шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивачки. З 01.07.2020 року відповідач продовжив перераховувати аліменти на утримання сина на картковий рахунок у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, останній платіж був 23.12.2020р. Не заперечує проти стягнення аліментів з його заробітку, але з 01.01.2021 року. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що 07 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюбу, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 317 (а.с.5). Від шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Хортицьким відділом РАЦС ЗМУЮ (а.с.7). 07.11.2019 року шлюб було розірвано, вони проживають окремо. Син проживає разом з матір`ю за місцем її реєстрації та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку сплачував аліменти на утримання сина шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок позивача з 04.02.2019 року по 28.06.2020 року через термінали КБ «Приватбанк», що підтверджується квитанціями, наданими відповідачем разом з письмовим відзивом на позовну заяву. З 29.07.2020 року по 23.12.2020 року відповідач продовжував перераховувати грошові кошти на картковий рахунок позивачки [PERSON] . З виписки АТ ПРИВАТБАНК вбачається, що 15.12.2020 року відповідач [PERSON] сплатив аліменти за листопад 2020 року в розмірі 2000 грн., та 23.12.2020 року відповідач [PERSON] сплатив аліменти за грудень 2020 року в розмірі 2000 грн. Враховуючи інтереси дитини та матеріальний стан сторін, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: partial