Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, заінтересована особа - Іванівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - орган реєстрації) про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що вона є дочкою померлого [INFO] року [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер в с. Плодове, Нижньогірського району, Автономної Республіки Крим. 22 грудня 2015 року Нижньогірським районним відділом актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER], яке є недійсним, оскільки видане органом іншої держави, створеного на тимчасово окупованій території України. Для реєстрації смерті батька заявник звернулась до органу реєстрації, але отримала відмову в зв'язку з тим, що підставою для реєстрації смерті є, зокрема лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року № 545. Оскільки батько помер на тимчасово окупованій території України, то це унеможливлює отримання документу форми № 106/о. Встановлення факту смерті батька можливо лише в судовому порядку та для державної реєстрації смерті і оформлення спадщини. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродження с. Фрунзе, Іванівського району, Херсонської області, що настала [INFO] року в. с. Плодове, Нижньогірського району, Автономної Республіки Крим. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала вимоги, посилаючись на обставини викладені в заяві, та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п.2 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI (далі - Закон України від 01 липня 2010 року № 2398-VI) державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Згідно з ч. 6 ст. 17 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться, зокрема за заявою родичів померлого. Згідно з п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (далі - Правила), державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів смерті. Згідно з п. «г» ч. 1 розділу 5 Правил підставами для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно з ч. 6 розділу 5 Правил державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Із матеріалів справи видно, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VІ-УР № 1905825, виданого Новодмитрівською сільською радою Іванівського району Херсонської області (а.с.8); [PERSON] після одруження присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого Благодатненською сільською радою Іванівського району Херсонської області (а.с.7); 17 жовтня 2017 року Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області [PERSON] відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] в зв'язку з тим, пред'явлений незаконний документ, який не створює правових наслідків, а документ встановленої форми що не пред'явлений (а.с.10). На підтвердження факту смерті [PERSON] заявник надала копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 грудня 2015 року, виданого Нижньогірським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, згідно якого [PERSON] помер [INFO] року, в с. Плодове, Нижньогірського району Республіки Крим, Російська Федерація (а.с.9). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що батько його дружини [PERSON] помер [INFO] року в Нижньогірському районі Республіки Крим, він та дружина були присутні на погребінні. [PERSON] за життя склав заповіт на дочку, якій заповів земельну ділянку. Згідно із ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (далі - Закон України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII) державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом та будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII сухопутна територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя визначається тимчасово окупованою територію. Згідно з ч. 1 ст. 5 цього Закону Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Суд вважає, що свідоцтво про смерть, видане органом на тимчасово окупованій території від імені іншої держави, є незаконним і не створює правових наслідків для осіб, яким воно видане, та унеможливлює реєстрацію факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Проте суд його приймає до уваги в тій частині, що воно підтверджує факт смерті на тимчасово окупованій території. Також, факт смерті [PERSON] підтвердив свідок [PERSON], який був присутній на погребінні. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено факт смерті батька заявника на тимчасово окупованій території України.

Outcome: approved