Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10 листопада 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області уклала шлюб з [PERSON] , від подружнього життя з яким мають двох дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Позивач переконана, що подальше спільне життя суперечить їхнім інтересам, примирення не можливе. Також позивач зазначила, що близько двох років, чоловік припинив надавати їй гроші на забезпечення родини, придбав тільки продукти харчування, усі інші витрати та платежі робились позивачем. До дітей відповідач ставиться добре, але не проявляє турботи чи опіки, не займається з молодшою дитиною, не робить уроки з старшим сином, не допомагає у домашніх справах, не проводить вихідні вдома із сім`єю. В зв`язку з чим, позивачка просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, а саме 5000 грн. щомісячно. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 березня 2021 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання [PERSON] з`явилась, позов підтримала, та просила його задовольнити. Також пояснила, що відповідач в листопаді 2020 року пішов з родини, матеріальної допомоги не надає на протязі трьох років. Діти здорові, позивач сплачує за дитячий садок, репетитора з англійської мови, забезпечує дітей повністю, відповідач іноді придбає продукти харчування. Просила не надавати строк для примирення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , позов визнав частково та пояснив, що він офіційно не працевлаштований, але підробляє, гроші позивачу на дітей не надає приблизно рік, готовий сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 грн. та додатково купувати одяг та сплачувати за дитячий садок. Також зазначив, що інших дітей на утриманні не має, від дітей не відмовляється, за станом здоров`я він здоров. Просив не надавати строк для примирення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно матеріалів справи, 10 листопада 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області [PERSON]. уклав шлюб із [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 410. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] від 10 листопада 2007 року). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого в свідоцтві про народження [NUMBER] , виданому 21 серпня 2012 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, записано сторін по справі. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого в свідоцтві про народження [NUMBER] , виданому 28 вересня 2016 року Фрунзенським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, записано сторін по справі. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. Після розірвання шлюбу спільні діти сторін залишаться мешкати разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що діти мешкають разом з матір`ю [PERSON] .. Відповідач ухиляється від передбаченого законом обов`язку щодо утримання дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України закріплено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. (ст. 182 СК України). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», з 1 січня 2021 року установлено прожитковий мінімум для дітей в розрахунку на місяць віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень. Враховуючи зазначені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до повноліття найстаршої дитини, що відповідає вимогам ст. 180 СК України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону. Одночасно сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно наявної в матеріалах справи квитанції, за подання до суду позовної заяви в частині розірвання шлюбу [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 908 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на її користь. За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на те, що [PERSON] звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial