Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивачка в судовому засіданні обґрунтувала тим, що відповідачка є її донькою і з народження була зареєстрована у її житловому будинку в с.Іваниківка, по вул.Шевченка, 68, Богородчанського району Івано-Франківської області. 23.12.2005 року донька народила дитину сина [PERSON] і по досягненню ним півторарічного віку, не повідомивши нікого про свої дії, залишила його і втекла з дому. У 2009 році на деякий час повернулась, вийшла заміж і за півроку знову втекла. У січні 2016 році після народження другої дитини знову повернулась додому, однак уже 15.02.2017 року знову, покинувши дитину, втекла. Будь-які звязки з нею обірвались, вона не знає де відповідачка знаходиться і що з нею відбувається. Відповідачка позбавлена батьківських право стосовно народжених нею дітей і вона та чоловік призначені їм опікунами. Фактично [PERSON] не користується житлом за місцем її реєстрації, а сам факт реєстрації відповідачки у належному їй будинку створює незручності та перешкоди у можливості реалізувати своє право на отримання соціального захисту. У звязку з доглядом за дітьми вони з чоловіком не можуть нажно заробляти, а тому потребують субсидії на комунальні послуги, але через реєстрацію відповідчки у будинку не можуть її отримати. Оскільки відповідачка не проживає в її господарстві більше двох років, то вона втратила право на користування цим житлом. Відповідачка, повідомлялась про дату, час і місце судового засідання у встановленому законом порядку, на розгляд справи не зявилася. У встановлений судом строк відзив не подала. Клопотання про розгляд справи без її участі від відповідачки не надходило. В звязку з цим, у відповідності до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести розгляд справи у порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (в тому числі виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо). У разі виникнення спору між власником та членами його сім'ї суд повинен врахувати, що право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачка є власником домоволодіння в селі Іваниківка по вул. Шевченка, 68, Богородчанського району Івано-Франківської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Згідно довідки, виданої секретарем Іваниківської сільської ради 16.01.2019 року відповідачка [PERSON], [INFO] у будинку, що належить позивачці зареєстрована, але фактично не проживає з 15.02.2017 року. Допитані як свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідачка з лютого 2017 року в житловому будинку позивачки не проживає, за вказаною адресою протягом останніх двох років не зявляється. Відповідно до встановлених даних, відповідачка не проживає у господарстві позивачки більше року, а позивачка не бажає забезпечувати її житлом у власному будинку надалі. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] втратила право користування цим житлом. На підставі викладеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved