Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав. У позові вказувала, що 19.11.2005 року уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі, [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.12.2008 року, яке набрало законної сили 01.01.2009 року, шлюб між ними розірвано. 18.10.2018 року вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . З моменту розірвання шлюбу і до цього часу син проживає лише з нею і знаходиться під її опікою і вихованням і на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не цікавиться дитиною, її життям, навчанням та станом здоров`я. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема не надає жодної матеріальної допомоги дитині, не займається її вихованням, зовсім не цікавиться її життям, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Не забезпечує здобуття дитиною освіти (школа), не готує дитину до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення (понад 7 років не спілкується з дитиною), не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Зазначала, що звернулася із заявою про вирішення питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав до Органу опіки і піклування Вижницької міської ради Чернівецької області. Але він жодного разу не з`явився на засідання комісії, не надавав будь-яких заперечень щодо позбавлення батьківських прав. Навіть ініціювання питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав не дало жодних результатів і не спонукало його до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, що свідчить про свідоме ухиляння від виконання батьківських обов`язків. У протокольному рішенні Комісії з питань захисту прав дитини Вижницької міської ради від 27.06.2019 року №5 зазначено, що орган опіки та піклування Вижницької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , жителя [ADDRESS] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина, є необхідним і достатнім для забезпечення прав дитини, передбачених законодавством, адже така особа (до її виправлення) не може мати права на виховання дитини, захист її інтересів, відібрання дітей в інших осіб, визначення місця проживання, перебування дитини, обмеження виїзду за кордон тощо. Також зазначила, що у 2015 році зверталася до відповідача з позовом про позбавлення батьківських прав з підстав його ухилення від своїх обов`язків по вихованню дитини. Рішенням Вижницького районного суду від 01.12.2015 року (справа №713/1898/15) у задоволенні позову було відмовлено, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Відповідачу було роз`яснено, що він повинен застосовувати ініціативу у поновленні постійних батьківських відносин з сином, вживати дієвих заходів щодо прийняття участі у вихованні дитини, проявляти батьківську турботу, тощо. Але не дивлячись на це відповідач належних висновків для себе не зробив і надалі будь-якої участі у вихованні дитини не бере, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Також, цим рішенням суду встановлено, що [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] . Просила позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Ковалюк М.Г. заявлений позов підтримали. Посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просили позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Від допиту неповнолітнього [PERSON] в якості свідка відмовились. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини своєї неявки суду не повідомив та не подав у встановлений судом строк відзив на позов. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Органу опіки та піклування Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області Кордяк І.І. позов підтримала. Вважала, що задоволення позову буде відповідати інтересам дитини. Подала письмову заяву, у якій зазначила, що рішенням Вижницького районного суду від 01.12.2015 року по цивільній справі №713/1898/15 встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] після реєстрації шлюбу 01.05.2010 року змінив прізвище на [PERSON] . Тому просила вважати, що Висновок Комісії з питань захисту прав дитини Вижницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 27.06.2019 року стосується [PERSON] . Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , її представника адвоката Ковалюка М.Г., представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи Вижницького районного суду №713/1898/15-ц, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що підставою позовної вимоги про позбавлення батьківських прав є те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина. На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду такі докази: копію рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.12.2008 року по цивільній справі №2-1009/2008, яке на брало законної сили 02.01.2009 року, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 19.11.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області; копію свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого 23.01.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, з якого вбачається, що 23.01.2009 року зроблено актовий запис №10 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , якій після розірвання шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] ; копію свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 09.06.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, з якого встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] ; копію свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] , виданого 18.10.2018 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, з якого встановлено, що [INFO] [PERSON] , [INFO] змінила прізвище на [PERSON] ; копії довідки про склад сім`ї №689 та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №02-16/188 від 10.04.2019 року, виданих виконавчим комітетом Вижницької міської ради, з яких встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , і у склад її сім`ї входять: мати - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не працює, здійснює догляд за особою похилого віку. На утриманні неповнолітній син, який є учнем 7 класу Вижницької ЗОШ І-ІІІ ступенів; копію довідки Вижницької ЗОШ І-ІІІ ступенів №26 від 17.04.2019 року, з якої встановлено, що за період навчання [PERSON] , [INFO] у Вижницькій ЗОШ І-ІІІ ступенів його батько, [PERSON] , жодного разу не цікавився його навчанням. До школи батько не з`являвся, на батьківські збори не приходив. Життям сина батько зовсім не цікавився. Матеріальну допомогу батько сину не надає, байдужий до його стану здоров`я. Дитина весь час перебуває під наглядом матері [PERSON] , яка приділяє належну увагу вихованню і навчанню дитини. Систематично цікавиться станом навчання, поведінкою сина, вболіває за нього, утримує його матеріально. Пропусків уроків учень не має; копію довідки сімейного лікаря від 10.04.2019 року, з якої встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] знаходиться на «Д»-обліку з діагнозом: Дефіцитна анемія. Батько [PERSON] станом здоров`я дитини не цікавиться. Дитина на огляд до сімейного лікаря приходить тільки з мамою [PERSON] ; копію письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] , відібраних 28.05.2019 року начальником служби у справах дітей Вижницької міської ради Кордяк І. І., зі змісту яких встановлено, що вони є сусідами [PERSON] і їм відомо, що з часу розірвання шлюбу з матір`ю батько [PERSON] до сина не навідується, участі у його вихованні не приймає. Вихованням дитини займається мати та баба. Дитина забезпечена всім необхідним; копію висновку Комісії з питань захисту прав дитини Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №28 від 27.06.2019 року, з якого встановлено, що з метою захисту законних прав та інтересів [PERSON] , [INFO] відповідно до протокольного рішення Комісії з питань захисту прав дитини Вижницької міської ради від 27.06.2019 року №5, орган опіки та піклування Вижницької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , жителя [ADDRESS] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; копію рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 01.12.2015 року по цивільній справі №713/1898/15-ц (провадження №2/713/852/15) відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Вижницька районна державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав. До таких висновків суд дійшов враховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дитини, наявність певних перешкод у спілкуванні з дитиною, пов`язаних з віддаленістю місця проживання відповідача від місця проживання дитини, перебуванням його на заробітках за межами держави, те, що він намагається спілкуватися з дитиною, про що стверджувала під присягою свідок [PERSON] , можливим чиненням перешкод позивачкою в їх спілкуванні, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який не відповідає інтересам дитини. Крім того, судом було роз`яснено відповідачу, що з врахуванням відносин, які склалися між ним та сином, він повинен застосовувати ініціативу у поновленні постійних батьківських відносин з ним, вживати дієві заходи щодо прийняття участі в вихованні дитини, проявляти батьківську турботу, у разі перешкоджання у зустрічах з сином з боку позивачки, звертатися до органів опіки та піклування за допомогою в організації таких зустріч, визначення їх часу та місця. Зазначеним рішенням суд також встановив, що [PERSON] після реєстрації шлюбу 10.05.2010 року змінив прізвище на [PERSON] . Викладене також підтверджується оглянутими у судовому засіданні матеріалами цивільної справи Вижницького районного суду №713/1898/15-ц, а зокрема Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00015955527 від 30.10.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Органу опіки та піклування Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області Кордяк І.І. надала такі докази: оригінал висновку Комісії з питань захисту прав дитини Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №28 від 27.06.2019 року. При вирішенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав суд застосовує такі норми права. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз`яснення про те, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. З досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів Судом установлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його життям, не займається його вихованням, не надає будь-якої матеріальної допомоги, байдуже ставиться до його життя та існування, що відповідно до ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, про що у рішенні Вижницького районного суду Чернівецької області від 01.12.2015 року по цивільній справі №713/1898/15-ц (провадження №2/713/852/15) йому було роз`яснено судом. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] про позбавлення батьківських прав обґрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. Крім того відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до чч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч.1 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів Судом установлено, що [PERSON] не надає допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , хоча зобов`язаний утримувати його до досягнення ним повноліття і позбавлення батьківських прав по відношенню до нього, не звільняє його від цього обов`язку. [PERSON] офіційно не працює, є здоровим та працездатним чоловіком, непрацездатних батьків на утриманні не має. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Враховуючи зазначені вимоги закону, встановлені обставини та виходячи з засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, ч.1 ст.51 Конституції України, ст.ст.7, 150, 155, 164, 166, 180-182, 184 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2019 році», п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved