Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття та на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ним двадцяти трьох років. Позов мотивовано тим, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги дітям, які перебувають на утриманні позивача. В заявах по суті звертає увагу, що відповідач був зареєстрований як підприємець та отримував дохід, про що свідчить його участь в тендерах про надання послуг на значні суми понад півтори мільйона гривень. Зауважує, що старший син спортсмен, хворіє, продовжує навчання, а тому потребує матеріальної допомоги. [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON] , просить розірвати шлюб зареєстрований між ними 12 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, актовий запис №435. Позов обґрунтований тим, що протягом останніх трьох років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Також, надав суду відзив на позов, яким частково визнав позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1200 гривень щомісяця. В частині стягнення аліментів в розмірі 1800 гривень на утримання неповнолітнього сина та на утримання повнолітнього сина [PERSON] просить відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що він не працює, має тимчасовий заробіток. Також звертає увагу на те, що змушений доглядати батька пенсійного віку, який хворіє. Тому не має змоги платити аліменти в більшому розмірі на утримання неповнолітнього сина та платити аліменти повнолітньому синові. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2020 року прийнято до розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та у зв`язку із цим ухвалено перейти до загального розгляду справи та призначено підготовче судове засідання. Того ж дня ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали позов з підстав викладених в заявах по суті. Зустрічний позов визнали. Пояснили, що відповідач за первісним позовом має змогу надавати матеріальну допомогу дітям, оскільки на цей час працює в Польщі, до цього займався підприємницькою діяльністю. Він є працездатним, на ринку вакансій є для нього робота за спеціальністю. Старший син має інвалідність з дитинства з вадами слуху, однак, через епідемію, не має можливості пройти медичний огляд та продовжити дію посвідчення. Також, син навчається на бюджетній формі навчання, займається плаванням, перебуває постійно матеріальної допомоги, у зв`язку із тим, що повинен їздити на різні змагання. Молодший син навчається в школі та займається футболом. [PERSON] пояснила, що вона працює медичним працівником, її заробіток становить 7000-8000 гривень на місяць. Представник [PERSON] визнав позов [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1200 грн. щомісяця. Пояснив, що його довіритель не може платити аліменти в більшому розмірі а також платити аліменти а утримання повнолітнього сина [PERSON] . Звертає увагу, що [PERSON] не має стабільного заробітку, зараз перебуває на тимчасових заробітках в Польщі, де отримує близько 5000 гривень в місяць. Зауважує, що його довіритель повинен утримувати свого батька пенсіонера, який хворіє. Дослідивши доказу, судом встановлено такі обставини. 12 травня 2001 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, актовий запис №435 (Свідоцтво про одруження № [NUMBER] ). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 14.03.2002 року) та син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 09.06.2010 року). Згідно довідки ДП «Дружба сервіс-житло 2» від 19.05.2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З паспорта [PERSON] видно, що він зареєстрований в селі Урмань, Бережанського району Тернопільської області. Відповідно до довідки Олімпійського коледжу імені Івана [PERSON] від 18 травня 2020 року №647, [PERSON] є студентом коледжу, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2021 року. Як видно із медичного висновку №191 від 22 серпня 2006 року [PERSON] має захворювання правобічна амнезія зовнішнього слухового ходу, правобічна кондуктивна сенсоневральна глухуватість четвертого ступеня, що дає право на отримання пенсії дітям-інвалідам. Висновок дійсний до 08 лютого 2020 року та підлягає перегляду 01 січня 2020 року. Із довідки виконкому Урманської сільської ради Бережанського району Тернопільської області від 10 червня 2020 року №199, яка зроблена на підставі записів трудової книжки, вбачається, що [PERSON] не працює з 30.05.2014 року. З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців [PERSON] з 15.08.2017 року по 12.12.2018 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Також, позивачем надано докази того, що в 2017-2018 роках ФОП [PERSON] надавав послуги на загальну суму більше 1600 000 гривень. Крім того, з пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 10.12.2008 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] є пенсіонером за віком. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона проживає разом із чоловіком та батьком в селі Урмань Бережанського району. Брат на даний час поїхав працювати в Польщу. Брат не має змоги платити аліменти в великому розмірі. Зараз вона доглядає за хворим батьком. Розглянувши справу,\~вважаю,\~що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід задовольнити частково, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити, виходячи із такого. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] . У відповідності\~до статті\~180,\~181\~Сімейного кодексу\~України,\~батьки зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття. Способи\~виконання батьками\~обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991\~p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог\~ст. 182 СК\~суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~ наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, відсутні відомості про його поганий стан здоров`я, наявність батька пенсіонера та сестри, яка також має обов`язок допомагати батькові, матеріальне становище позивачки, яка офіційно працює, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] слід визначити в розмірі - 2000 грн. щомісяця. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, та забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий розмір, ненабагато більший від мінімального гарантованого розміру аліментів та менший від встановленого законодавцем абзацом другим частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суду не надано доказів, про можливість позивача оплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісяця, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього [PERSON] . Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є повнолітнім, продовжує навчання на денній, бюджетній формі навчання, самостійно заробляти на життя не має можливості, має проблеми із здоров`ям, а тому потребує матеріальної допомоги. На думку суду, відповідачем не доведено, що він не має можливості надавати допомогу повнолітньому сину. Так, як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, а також показала свідок [PERSON] , [PERSON] зараз працює в Польщі. Також, судом встановлено, що він є працездатним, стан здоров`я задовільний, має батька пенсіонера, якого також має обов`язок утримувати сестра [PERSON] . Інші утриманці відсутні. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки, [PERSON] , який навчається на бюджетній формі навчання, наявність захворювання, матеріальне становище [PERSON] , який є працездатного віку, відомості про незадовільний стан здоров`я відсутні, те, що [PERSON] зобов`язаний також оплачувати аліменти на утримання неповнолітнього та допомагати разом із сестрою батькові пенсійного віку. Тому суд переконаний, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину та розмір аліментів, які підлягають стягненню слід визначити у 1100 гривень щомісяця до закінчення навчання але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку, що, приблизно, відповідає 50 % прожиткового мінімуму на працездатну особу. Менший розмір аліментів не буде достатнім для навчання та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку сина, зважаючи також на встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб. Суду не надано доказів, про можливість позивача оплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 3000 гривень щомісяця, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. При цьому суд враховує також і обов`язок матері допомагати повнолітньому сину. Що стосується позовних вимог про розірвання шлюбу. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя, вони проживають окремо, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. [PERSON] визнала зустрічний позов, пояснила, що вони понад три роки проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, відповідач позов визнає; сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено. Відтак, шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. На підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного,

Outcome: partial