Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Берегівського районного суду з позовом до підприємства об'єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, про стягнення заборгованості за договором оренди та зобов'язання повернути майно. Позов мотивований наступним. 30 квітня 2014 року між позивачкою (Наймодавець) та відповідачем (Наймач) було укладено договір оренди № 1-О, яким Наймодавець передав, а Наймач прийняв у тимчасове володіння та користування за плату майно, що належить Наймодавцю на праві приватної власності, а саме: шафи одягові ШОМ-300/2-4уп в кількості 50 штук, вартістю 1305 грн. кожна. Наймач зобов'язався сплатити Наймодавцю плату за користування майном один раз на півроку у готівковій формі, з розрахунку 10000 грн. на місяць. Строк дії договору становив 6 місяців з моменту прийняття майна за актом приймання-передачі, який складено 30.04.2014 року. Вказує, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо оплати орендної плати та повернення майна. Крім того, договором встановлена пеня у розмірі 0,25 % від суми прострочених платежів за кожен день прострочення. Отже, позивачка просила стягнути з відповідача борг за договором оренди, пеню, неустойку, інфляційні втрати, 3 відсотки річних та відшкодування сплаченого судового збору, а також зобов'язати його повернути зазначені шафи одягові. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти позову, вказавши, що, 1) договір оренди, на який позивачка посилається у підтвердження своїх позовних вимог, укладений із заінтересованістю, який підписала вона сама із собою; 2) у провадженні слідчого органу перебуває кримінальна справа, порушена за фактом непередачі колишнім директором відповідача - позивачкою [PERSON] документів, а також печатки підприємства, яка у подальшому могла бути використана нею для підробки відповідного договору оренди; 3) на підприємстві складався акт інвентаризації, який підписувався, серед інших, і позивачкою [PERSON], і у цьому акті шафи, на які вказує позивачка, відсутні; 4) згідно акта відділу ДВС Берегівського РУЮ, спірні шафи у відповідача відсутні; 5) відповідач запрошував авторитетну аудиторську компанію для аудиту діяльності підприємства, і згідно їх звіту, договір оренди шаф одягових не укладався. Допитана у судовому засідані свідок [PERSON] показала, що ще у 2011 році 60 шкафчиків закупив попередній директор [PERSON]; договір оренди, на який указує позивачка, не укладався; на підприємстві ведеться журнал обліку договорів, всі йдуть по-номерам і відповідний договір у цьому журналі не зазначений; складався акт інвентаризації, який підписувала комісія, в складі якої була [PERSON], і згідно цього акта, відповідні шкафчики відсутні. Заслухавши пояснення представника відповідача, покази свідка, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування. Позивачка стверджує, що 30 квітня 2014 року нібито між нею - [PERSON], та відповідачем, у її особі було укладено договір № 1-О оренди шаф одягових. Договір двічі підписаний позивачкою та скріплений печаткою підприємства. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.11.2015 року, шафи одягові ШОМ-300/2-4уп в кількості 50 штук у відповідача - підприємства об'єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України - відсутні. Відповідно до наданих відповідачем копій журналів «договорів з покупцями», «договорів з постачальниками», договір з [PERSON] від 30.04.2014 року у них не значиться. Як убачається із акта інвентаризації основних засобів та малоцінних необоротних матеріальних активів ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» від 23.05.2014 року, підписаного, зокрема, в.о. Генерального директора [PERSON], шафи одягові ШОМ-300/2-4уп станом на вказану дату у підприємства відсутні. Згідно звіту про фактичні результати виконання погоджених процедур аудиторської компанії «Закарпат Бізнес Консалтінг», вчиненого станом на 31.05.2014 року, в переліку найменувань залишків основних засобів, малоцінних необоротних активів шафи одягові ШОМ-300/2-4уп не значаться, і заборгованість підприємства перед [PERSON] відстуня. Крім цього, за вих. № 03 від 02.09.2014 року в.о. директора відповідача направив лист на адресу начальника Берегівського РВ УМВС України, Берегівського міжрайонного прокурора та прокурора Закарпатської області, в якому вказав, що 21.08.2014 року [PERSON] була звільнена з посади в.о. генерального директора і викрала установчі та статутні документи підприємства в кількості 29 штук, в тому числі гербову печатку в кількості 1 шт. За таких обставин, суд вважає, що договір оренди № 1-О від 30 квітня 2014 року між позивачкою та відповідачем не укладався, з цього випливає, що у відповідача перед позивачкою заборгованість відсутня і позов взагалі є недоведеним.

Outcome: dismissed