Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Дніпропетровської міської ради у якій просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування таких позовних вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON] та після смерті мати не залишила заповіту. У відповідності до ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом мають діти спадкодавця тобто вона, [PERSON]. Інші спадкоємці за законом відсутні. До спадкового майна належить двокімнатна квартира [ADDRESS] яка за життя належала матері на праві власності - на підставі реєстраційного посвідчення, реєстровий № 72 від 20 квітня 1995року, виданого Дніпропетровським БТІ. В визначений законом шестимісячний строк вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Після вивчення наданих її представником [PERSON] документів щодо оформлення спадкового майна, приватний нотаріус ДМНО [PERSON] 20.09.2012 винесла постанову про відмову у здійсненні нотаріальних дій. Підставою для винесення постанови стала відсутність оригіналу правовстановлюючого документу (реєстраційного посвідчення) на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. Згідно відповіді КП ДМБТІ м. Дніпропетровська від 13.03.2012р. за № 3447 на запит адвоката № 5 від 15.02.2012року, станом на 12.03.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за гр. [PERSON] (надано російською мовою, згідно правовстановлювального документу) на підставі довідки кооперативу №55 від 24.02.1995 року, про що видане реєстраційне посвідчення від 20.04.1995 року. За життя мати отримала реєстраційне свідоцтво на квартиру [ADDRESS] але загубила його. Оформити свої спадкові права в позасудовому порядку неможливо. В судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлену позовну заяву та посилаючись на викладені у ній обставини просив позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував зауважуючи на відсутності правових підстав для задоволення позову. Третя особа в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час судового розгляду, завчасно поданою письмовою заявою сповістила про можливість розгляду й вирішення справи за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи надані сторонами письмові докази, матеріали спадкової справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS], являє собою двокімнатну квартиру в багатоквартирному житловому будинку, яка складається з: коридору - 1, санвузлу - 2, кухні - 3, житлових кімнат - 4,5, кладової - 6, коридору - 7. Загальна площа квартири 43,9 кв.м., житлова 28,6 кв.м. Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON], що підтверджується відомостями наданими у судове засідання Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за вих. № 1021 від 06.02.2015 року. Реєстрація права власності за матір'ю позивачки здійснювала КП «ДМБТІ» на підставі довідки кооперативу № 55 від 24.02.1995 року за № 22, про що було видано реєстраційне посвідчення від 20.04.1995 року. [INFO] року [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] За життя [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцем першої черги після її смерті стала донька - позивачка [PERSON], яка звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Але, нотаріусом було винесено постанову від 20 вересня 2012 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] не складала заповіту, а позивач у справі є в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В судовому засіданні, з досліджуваної спадкової справи після смерті [PERSON], встановлено, що позивачка у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та їй не було видано свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів щодо спірного майна. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки вона є спадкоємицею першої черги після смерті матері на зареєстровану за нею спірну квартиру. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями представників сторін, а також наданими суду письмовими доказами, у зв'язку з чим, суд вважає правомірною та обґрунтованою вимогу [PERSON] про визнання за нею права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року.

Outcome: approved