Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить\~\~суд визнати\~за нею право\~\~власності на земельну ділянку площею 0,11 га, розташовану на території [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №672189, земельну ділянку площею 0,83 га, розташовану на території [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №672189, в\~\~порядку спадкування за заповітом\~\~після смерті [PERSON], яка померла 23.12.2002 року.\~\~\~ Позовні вимоги мотивує\~тим, що\~\~вона\~\~прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, оскільки державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримала. Відповідач [PERSON] селищна рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечили. Судом встановлено наступні обставини. Зі змісту довідки №482/1007, виданої 26.02.2016 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, убачається, що [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0.94 га, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ксерокопії державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №672189 від 29.12.2002 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,94 га в межах згідно з планом, що розташована на території [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,11 га, що розташована на території [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 0,83 га, що розташована на території [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД № 105276, виданого 24.12.2002 року [PERSON] селищною радою Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] померла 23.12.2002 року в селищі Коропець Монастириського району Тернопільської області. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,11 га, розташовану на території [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №672189, земельну ділянку площею 0,83 га, розташовану на території [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №672189. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно довідки №482/1007, виданої 26.02.2016 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, на час смерті [PERSON] 23.12.2002 року, її дочка (позивач) [PERSON] була зареєстрована і проживала разом з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Спадкодавець [PERSON] все своє майно заповіла позивачу [PERSON], про що 08.05.2001 року складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON]є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №482/1007, виданою 26.02.2016 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області. У зв»язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №672189 виданий 29.12.2002 року після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 23.12.2002 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом (інформаційний лист приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу [PERSON] від 01.03.2016 року №22/02-14). Як вбачається зі змісту інформаційного листа приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу [PERSON] від 18.04.2016 року №63/01-16, спадкова справа до майна померлої 23.12.2002 року [PERSON] не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом не видавались. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю [PERSON] належали: земельна ділянка площею 0,11 га, розташована на території [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №672189, земельна ділянка площею 0,83 га, розташована на території [PERSON] селищної ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №672189, позивач є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом після померлої 23.12.2002 року [PERSON]

Outcome: approved