Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яку мотивувала тим , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2014р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 26.11.2014р.н.. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з січня 2016р.. Позивачка посилається на те , що спільне життя з відповідачем не склалося з причини сімейно-побутових проблем, протилежних поглядів на життя, втрати почуття любові і поваги один до одного. Подальше спільне життя та збереження сім'ї суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] проживає окремо він неї та їх дитини, добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та її утримання не надає. Тому позивачка [PERSON] звернулась з позовом до суду і просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати винесення судом рішення і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивачка [PERSON] не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 15.06.2016р. на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.112 СК України , суд виясняє фактичні взаємини подружжя, реальні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них , інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Згідно ст.ст. 180 , 182 , 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до повнолітнього віку , аліменти стягуються в частковому відношенні до заробітку. Розмір аліментів , стягуваних на утримання неповнолітньої дитини, визначається з урахуванням матеріального та родинного стану платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи видно , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2014р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 26.11.2014р.н.. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з січня 2016р.. Позивачка посилається на те , що спільне життя з відповідачем не склалося з причини сімейно-побутових проблем, протилежних поглядів на життя, втрати почуття любові і поваги один до одного. Відповідач [PERSON] проживає окремо він позивачки та дитини, добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та її утримання не надає. Сторони не бажають збереження сімї , оскільки подальше їх сумісне життя неможливе у звязку з психологічною несумісністю , тобто збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Таким чином , матеріалами справи підтверджено , що сімя фактично розпалася , сторони примиритися не бажають і подальше сумісне життя і збереження шлюбу заперечує інтересам сторін, а тому позовна вимога щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, з урахуванням віку, стану здоров'я та матеріального забезпечення дитини, з урахуванням матеріального та родинного стану відповідача, суд вважає необхідним стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. При цьому суд зауважує, що відповідно до чинного законодавства України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] пропорційно до розміру задоволених вимог витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20грн., сплата яких документально підтверджено квитанціями в матеріалах справи. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачку [PERSON] звільнено від сплати судового збору за позовні вимоги щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 551,20грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved