Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22.11.1996 року. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Оскільки навчання сина на денному відділенні факультету математики та інформатики Прикарпатського національного університету вимагає значних витрат, які самостійно не може позивач нести, а відповідач має можливість надавати матеріальну підтримку, просить стягувати аліменти до досягнення дитиною 23-х річного віку. Відповідач 17 серпня 2015 року подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги, висловивши готовність сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частки від доходів відповідача. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 06.12.2000 року. Під час перебування у шлюбі 26.06.1997 року у сторін народився син [PERSON], згідно копії Свідоцтва про народження. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобовязані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та позивача, а також можливість відповідачем сплачувати аліменти. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, визначених статтею 184 цього Кодексу. Відповідач визнав позовні вимоги, висловивши готовність сплачувати аліменти на утримання сина, який навчається, в розмірі 1/4 частки доходів. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в розмірі 1/4 частки доходів відповідача щомісячно до завершення сином навчання, але не пізніше досягнення 23-річного віку. Стягнення аліментів розпочати з 17.07.2015 року (з дня звернення до суду із позовною заявою). На підставі ст.ст. 180, ч.2 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст..ст.23,1167 ЦК України,

Outcome: approved