Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 09.06.2012р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], але з січня 2013 року сімейні відносини вони припинили, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, дочка проживає біля позивачки. Причиною припинення сімейних відносин стали постійні непорозуміння і сварки в сім'ї. З часу окремого проживання відповідач жодного разу не прийшов ані до позивачки, ані до дитини, не поцікавився їх станом здоров'я, не запропонував будь-якої допомоги. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам їх спільної дитини, у зв'язку з чим [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище «[PERSON]», та визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] біля неї до її повноліття (а.с.2). Позивачка в судове засідання не з'явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити (а.с.15). Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі (а.с.16). Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] в с.Гетьманівка, Савранського району, Одеської області, і [PERSON], яка народилася [INFO] в с.Байбузівка, Савранського району, Одеської області, зареєстрували шлюб 09.06.2012р., про що в Книзі реєстрації шлюбів 2012 року червня місяця 09 числа зроблено відповідний актовий запис за №02; прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області 09.06.2012р. (а.с.5). У шлюбі у подружжя [PERSON] і [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області 13.11.2012р. видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Як вбачається з позовної заяви, з січня 2013 року через постійні непорозуміння і сварки в сім'ї подружжя [PERSON] припинили сімейні відносини, проживають окремо, дочка проживає біля позивачки. Відповідач сім'єю та долею дитини не цікавиться, кроків на примирення подружжя не здійснюють, на примирення позивачка категорично не згодна, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та інтересам їхньої дочки. Відповідач згоден на розірвання шлюбу і визначення місця проживання дочки [PERSON] біля позивачки (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має для неї істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. При визначенні місця проживання малолітньої дочки [PERSON] суд враховує згоду позивачки і відповідача щодо її місця проживання біля позивачки, що відповідає приписам ч.1 ст.160 СК України. Як встановлено ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачки щодо надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» після розірвання шлюбу. Суд роз'яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved