Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом посилаючись на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 24 лютого 2007 року. Від шлюбу в подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Подружні відносини з відповідачем не склалися через різні характери, погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Відповідач не дбає про матеріальне забезпечення сімї, не цікавиться вихованням та розвитком дитини. Через зазначені обставини у них часто виникали сварки та непорозуміння. Окрім цього відповідач неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі. Вона намагалася зі своєї сторони зберегти сімю, однак такі спроби виявилися безрезультатними. Протягом останніх семи років вони проживають окремо, сімейні відносини між ними припинені, вони стали чужими одне для одного. Подальше перебування в шлюбі є неможливим, вона втратила до нього почуття любові, їх сімя існує лише формально, а тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Окрім того, відповідач не надає коштів на утримання сина, чим ухиляється від свого батьківського обовязку. Відповідач офіційно не працює, однак він фізично здоровий, а тому спроможний сплачувати аліменти, які просить стягнути у розмірі 2000 грн. щомісячно. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2007 р., що стверджується свідоцтвом про одруження серії 1-СГ № 068549. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Між сторонами протягом часу перебування у шлюбі виникли напружені відносини, що призвели до втрати почуття любові. Від перебування у шлюбі, у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Як вбачається з матеріалів справи, сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сімя розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та відповідача. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров'я, беручи до уваги, ту обставину, що [PERSON] офіційно не працює, відсутність на теперішній час на утриманні відповідача інших неповнолітніх осіб, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону до досягнення ним повноліття. На підставі ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: partial