Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в якій просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 10 червня 2011 року, із 1/3 до ? частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву обґрунтовує тим, що рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 10 червня 2011 року присуджено стягнення з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 часки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 травня 2011 року та до повноліття дітей. На даний час їх син [PERSON] досягнув повноліття та вже працює, а тому виплата аліментів на його утримання не здійснюється. Враховуючи наведене, позивач просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання, через канцелярію суду, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що з 10 січня 1998 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується копією рішення від 10 червня 2011 року. (а.с. 4) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06 серпня 2013 року та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17 квітня 2018 року, вбачається що позивач змінювала прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]». (а.с. 9,10) Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області. (а.с. 2) Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 10 червня 2011 року з відповідача на користь позивача стягнено аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 часки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 травня 2011 року та до повноліття дітей. Наразі син позивача і відповідача по справі - [PERSON], [INFO], досягнув повноліття. Разом із тим їх неповнолітня донька [PERSON], [INFO], потребує матеріальної допомоги в більшому розмірі, оскільки визначеної судовим рішенням суми недостатньо для належного та необхідного утримання дитини. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Близнюківської селищної ради вих. № 1411 від 26 червня 2018 року, вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 11). Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Законом. Аналогічна правова позиція викладена в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Разом з тим, ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач як одержувач аліментів довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2011 роком, крім того зросли потреби в забезпеченні дитини, витрати на її утримання та забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач визнав позов в розмірі позовних вимог, доказів, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу суду не надано, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів до ? частки заробітку (доходу) щомісячно з зазначенням гарантії, передбаченої ч. 2 ст. 182 СК України, а саме з приводу того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, вимоги позивача про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

Outcome: partial