Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2001 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 367. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, який не працює, не дбає про сім'ю. Шлюб існує формально, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 12.05.2001 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис №367, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 12.05.2001 року (а.с.4). В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 02.02.2006 року, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 26.11.2009 року (а.с. 9, 10). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved