Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування ним, у зв'язку з відсутністю в ньому понад встановлені законом строки без поважних причин, а саме: квартирою [ADDRESS] Позов обґрунтувала тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.12.2014 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] 25 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, відповідно до якого сторони поділили квартиру [ADDRESS] по ? частці кожному. 25 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на ? частку квартири. Відповідно до п. 16 цього Договору сторони домовилися, що батько зобов'язаний знятись з реєстрації місця проживання у казаній квартирі до 08 жовтня 2015 року. На момент звернення до суду з позовом відповідач свого обов'язку щодо зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], не виконав. Покликаючись на наведене, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у вказаній квартирі. Позивач [PERSON] в судове подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, заперечень щодо задоволення позову не має та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши документи справи суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї протягом 6 місяців. Статтею 74 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку на підставі ст. 75 ЖК України. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 5). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.12.2014 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с. 6). 25 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, відповідно до якого сторони поділили квартиру [ADDRESS] по ? частці кожному (а.с. 7-10). 25 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на ? частку квартири (а.с. 11-13). Відповідно до п. 16 цього Договору сторони домовилися, що батько зобов'язаний знятись з реєстрації місця проживання у казаній квартирі до 08 жовтня 2015 року. На момент звернення до суду з позовом відповідач свого обов'язку щодо зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], не виконав. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] у спірному житлі не проживав вже на момент винесення про розірвання шлюбу (13.12.2012 року) та не проживає по даний час. Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] без поважних причин не проживає у спірному житлі понад 6 місяців, а тому втратив право ним користування. В судовому засіданні не встановлено жодних доказів про те, що позивач чинила перешкоди відповідачу у користуванні спірним житлом. Відповідно до ст. 405 ЖК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку, що відсутність відповідача у спірному житлі понад встановлені законом строки, не зумовлена поважними причинами, а тому позов про визнання його таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], підставний і підлягає до задоволення. При прийнятті рішення, суд виходить з того, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, впливає на права і обов'язки позивача. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення,права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть, тощо. Таким чином, рішення суду у справі про втрату права на житло одночасно є підставою для зняття з реєстрації відповідачки за вказаною адресою. На стягненні судових витрат позивач не наполягала.

Outcome: approved