Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що за договорами купівлі-продажу нею було придбано дві земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS]. На підставі зазначених договорів позивачу був виданий єдиний Державний акт серії ЯГ № 574992 на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Як стверджує позивач, після придбання земельних ділянок позивач разом з чоловіком побудували житловий будинок, який вважається закінченим будівництвом об'єктом готовим для експлуатації. Для реєстрації права власності на вказаний будинок позивач звернулася до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Проти реєстрації реєстраційна служба не заперечувала, однак позивачу було запропоновано надати підтвердження реєстрації права власності в Дніпропетровському земельному кадастрі на вищезазначені земельні ділянки. Позивач вказала, що дану інформацію вона не змогла надати, оскільки згідно відповіді № 2518 від 18 серпня 2014 року Управління Держземагенства в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області вони не можуть надати інформацію, щодо підтвердження реєстрації земельних ділянок, які вимагала реєстраційна служба, в зв'язку з вилученням оригіналу Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею,договорів оренди. У зв'язку з вищевикладеним, позивачу було відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень, тому вона звернулася до суду для захисту свого порушеного права. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, надали заяви, згідно яких просили розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,060 га, за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю серії ЯД № 961809, зареєстрований 23 листопада 2009 року Відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №018912008983. Земельна ділянка площею 0,060 га, за адресою: [ADDRESS], належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДП № 023207, зареєстрований 23 листопада 2009 року Відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №018912008984. Вищезазначені дві земельні ділянки позивач придбала 25 листопада 2009 року згідно договорів купівлі-продажу посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], копії яких наявні в матеріалах справи. Після придбання земельних ділянок позивач разом з чоловіком побудували житловий будинок, який вважається закінченим будівництвом об'єктом готовим для експлуатації згідно Декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Судом встановлено, що згідно рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 15257346 від 20 серпня 2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області позивачу відмовлено в державній реєстрації права власності на цей житловий будинок. Згідно ст. 18 Земельного кодексу України, землі, що перебувають у колективній чи приватній власності, придбаваються за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку і є підставою для видачі державного акта на право власності на землю. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. У відповідність до ст. 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Стаття 316 Цивільного Кодексу України встановлює, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації, відповідно до закону. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належать фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Таким чином, на підставі вищевикладеного та

Outcome: approved