Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Берестянської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.03.1994 року помер її чоловік, [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Берестяне, по вул. Перемоги, 23, Ківерцівського району Волинської області. Вказує що, даний житловий будинок належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки був побудований у 1968 році, а згідно із свідоцтва про укладення шлюбу, шлюб між ними було укладено у 1956 році. Єдиним спадкоємцем майна по смерті спадкодавця [PERSON] який помер 16.03.1994 року є [PERSON] Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном. У даний час вона звернулася до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за законом та на праві спільної сумісної власності, як пережила дружина, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в с. Берестяне, по вул. Перемоги, 23, Ківерцівського району Волинської області, як на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, та на 1/2 частину вищевказаного будинку в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності /а.с.17/. Представник відповідача від Берестянської сільської ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяви про визнання заявленого позову та проведення розгляду справи у їх відсутності /а.с.18/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 257608, актовий запис № 3, виданого Берестянською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 17.03.1994 року, [PERSON] помер 16.03.1994 року /а.с.5/. Згідно довідки для оформлення спадщини № 453 від 20.07.2016 року та витягу з погосподарської книги № 2 за 1991-1995 роки, виданих Берестянською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Берестяне, по вул. Перемоги, 23, Ківерцівського району Волинської області належить померлому [PERSON] Спадкодавець до дня смерті проживав у спадковому будинку з дружиною [PERSON], яка продовжує там проживати і вступила у фактичне володіння спадковим майном, шляхом садіння городу, збиранням урожаю, догляду та ремонтом житлового будинку /а.с. 6-7/. Таким чином, на момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК України (редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Таким чином майно, що рахується за померлим [PERSON] набуте під час шлюбу з [PERSON], тому дане майно належить їм на праві спільної сумісної власності, і відповідно розмір частки у спільному майні подружжя у ньому складає 1/2 частину, а інша 1/2 частина майна підлягає спадкуванню за законом. Згідно повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори № 1761/01-16 від 19.10.2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 45465795 від 19.10.2016 року, після смерті [PERSON], який помер 16.03.1994 року, спадкова справа не заводилась /а.с.20-21/. Разом з тим, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори № 1739/02-31 від 07.10.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на 1/2 частку спадкового майна як частку у спільній сумісній власності подружжя, та на 1/2 частку спадкового майна за законом після смерті чоловіка [PERSON]М, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с.11/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності до заявлених вимог.

Outcome: approved