Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу покликаючись на те, що вони із відповідачем не зійшлись характерами, мають діаметрально різні погляди на шлюб, сімю, не розуміють один одного, втратили почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, часті сварки та скандали. Від шлюбу мають малолітнього сина [INFO]. На протязі року подружніх стосунків не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе, оскільки відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] також подав письмову заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позов визнає та просить такий задоволити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оглянувши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Сторони зареєстрували шлюб 19.05.2015 року у Андріївській сільській раді Буського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний запис за № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 244692 (а.с. 3). Від подружнього життя мають малолітнього сина: [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та відносини в сімї, сторони не розуміють один одного, втратили почуття любові. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сімєю. На протязі тривалого часу сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Крім цього, суд враховує інтереси дітей сторін, оскільки їхній повноцінний розвиток та виховання у сім'ї, у якій відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти є неможливим. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що сімя розпалась остаточно, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved