Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про визнання права власності та поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем у справі вони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1996 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Позивач вказує, що за період сумісного проживання ними за сумісні кошти було придбано наступне майно:квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка складається із трьох кімнат загальною площею 56,3 м2, легковий автомобіль марки OPELASTRA 2007 року випуску, гараж у гаражному кооперативі «Южний» бокс № 9 у ряду 14, який було оформлено на неї. Також позивач зазначає, що під час спільного проживання між нею та відповідачем склалися складні стосунки, внаслідок чого у січні 2016 року відповідач пішов проживати до своїх батьків, де проживає по теперішній час. Крім того. Позивач вказує, що на теперішній час шлюб між ними розірвано, після чого виникло питання розділу майна, так як відповідач постійно користується автомобілем та гаражем, а вона житловою квартирою, що вона передає відповідачу гараж в кооперативі «Южний», автомобіль лишається у власності відповідача, а квартира у її, таким чином спір по розділу цього майна є вичерпаним. З огляду на вищенаведене та підставі ст. 69,70 СК України, просить суд визнати за нею право власності на квартиру розташовану за адресою: м. Красноармійськ м-он Южний[ADDRESS], а за відповідачем визнати право власності на легковий автомобіль марки OPELASTRA, 2007 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила суд не стягувати з відповідача судові витрати. Представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, та просила суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, просив суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, та судові витрати с нього на користь позивач не стягувати. Представник відповідача [PERSON]В.у судовому засіданні позов визнала, просила суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень належними та допустимими доказами (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України). Судовим розглядом встановлено, що 07 вересня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Маслова) О.В. укладено шлюб, реєстрацію якого здійснено Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 299 (а.с. 5). Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2016 року, яке набрало законної сили 24 травня 2016 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 25 серпня 1998 року, актовий запис № 400, серія І-НО № 069216, та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 31 грудня 2003 року, актовий запис № 557, серія 1-ТП № 145638 (а.с.12). Згідно договору міни від 20 липня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4043, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (а.с. 8), [PERSON] іГужвій Т.М., [PERSON] здійснили обмін квартир, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], перейшла у власність [PERSON]Право власності зареєстровано на [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24494237 від 31 липня 2014 року(а.с. 9), технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності (а.с. 6-7), [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу легковий автомобіль марки OPELASTRA 2007 року випуску, обладнаний газобалонною установкою є власністю [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до\~ст. 60 СК України, \~майно, яке подружжя придбало у шлюбі, належить дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав через поважну причину (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, тобто ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, відповідно до зазначеної статті воно вважається таким, що належить подружжю. Відповідно до п. 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», \~до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Вирішуючи спір між колишнім подружжям про майно, суд встановлює: 1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є квартира та комплекс будівель та споруд; 2) з'ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин. З урахуванням зазначеного, суд робить висновок, щодо належності спірного майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу. Відповідно до\~статті 63 СК України,\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1\~ст.69 СК України,\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 3\~ст. 368 ЦК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач у позовній заяві просила поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином: позивачу виділити в користування та у власність квартиру, розташовану за адресою: м. Красноармійськ м-он Южний[ADDRESS], а відповідачу залишити у власність легковий автомобіль марки OPELASTRA, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач позов визнав та не заперечив щодо такого розподілу спільного майна подружжя, який визначила позивач. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та поділ майна подружжя є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved