Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суд м. Черкаси з позовом до Черкаської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що на підставі рішення СТОВ «Черкаси» від 25.04.2006 року та ордеру вона вселилася в кімнату [NUMBER] гуртожитку, що знаходиться по [ADDRESS]. На підставі рішення Черкаської обласної ради № 8-23/У від 16.02.2007 року статус гуртожитку було змінено на житловий будинок для малих сімей. 27.05.2009 року вона зареєструвалася за місцем проживання. Під час здійснення реєстрації у відомостях про реєстрацію було допущено неточність та замість будинку [ADDRESS] було вказано будинок [ADDRESS]. В ході приватизації мешканцями будинку своїх квартир нумерація деяких квартир змінилася у зв'язку з об'єднанням декількох кімнат в одну квартиру. Станом на 2010 рік її кімната вже мала [NUMBER], а тому їй було видано новий ордер за № 45 від 22.10.2010 року. Однак зміни у відомості про реєстрацію у зв'язку із зміною нумерації кімнат внесено не було і вона до даного часу зареєстрована в кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS]. Рішенням Черкаської міської ради № 2-42 від 19.08.2014 року будинку повернуто статус гуртожитку та дозволено його приватизацію. Також вказує, що на її прохання внести зімни у відомості про її реєстрацію в кімнаті [NUMBER] гуртожитку що знаходиться по [ADDRESS] їй було відмовлено, хоча вона з моменту вселення проживає у вказаній кімнаті та сплачує всі комунальні послуги за користування саме цією кімнатою. А тому, просить визнати за нею право користування кімнатою [NUMBER], площею 11,7 кв.м., в гуртожитку по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, визнати за [PERSON] право користування кімнатою [NUMBER], площею 11,7 кв.м., в гуртожитку по [ADDRESS]. В судовому засіданні 25.07.2016 року представник відповідача - Черкаської міської ради - Літовкіна Л.В. заперечувала проти задоволення позову, пославшись на те, що право позивачки на проживання в кімнаті [NUMBER], площею 11,7 кв.м., в гуртожитку по [ADDRESS] відповідачем не порушувалося. В судовому засіданні 24.04.2017 року представник відповідача - Черкаської міської ради - Горшанова В.І. не заперечувала проти задоволення позову. В судовому засіданні представник третьої особи - КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, за довіреністю Кравець І.В., стосовно вирішення спору поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON]., представників відповідача Літовкіної Л.В., Гончар Ю.А., Горшанової В.І., представника третьої особи - Кравець І.В., пояснення представника КП «ЧООБТІ - Бузько І.П., пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових приміщень і гуртожитків. Правовий режим гуртожитків урегульований главою 4 цього Кодексу. Статтями 127, 128, 129 ЖК України, а також п. 9, 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208, передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету. Єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Як зазначено п. 14 Примірного положення про гуртожитки вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Переселення в разі необхідності громадян з одного жилого приміщення в інше в даному гуртожитку провадиться за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профспілкового комітету, з видачею нового ордера. В судовому засіданні встановлено, що гуртожиток по [ADDRESS] знаходився на балансі СТОВ «Черкаський». Рішенням Черкаської обласної ради від 16.02.2007 року № 8-23/У надано згоду на зміну статусу даного гуртожитку на житловий будинок для малих сімей. Також в судовому засіданні встановлено, що на підставі спільного рішення адміністрації профспілкового комітету і комітету комсомолу від 25.04.2006 року СТОВ «Черкаси» 22.10.2010 року гр. [PERSON] був виданий ордер № 45 на вселення в кімнату [NUMBER], площею 11,7 кв.м. в гуртожитку, перепланованому в житловий будинок [ADDRESS]. Рішенням Черкаської міської ради від 19.08.2014 року № 2-42 залишено цілісний майновий комплекс за адресою: [ADDRESS] у статусі «гуртожиток» та дозволено приватизацію його житлових і нежитлових приміщень. Також в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] з самого початку її вселення в даний гуртожиток, вселилася в кімнату, площею 11,7 кв.м. під номером [NUMBER] та була зареєстрована в ній. В подальшому нумерація кімнат змінилася і кімнаті, в яку вселилася позивачка, був присвоєний номер [NUMBER], в зв'язку з чим 22.10.2010 року позивачці і був виданий новий ордер на вселення саме в кімнату [NUMBER]. В даній кімнаті позивачка мешкала з моменту вселення в гуртожиток та мешкає до даного часу, сплачує послуги за користування саме цією кімнатою, хоча є зареєстрованою в кімнаті [NUMBER]. Вказане стверджується ордером від 22.10.2010 року № 45, квитанціями про оплату комунальних послуг, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], даними в судовому засіданні, про те, що позивачка [PERSON] з моменту її вселення в гуртожиток мешкала лише в одній кімнаті, яка на даний час має номер [NUMBER], поясненням представника КП «ЧООБТІ» Бузько І.П. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] вселилася в кімнату [NUMBER] гуртожитку [ADDRESS] на законних на те підставах, вказана кімната була та є постійним її місцем проживання, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved