Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом до [PERSON] та [PERSON] про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Посилалася на те, що згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.06.2000 року за нею визнано право власності на 18/35 частини будинковолодіння, розташованого в смт.Кельменці, вул.Молдавська,13 Чернівецької області, яке складається з: житлового будинку літ.«А-І», загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м.; житлового будинку літ.«В- I», загальною площею 24,7 кв.м., житловою площею 11,2 кв.м.; сараїв літ.«Б, літ.«Д», літ.«Е»; гаража літ.«Г»; убиральні літ.«Є»; криниці №1; воріт №2, загальна вартість яких становить 128199 грн., що підтверджується висновком №26/10-14 експертного будівельно-технічного дослідження. Також, згідно зазначеного вище рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.06.2000 року визнано право власності на вказане вище нерухоме майно за [PERSON] - 6/35 частини та за [PERSON] - 6/35 частини. На підставі договору дарування жилого будинковолодіння від 12.03.1998 року, [PERSON] подарував їй 1/7 частини зазначеного вище будинковолодіння. Таким чином, їй на праві власності належить 23/35 частини будинковолодіння, розташованого в смт.Кельменці, вул. Молдавська,13 Чернівецької області. Відповідно вартість її частки становить 84245 грн. Вона зверталася до відповідачів з пропозицією про поділ даного будинковолодіння в натурі, однак останні в добровільному порядку відмовилися здійснити такий поділ, у звязку з чим вони не мають можливості в добровільному порядку укласти письмовий договір про поділ майна та посвідчити його нотаріально. Крім цього, зазначала про те, що нею було замовлено експертизу і згідно висновку №26/10-14 експертного будівельно-технічного дослідження від 06.10.2014 року експертом було запропоновано три варіанти поділу будинковолодіння, яке знаходиться в смт.Кельменці, вул.Молдавська,13 Чернівецької області. Враховуючи те, що їй належить 23/35 частки вказаного вище будинковолодіння, вважає за необхідне обрати перший варіант розподілу будинковолодіння (таблиця №1 до висновку), запропонований експертом. При цьому варіанті розподілу їй має бути виділено житловий будинок літ.«А-І»; частина сараю літ.«Е» 45/100; криниця №1. Вартість реальної частки її власності складає 67571 грн., тоді як ідеальна частка її власності в будинковолодінні складає згідно вказаного вище висновку експерта 84245 грн. Таким чином, вважає, що інші співвласники повинні сплатити їй 16674 грн. компенсації за її частку у спільній частковій власності. З підстав, передбачених ст.ст.364, 367 ЦК України, просила виділити їй у власність в натурі: житловий будинок літ.«А-І», частину сараю літ.«Е» 45/100, криницю №1, які розташовані в смт.Кельменці, вул.Молдавська,13 Чернівецької області, загальною вартістю 67571 грн.; припинити право спільної часткової власності на вказане вище майно; стягнути з відповідачів в рівних частках на її користь грошову компенсацію в сумі 16674 грн. за її частку у спільній частковій власності; стягнути з відповідачів в рівних частках на її користь витрати на проведення експертного дослідження в сумі 6200 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 842,45 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обємі та з наведених у позові підстав просила їх задовольнити. Крім цього, суду пояснила, що в спірному будинковолодінні вона зареєстрована та проживала в ньому до 1993 року. У звязку із чиненням їй відповідачем [PERSON] та його дружиною перешкод у користуванні будинковолодінням, вона по даний час фактично проживає в аварійному будинку по вул.Молдавській,13-А в смт.Кельменці, який також є її власністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, пояснивши при цьому, що у спірному будинку літ.«А-І», який розташований у будинковолодінні за адресою: смт.Кельменці вул.Молдавська,13, він постійно проживає з членами своєї сімї, підтримуючи будівлі в належному стані. Позивачка з 1986 року і по даний час проживає у належному їй на праві власності будинку №13-А по вул.Молдавській в смт.Кельменці, у звязку з чим не потребує додаткового житла. Вважає, що виділення позивачці будинку, в якому він проживає, позбавить його житла, оскільки іншого нерухомого майна у його власності немає. Також зазначав про те, що він не погоджується із визначеною ринковою вартістю спірного нерухомого майна, яка є значно завищеною, та запропонованими варіантами його поділу, оскільки будинок літ.«В-І», який пропонується йому як одному із співвласників спірного майна, є аварійним. Крім цього, вказував на незаконність рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.06.2000 року, яким були визначені частки сторін у спірному майні, а також вважає, що позивачка [PERSON] пропустила строк позовної давності на звернення до суду з даними позовними вимогами, у звязку з чим просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, подавши до суду відповідну письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] є обгрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, згідно договору дарування долі жилого будинковолодіння від 12.03.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Кельменецької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №757, [PERSON] подарував, а позивачка [PERSON] прийняла в дар 3/21 долі будинковолодіння, розташованого в смт.Кельменці, вул.Молдавська,13 Чернівецької області (а.с.12). Крім цього, рішенням Хотинського міжрайонного суду Чернівецької області від 07.06.2000 року, яке набрало законної сили, визнано за [PERSON] право власності на 18/35 частин будинковолодіння, розташованого в смт.Кельменці, вул.Молдавська,13 Чернівецької області (а.с.8-11). Таким чином, позивачка [PERSON] є власником 23/35 частин вказаного вище спірного будинковолодіння. Іншими співвласниками спірного нерухомого майна є відповідачі [PERSON] та [PERSON], за кожним з яких, згідно вказаного рішення суду, визнано право власності на 6/35 частин будинковолодіння. Вказані обставини підтверджуються також довідками КУ «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» №№64,65 від 19.08.2015 року (а.с.163-164). Згідно технічного паспорта встановлено, що належне сторонам на праві спільної часткової власності будинковолодіння по вул.Молдавській,13 в смт.Кельменці Чернівецької області складається з: житлового будинку літ.«А-І» загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м.; житлового будинку літ.«В-I», загальною площею 24,7 кв.м., житловою площею 11,2 кв.м.; сараїв літ.«Б, літ.«Д», літ.«Е»; гаража літ.«Г»; убиральні літ.«Є»; криниці №1; воріт №2 (а.с.116-119). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до частин 1 та 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із\~майна, що є у\~спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Як встановлено судом, з метою реалізації свого права на виділ у натурі частки із\~майна, що є у\~спільній частковій власності, позивачкою [PERSON] було замовлено та отримано виготовлений експертом-будівельником [PERSON] висновок експертного будівельно-технічного дослідження №26/10/14 від 06.10.2014 року (а.с.13-44). Згідно даного висновку встановлено, що ринкова вартість спірного будинковолодіння, розташованого в смт.Кельменці, вул.Молдавська,13 Чернівецької області, становить 128199 грн. Цим же висновком визначено, що поділ спірного будинковолодіння у відповідності до ідеальних частин співвласників технічно можливий. При цьому, експертом-будівельником запропоновано три варіанти поділу спірного будинковолодіння між співвласниками у відповідності до їх ідеальних частин, тобто по 23/35 та 12/35 ідеальних частинах. Зокрема, відповідно до першого варіанту співвласнику 23/35 ідеальної частини пропонуються наступні приміщення: житловий будинок літ.«А-І»; частина сараю літ.«Е» 45/100; криниця №1. Загальна площа приміщень, які пропонуються співвласнику 23/35 частки становить 51,20 кв.м., що більше від ідеальної частини на 1,30 кв.м. Загальна вартість реальної частки будинковолодіння, яку пропонується надати співвласнику 23/35 ідеальних частин, становить 67571 грн., що менше від ідеальної частини на 16674 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив висновок експертного будівельно-технічного дослідження №26/10/14 від 06.10.2014 року, не погодившись із визначеною ним ринковою вартістю спірного будинковолодіння та запропонованими варіантами його поділу. У відповідності до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, суд, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив відповідачу [PERSON] його права і обовязки та попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Разом з тим, відповідач [PERSON] відповідних процесуальних дій не вчинив та, у відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених ним обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень проти вимог позивачки. З огляду на викладені вище обставини та вимоги закону, враховуючи технічну можливість виділу в натурі частки [PERSON] зі спільної часткової власності, суд приходить до висновку, що запропонований експертом-будівельником перший варіант найбільше відповідає інтересам співвласників та належним їм ідеальним часткам. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині виділу в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності підлягають задоволенню, у зв'язку з чим право спільної часткової власності позивачки на спірне будинковолодіння слід припинити. При цьому, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача [PERSON] щодо аварійності будинку літ.«В-І», розташованого на території спірного будинковолодіння, оскільки вони обєктивно спростовуються витребуваними судом з Кельменецького РБТІ письмовими доказами, згідно яких технічний стан вказаного житлового будинку є задовільним та може бути придатний для проживання після усунення фізичних дефектів конструктивних елементів (після проведення ремонту (а.с.186-194). Оскільки загальна вартість реальної частки будинковолодіння, яка підлягає виділу [PERSON], менша від вартості її ідеальної частини на 16674 грн., суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, стягнувши в рівних частках з відповідачів на користь позивачки 16674 грн. грошової компенсації за різницю в ідеальних частках. Враховуючи те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги задоволено, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню в рівних частинах документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 842,44 грн. Заявлені [PERSON] вимоги в частині стягнення з відповідачів на її користь витрат за проведення експертного дослідження в розмірі 6200 грн. задоволенню не підлягають, оскільки, на думку суду, виготовлення висновку експертного будівельно-технічного дослідження здійснювалося виключно з ініціативи позивачки поза межами судового розгляду даної цивільної справи, а тому сплачені останньою вказані вище грошові кошти не є одним із видів судових витрат в розумінні ст.ст.79, 86 ЦПК України. Доводи відповідача [PERSON] з приводу пропуску позивачкою [PERSON] строку позовної давності суд вважає необгрунтованими, оскільки право позивачки на виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності є триваючим, а тому наслідки пропуску строку позовної давності до вказаних позовних вимог застосуванню не підлягають.

Outcome: partial