Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 23.07.2011 року у відділі ДРАЦСу Хустського РУЮ у Закарпатській області за а/з №119. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, син [PERSON] 31.05.2012 р. н. Причиною розірвання шлюбу позивачка вказує те, що вони є людьми різних характерів, поглядів на життя, шлюб та сімю. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу один до одного. Вважає, що подальше спільне проживання є недоцільним. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На забезпечення дитини потрібні значні кошти, і вона не в змозі належним чином забезпечувати утримання сина. Відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає, хоча не має інших утриманців. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд розірвати шлюб укладений між ними, стягувати з відповідача аліменти на її користь для утримання сина [PERSON] в розмірі по 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити їй «Величко», а також залишити неповнолітнього сина на вихованні та утриманні біля неї. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги повністю підтримала та просила суд на підставі наданих нею доказів задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження дитини вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2011 року про що у відділі ДРАЦСу Хустського РУЮ у Закарпатській області зроблено актовий запис №119. Від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина, син [PERSON] [INFO]. Через відносини, які склалися між сторонами, їхній шлюб носить формальний характер, вони є людьми різних характерів та поглядів на життя, відсутня повага один до одного. Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Майнового спору позивачкою не заявлено. Згідно довідки виданої ЖЕК №2 Хустської міської ради від 13.09.2017 року, неповнолітній син сторін проживає разом з позивачкою. Відповідач зобовязання по утриманню дітей належно не виконує. При розгляді даної справи з позовної заяви встановлено, що відповідач немає постійного заробітку, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошові сумі по 2000 гривень щомісячно, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підставі ст. 184 СК України. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] - 31.05.2012 р. н. в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити «Величко». Неповнолітнього сина сторін залишити на утриманні та вихованні біля матері. Судові витрати по справі в частині вимог про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved