Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 01 серпня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1525. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Однак, після припинення подружніх відносин між сторонами, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, в житті дитини, у її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, в силу чого позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Відповідач у запереченнях на позовну заяву та в судовому засіданні з позовними вимогами щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття не погодився та пояснив, що він цілком усвідомлює свій обовязок по утриманню дитини і не ухиляється від нього, однак кошти, які відповідач надає позивачу добровільно, остання витрачає на невідомі йому цілі. При цьому відповідач вважає, що призначення аліментів, які він буде сплачувати через ДВС і які можна буде проконтролювати через службу у справах дітей, є цілком доцільним. Однак відповідач не погоджується з розміром аліментів і порядком їх сплати, оскільки він має постійне місце роботи у ФОП [PERSON] та стабільний заробіток, а тому аліменти мають стягуватись у пропорційному співвідношенні до заробітної плати. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 01 серпня 2008 року до [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1525 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 061570, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. (а.с. 3) Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 118057, виданого 22 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Як вбачається з довідки № 348, виданої 01.06.2016р. КК «Центральний», [PERSON], [INFO] та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [INFO]. (а.с. 2) Згідно довідки про доходи від 22.06.2016р., [PERSON] працює на посаді експедитора у ФОП «Грабовський Павло Валерійович» та загальна сума його доходу за період з 01.12.2015р. по 31.05.2016р. становить 8350,00 грн. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі - у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток, тому розмір аліментів слід визначити у частці від його доходу. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що витрати, викликані розвитком здібностей дитини та її хворобами, про які позивач зазначала в судовому засіданні, не є аліментами у розумінні Сімейного кодексу України, а є додатковими витратами на дитину, які можуть стягуватися з відповідача у відповідності до ст. 185 СК України, за умови їх доведеності належними та допустимими доказами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з матеріалів справи, часткове задоволення вимог позивача повязане виключно з тим, що відповідач має стабільний дохід, офіційно працевлаштований, про що позивачу було невідомо, а тому аліменти підлягають стягенню у частці від доходу. Таким чином, незважаючи на часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial