Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 05 серпня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого 30 квітня 2007 року у них народилася донька Станіслава. Така проживає та перебуває на її повному утриманні. Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2010 року зобовязано відповідача сплачувати аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/2 прожиткового мінімуму, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 липня 2010 року. На зазначене рішення видано виконавчий лист, який направлено для виконання в Перечинський районний відділ ДВС (виконавче провадження № 2-279). 01 червня 2016 року рішенням цього ж суду було змінено розмір аліментів з частки на тверду грошову суму у розмірі 700 грн. щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Незважаючи на вказані рішення суду, відповідач самоусунувся від виконання обовязків щодо матеріального забезпечення доньки, а саме кошти на її утримання сплачує несвоєчасно, має непогашену заборгованість по аліментах; ніяких стосунків з донькою не підтримує; участі у її вихованні не бере. Також зазначила, що вона безробітна, потребує лікування, а донька є хворовитою, що зумовлює значні витрати на оздоровлення, спортивні заняття та лікування останньої, тому розмір аліментів визначений судом на даний час є недостатнім. Враховуючи вищенаведене та те, що станом на 12 вересня 2017 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1 777 грн., тобто мінімальна сума аліментів має бути не менше 888,50 грн., тому просить збільшити розмір аліментів та стягувати такі з відповідача на її користь на утримання доньки Станіслави у розмірі не меншому 888,50 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, однак останній подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без їх участі та підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак остання подала заяву, в якій просила справу розглянути без їх участі, позов визнала та вказала, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання своєї доньки у розмірі 888,50 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 11 серпня 2010 року вирішено стягувати з [PERSON], мешканця [INFO], на користь [PERSON], мешканки [INFO], аліменти на утримання дитини: доньки Станіслави, [INFO], у розмірі 1/2 прожиткового мінімуму, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 липня 2010 року (а. с. 3). Також встановлено, що рішенням цього ж суду від 01 червня 2016 року змінено розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON], мешканця [INFO], на користь [PERSON], мешканки [INFO], на утримання доньки Станіслави, [INFO], визначений рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2010 року з 1/2 частки прожиткового мінімуму, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму у розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 4-7). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Так, звертаючись із даним позовом про збільшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що на момент звернення до суду із позовом є безробітною, стан її здоровя значно погіршився, вона потребує лікування. Крім цього, дитина також є хворовитою. Таким чином, оскільки матеріальне становище та стан здоровя позивача погіршилися, відповідач позовні вимоги визнав, вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання своєї доньки у сумі 888,50 грн., тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх доньки Станіслави у твердій грошовій сумі, підлягає збільшенню з 700 грн. до 888,50 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, як розяснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved