Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є [PERSON], про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), та на її утримання до досягнення сином трирічного віку, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) . Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 7 листопада 2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з червня 2013 року вони, сторони, припинили спільне проживання. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а також не дбає про її, власне, утримання. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому не працює і потребує матеріальної допомоги. Відповідач вже сплачує аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. До розгляду справи по суті вимог від позивачки [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Позов вона підтримує, проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки до судового засідання відповідача не заперечує. Відповідач, [PERSON], належно повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не з'явився, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON], належно повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик теж не з'явилася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Суд встановив, що сторони у справі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Остання доглядає за нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та утримання позивачки, що спонукало останню звернутися до нього з позовом. Згідно ст.180 СК України батьки дитини повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, викладені в статтях 182, 183 СК України, зокрема, те, що відповідач має двох неповнолітніх дітей, на одного з яких вже сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), працездатний, але не працює, а тому вважає, що він має сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку /доходу/ щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, як це передбачено ч.1 ст. 191 СК України, тобто з 23 червня 2014 р., і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання безпосередньо позивачки. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, але таке право згідно частини 4 цієї статті вона може реалізувати за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як зазначає сама позивачка, відповідач на даний час не працює та має на утриманні неповнолітню дитину. Доказів про наявність у відповідача інших доходів позивачка не надала. Наразі позивачка не довела, що відповідач спроможний утримувати не тільки дитину, але й безпосередньо її. Сплата судового збору, від якої позивачка звільнена за законом, покладається на відповідача в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial