Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, а саме на 2/3 частки квартири №99, розташованої у будинку №6 по\~ проспекту Космонавтів м. Сєвєродонецьк Луганської області.\~\~\~ В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 22.11.2013 року померла [PERSON], [INFO]. 04.11.2008 року [PERSON] склала заповіт, у якому заповіла своїй дочці [PERSON], [INFO], частку квартири №99, розташованої у будинку №6 по проспекту Космонавтів м. Сєвєродонецьк Луганської області. 04.11.2008 року, державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області [PERSON] на підставі заповіту [PERSON] була відкрита спадкова справа №1-2676 на майно, що складається з частки квартири [ADDRESS]. 20.05.1994 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приватизували вказану квартиру. 23.05.1994 року відділом приватизації житла УЖКГ Сєвєродонецького міськвиконкому їм було видане свідоцтво про право власності на житло № 3828. 09.12.1995 року [PERSON] помер. Відповідно до запису від 09.07.2003 року у свідоцтві про право власності на житло № 3828 від 20.05.1994 року, право власності на 1/3 частку квартири, яка належала [PERSON] перейшла до [PERSON] по свідоцтву про право на спадщину. Тобто, на час складання заповіту-04.11.2008 року, [PERSON] мала право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Згідно запису від 31.01.2003 року,\~ у свідоцтві про право власності на житло № 3828 від 20.05.1994 року, 1/3 частки квартири, яка належала [PERSON] перейшла до [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON], [PERSON] звернулася із заявою до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори. 03.08.2016 року постановою державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказану спадкову квартиру. Тому позивач звернулася з даним позовом до суду. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися.\~ Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив\~ розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі причини неявки суду не повідомили. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилася 08.10.1948 року та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серії НС № 374823 від 13.03.1954 року, наявною в матеріалах справи. Згідно копії паспорту громадянина України серії ЕМ № 263286, виданого 22.07.1999 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] народилась 08.10.1948 року у с. Терешкове Микитівського району Воронізької області та з 25.01.1983 року зареєстрована за адресою: [INFO].\~\~ У відповідності до копії свідоцтва про право власності на житло від 23.05.1994 року, виданого Фондом комунального майна згідно з розпорядженням (наказом) від 20.05.1994 року № 3828, дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого\~ 29.02.2012 року Управлінням житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради, квартира, розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-т. Космонавтів[ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Право власності у Сєвєродонецькому бюро технічної інвентаризації зареєстроване від 23.05.1994 року за реєстровим №478. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 95091983 від 19.08.2017 року, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] належить: 1/3 частка - [PERSON], [INFO], 2/3 частки - [PERSON], [INFO].\~\~ 22.11.2013 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 389636 від 23.11.2013 року. З копії заповіту серії ВМА № 196371 від 04.11.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької нотаріальної контори Луганської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-2676\~ видно, що [PERSON], заповіла належну їй на праві приватної власності частку квартири №99 розташовану у будинку №6 по проспекту Космонавтів м. Сєвєродонецька Луганської області, дочці [PERSON], [INFO].\~\~ Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.11.2017 року, у цивільній справі № 428/9705/17 за заявою [PERSON] в інтересах [PERSON], встановлено факт того, що свідоцтво про смерть серії І-ЕД №389636, актовий запис №1403 від 23.11.2013 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області в якому вказано як померла 22.11.2013 року [PERSON], належить [PERSON] прізвище якої зазначено у вищевказаному свідоцтві про смерть не збігається з її прізвищем зазначеним у паспорті громадянина [PERSON] Федерації, виданого 15.06.2007року ТП в Красногвардєйському районі МО УФМС Росії по Бєлгородській області в м. Алєксєєвка, перекладеному з російської мови на українську мову. Згідно копії заяви [PERSON] від 14.12.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстрованої\~ в реєстрі за № 1040, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] на користь її дочки [PERSON]\~\~ 03.08.2016 року [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] звернулася до державного\~ нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] Відповідно до копії постанови про відмову здійснення нотаріальної дії № 570/02-14 від 03.08.2016 року, винесеної державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON], яка діє від імені [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON], у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. З копій спадкової справи після померлої 22.11.2013 року [PERSON], наданої державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріально контори [PERSON], зареєстрованої у спадковому реєстрі за №55419012 (витяг про реєстрацію №35969451 від 04.12.2013 року) вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] (заява № 502 від 20.05.2014 року) та [PERSON] (заява №1416 від 04.12.2013 року). Крім того, згідно заяви №1472 від 19.12.2013 року [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь доньки померлої [PERSON] Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Аналізуючи викладене та приймаючи до уваги матеріали справи вбачається, що [PERSON], яка діє від імені довірителя [PERSON], звернулася до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 22.11.2013 року матері позивача - [PERSON] та через відсутність правовстановлюючих документів їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. З огляду на викладене та враховуючи, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у звязку із чим підлягають задоволенню. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 3 від 07.02.2018\~ року про сплату судового збору в сумі 708,80 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути в частині з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 354,40 грн. з кожного.

Outcome: approved