Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Просила шлюб розірвати, дітей залишити при ній. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.07.2007 року вона вийшла заміж, зареєструвавши шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківській області за актовим записом № 16. Від даного шлюбу мають двоє дітей синів: [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO], які проживають із матірю та знаходиться на її вихованні. Причиною розірвання шлюбу є те, в них з чоловіком різні погляди на життя, ведення спільного господарства, ставлення один до одного. Вважає, що шлюб існує формально оскільки на протязі останнього року вони не проживають однією сімєю, подальше збереження сімї суперечить її інтересам. Просила шлюб розірвати, дітей залишити на проживанні з нею. Відповідач у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та просив шлюб розірвати. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Згідно з ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 23.07.2007 року у виконавчому комітеті Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківській області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 16 (а.с.4). У вказаному шлюбі народилосядвоє дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] (а.с. 5-6). Причиною розпаду сім'ї стало те, що шлюб носить формальний характер. Згідно з ч. 1\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 та ч. 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., вбачається, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного суд вважає, що сім'я [PERSON] та [PERSON] розпалася, а тому їхній шлюб слід розірвати, дітей залишити на проживанні із матірю [PERSON] На підставі наведеного, ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст.ст.\~56,\~104,\~109-112 Сімейного Кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та

Outcome: approved