Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить ухвалити рішення про встановлення юридичного факту її проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] , починаючи з 1988 року до часу відкриття спадщини. В обгрунтування заяви [PERSON] вказала, що [INFO] від СOVID-19 помер [PERSON] , [INFO] , з яким заявник з 1988 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Шлюб між ними зареєстрований не був, тому що обидва не вважали це за необхідне. З [PERSON] вони познайомилися у 1987 році, кожен з них був самотньою людиною, у подружніх стосунках раніш не перебував, почали зустрічатися, а у 1988 році вирішили жити однією сім`єю. Спочатку їхня родина оселилася у гуртожитку на [ADDRESS] за місцем проживання на той час [PERSON] , там в них [INFO] народився син, [PERSON] . У 1989 році їх зареєструвала у себе в житловому будинку [ADDRESS] тітка заявника, [PERSON] , і вже за цією адресою 11.06.20021 року в родині з`явилася донька, [PERSON] 27.05.2009 року на підставі її заповіту тітки від 08.10.1998 року заявник успадкувала її житловий будинок і 21.04.2010 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У 2009 році заявник зі своїм чоловіком спільними зусиллями поміняли труби у будинку, у 2010 році поклали кахельну плитку у кухні, а у 2016 році поклали кахель у ванній кімнаті будинку. 13.07.2002 року вони на підставі договору купівлі-продажу придбали двокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] , і з 01.08.2002 року стала жити за цією адресою. У цій квартирі вони разом поклеїли шпалери у коридорі і спальній кімнаті доньки, поклали кахель у ванній кімнаті, а у 2019 році чоловік власними зусиллями поклав лінолеум у коридорі. Вагомі покупки для чоловіка, продукти харчування і овочеві припаси, робили удвох, овочі зберігали у льоху на [ADDRESS] , дрібні речі для побуту заявник купувала сама, адже усі питання, пов`язані з організацією побуту, вони вирішували спільно. Також вони разом прибирали житло, готували їжу, а пранням, прасуванням білизни і сплатою комунальних послуг займалася особисто заявник. Чоловік завжди їй допомагав по господарству, власними руками робив книжкові полиці, полиці для косметики та посуду, тумби для зберігання речей, а також дерев`яні прикраси, кубки і свічники. Гроші в родині, тобто більша частини пенсії чоловіка і заробітна плата заявника, завжди витрачалися за взаємною згодою, і зберігалися вони у платтяній шафі. Саме заявник поховала чоловіка на кладовищі [ADDRESS] біля могили його матері, сплатила усі ритуальні послуги і організувала помини. Отже, родина прожила разом тривалий час, мала взаємні права і обов`язки, вела спільне господарство і власний бюджет. Усі свята вони проводили разом в колі друзів, відвідували спільних знайомих і приймали їх у себе вдома, опікувалися потребами один одного. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами [ADDRESS] , та дві земельні ділянки за тією ж адресою. Заповіту спадкодавець залишити не встиг, будь-яких спадкоємців за законом 1-3 черг в нього немає, єдиним спадкоємцем на майно померлого за законом четвертої черги заявник вважає себе. є я. Спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла, своєчасно звернулася до нотаріуса, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 12/2021, але в нотаріальній конторі заявникові було роз`яснено, що для оформлення спадкових прав з подальшим отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом їй слід звернутися до суду для встановлення юридичного факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. Ухвалою суду від 19.08.2021 року заява [PERSON] була прийнята до розгляду. Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник заявника, [PERSON] та заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в наданих суду заявах просили проводити розгляд справи без їхньої участі, вказали, що заяву [PERSON] підтримують у повному обсязі, викладені в ній обставини підтверджують. Суд, перевіривши матеріали справи, доходить наступного. Розглядаючи справу, суд виходить з положень ст. 76 ЦПК України, якою передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Суд приймає до уваги положення ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Розглядаючи справу, суд виходить з положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України та п. 1 постанови ПВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами, внесеними ППВСУ № 15 від 25.05.1998 року, якими передбачено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає у порядку особливого провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Як зазначено у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання, а ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, окрім перелічених у частині першій цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень ВС України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, можуть бути свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути свідоцтво про смерть одного з «подружжя», виписки з по господарчих домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна, як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності), заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Так, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, з 08.07.1989 року [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , а з 29.01.2003 року [PERSON] - по [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту [NUMBER] , виданого на [PERSON] . З наданої копії паспорту [NUMBER] громадянина України на ім`я [PERSON] вбачається, що з 11.08.1989 року по 22.07.2020 року він був зареєстрований разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З копії будинкової книги по [ADDRESS] з відмітками про реєстрацію [PERSON] та [PERSON] вбачається їхнє спільне проживання у цьому житловому будинку. Окрім зазначених документів, на підтвердження юридичного факту судом досліджені такі письмові докази. Свідоцтво [NUMBER] про народження [INFO] у [PERSON] сина, [PERSON] , та свідоцтво [NUMBER] про народження у неї [INFO] доньки, [PERSON] . Батьківство [PERSON] стосовно народжених встановлено не було. Зі свідоцтва про право на спадщину від 21.04.2010 року за реєстровим № 1175 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ХМБТІ» від 01.05.2010 року, виданого [PERSON] згідно заповіту [PERSON] від 08.10.1998 року, посвідченому державним нотаріусом четвертої ХДНК Козелько Т.М. за реєстровим № 2-4902, вбачається, що вона успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами [ADDRESS] . З договору № 0342000133 ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» з [PERSON] про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 08.02.2010 року, договору про надання послуг водовідведення № 1375-10/3 від 27.09.2010 року, довіреності (в порядку передоручення) від 14.04.2015 року щодо автомобілю ГАЗ 31029, випуску 1992 року, серії [NUMBER] ([NUMBER]) на ім`я [PERSON] та [PERSON] , медичної довідки щодо придатності до керування ТЗ на ім`я [PERSON] від 07.06.2016 року, картки водія на ім`я [PERSON] від 07.06.2016 року, Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 26.10.2018 року встановлено, що місцем реєстрації і фактичного проживання [PERSON] у цей період час являвся саме житловий будинок за [ADDRESS] , власником якого була [PERSON] , і саме за цією адресою вона проживала і була зареєстрована. З повторно виданого на підставі актового запису № 2 від 03.01.1955 року Сумським районним ЗАЦС селища Підліснівка свідоцтва [NUMBER] про народження [PERSON] вбачається, що матір`ю народженого є [PERSON] .. З лікарського свідоцтва № 249 від 27.08.2019 року про смерть [PERSON] встановлено, що вона померла в [ADDRESS] , де на той час були зареєстровані і спільно з нею мешкали [PERSON] та [PERSON] .. Судом досліджено також договір купівлі-продажу від 13.07.2002 року на ім`я [PERSON] двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , житловою площею 29,5 кв. м., загальною - 44,7 кв. м., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Костенко С.О. за реєстровим № 4388 і письмові докази, окрім вищенаведених, її проживання разом з [PERSON] за вищевказаною адресою: довідку від 27.07.2020 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, архівні довідки від 11.02.2021 року за № № 01-06/161 та 01-06/162, повідомлення щодо зняття з реєстрації [PERSON] від 14.01.2021 року, лікарське свідоцтво від 31.12.2020 року про смерть [PERSON] № 891 , декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, № 0001-8М1Н-0700 на ім`я [PERSON] від 03.01.2020 року, декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 24.11.2020 року, № 0001-Н631-50АО на ім`я [PERSON] , медичну картку амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] , поштовий конверт з листом на його ім`я від матері з Сумщини, поштовий конверт з листом від сестри з Казахстану . [PERSON] помер [INFO] у віці 65 років від СOVID-19 у стаціонарному відділенні Харківської обласної клінічної інфекційної лікарні, що доведено свідоцтвом серії [NUMBER] . З лікарського свідоцтва за № 891 від 31.12.2020 року про його смерть зазначено його останнє місце проживання, а також вказано одержувача цього документу - [PERSON] . З товарного чеку б/№ від 04.01.2020 року на ритуальні послуги по похованню [PERSON] , замовником зазначена [PERSON] . Також на її ім`я складений договір-замовлення на ритуальні послуги від 04.01.2020 року щодо поховання [PERSON] на кладовищі № 18 м. Харкова . Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої увійшли житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами [ADDRESS] ), житловою площею 42,9 кв. м., загальною - 52,7 кв. м., в смт. Степанівка Сумського району Сумської області, та дві земельні ділянки: площею 0,0376 га та 0,1622 га, розташовані за цією ж адресою. Суду надані копії правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я [PERSON] , отримані ним після смерті матері, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2020 року за реєстровим № 436 на вищевказані житловий будинок та дві земельні ділянки (р. № 437 та 438). В порядку витребування доказів судом була отримана і досліджена письмова відповідь приватного нотаріуса ХМНО Рибкіної О.М., з якої вбачається, що після звернення 03.02.2021 року [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] була заведена спадкова справа № 12/2021. Також зазначено, що заповіту [PERSON] не залишив, будь-яких заяв про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття від інших спадкоємців померлого до нотаріуса не надходило, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину заявникові було роз`яснено про необхідність звернутися до суду для встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. Факт прийняття заявником спадщини підтверджується також Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 03.02.2021 року. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу прийняття спадщини. На підставі отриманої відповіді приватного нотаріуса ХМНО Рибкіної О.М. судом визначено, що спадщину після смерті [PERSON] заявник прийняла відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України, а саме своєчасно у встановлений законом шестимісячний строк від дня відкриття спадщини, а саме 03.02.2021 року, звернулася з відповідною заявою до нотаріуса. Розглядаючи справу, суд виходить з положень п. 2 постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику справах про спадкування» та п. 9 Роз`яснень ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якими передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. При встановленні судами факту зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення ст. 3 СК України, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства Відповідно до роз`яснень, викладених ВС України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту. Як встановив суд, юридичний факт проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] більш п`яти років до часу відкриття спадщини ніким не заперечується і не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, від встановлення цього факту залежить виникнення у заявника майнового права на спадкування, у заявника не має іншої можливості посвідчити необхідний їй факт,оскільки факт, чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Якщо фізична особа не залишила заповіту, або заповіт виявися недійсним, або відсутні умови, які зазначені у заповіті з умовою, або спадкоємці за заповітом не прийняли спадщину, або фізична особа розпорядилася лише частиною свого майна настає спадкування за законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент прийняття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення. При спадкуванні за законом майно переходить до зазначених в законі спадкоємців відповідно до встановленої черговості, тобто точно визначеного кола осіб, котрі спадкують одночасно. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови її від прийняття (ст. 1258 ЦК України). Як передбачено положеннями ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. КСУ у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. На підтвердження юридичного факту проживання заявника разом зі спадкодавцем [PERSON] , починаючи з 1988 року до часу відкриття спадщини [INFO] , однією сім`єю у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які довели, що заявник з [PERSON] багато років поспіль жили разом однією сім`єю, ставилися один до одного, як справжнє подружжя, разом харчувалися, господарювали, робили ремонт приміщень, в яких мешкали, виховали двох дітей, купували речі побутового значення, один одним опікувалися. Свідки зазначили, що їм навіть на думку не приходило, що заявник і померлий не перебувають у шлюбі, бо їхнє повсякденне життя свідчило про зворотне. Таким чином, виходячи з викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість заяви та вважає необхідним її задовольнити.

Outcome: approved