Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON], батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На обґрунтування у позовній заяві зазначила, що 22.01.2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, під час шлюбу [INFO] року у них народилася донька [PERSON], 13.10.2011 року шлюб між ними розірвано. [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач по справі ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, її вихованням не займається, нехтує своїми батьківськими обов'язками. Крім того, зазначила, що виконання рішення про стягнення аліментів не можливе у зв'язку з тим, що відповідач ніде не працює та не має особистого майна за рахунок якого можливе виконання рішення, тобто таким чином відповідач всякими способами уникає сплати аліментів. Представник позивача до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи не заперечила проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2010 року по [INFO] року. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно висновку Служби у справах дітей Петрівської РДА Кіровоградської області № П-35 від 03.06.2015 року, орган опіки та піклування Петрівської РДА вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 6) Як вбачається з висновку, дитина проживає з матір'ю [PERSON] На письмове запрошення до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради громадянин [PERSON] не з'явився, не надав будь-яких заяв або пояснень. Згідно з довідкою № 35 від 05.05.2015 р., наданою Петрівським дошкільним навчальним закладом № 1 «Рудана» [PERSON], [INFO], дійсно відвідує дитсадок, вихованням та утриманням дитини в дошкільному навчальному закладі повністю займається мама [PERSON], батько дитини [PERSON] упродовж 2012-2014 років участі у вихованні дитини не брав: групові батьківські збори не відвідував, дитину в дитсадок не приводив і не забирав, участі у ремонті групи не брав (а.с. 11). Згідно довідки Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ № 1012 від 25.06.2014 р. [PERSON] дійсно не отримувала аліментів від [PERSON] за період з 01.12.2013 року по 31.05.2014 року, згідно виконавчого листа № 1120/1136/12 від 20.09.2012 р. виданого Петрівським районним судом Кіровоградської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.07.2012 р. і до повноліття дитини (а.с. 9). Згідно довідки Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ № 563 від 06.05.2015 р. [PERSON] дійсно не отримувала аліментів від [PERSON] за період з 01.11.2014 року по 30.04.2015 року, згідно виконавчого листа № 1120/1136/12 від 20.09.2012 р. виданого Петрівським районним судом Кіровоградської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.07.2012 р. і до повноліття дитини (а.с. 10). В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.». Згідно статті №12 цього ж закону вказано, що «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті №15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановлено, що відповідач свідомо не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини, не спілкується з нею і перешкод в спілкуванні йому з нею ніхто не чинив. Також, байдужість батька до долі доньки підтверджується його неявкою в судове засідання, його не бажання боротись за право називатись батьком, що виразилось у відмові давати пояснення та відсутність бажання проявити дії по спростуванню доводів позивача на обґрунтування позову. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав судом, згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України на підставі, що ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Все вищевикладене, є ні що інше, як ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а тому суд, враховуючи те, що позивач добре ставиться до доньки і займається її вихованням і матеріальним забезпеченням, створив всі умови для нормального життєзабезпечення, при задоволенні позову зможе розраховувати на державну підтримку, оскільки позбавлений такої підтримки від відповідача, вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Суд роз'яснює, що відповідно до ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. - судового збору. На підставі п. 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Україною 27.09.1991 року, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402 та

Outcome: approved