Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 12 липня 1997 року між нею і відповідачем по справі у виконавчому комітеті Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франкіської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №12. Від спільного проживання в шлюбі в них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між нею і відповідачем склалося невдало, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Різні погляди на життя, втрата поваги та любові стали причиною припинення між ними шлюбних відносин. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю із підстав, наведених у заяві. Крім того, пояснила, що вони десять місяців спільно не проживають, не підтримують шлюбних стосунків. Вона на даний час проживає в Білорусії, де перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. Діти проживають з відповідачем, але в подальшому вона має намір забрати дітей з собою. Примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Пояснив, що спільно з дружиною не проживає десять місяців, позивачка залишила сім'ю, поїхала на роботу в Білорусію, де створила іншу сім'ю, проживає з іншим чоловіком. Діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Примирення між ними неможливе. Просив шлюб розірвати Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши і перевіривши усі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-НМ №142207, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, 12 липня 1997 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], актовий запис за №12. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. За час спільного проживання у шлюбі в подружжя народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-НМ № 117416 від 22 березня 1999 року, серії І-НМ № 003623 від 04 лютого 2005 року, серії 1-НМ № 154145 від 02 липня 2010 року. [PERSON], [INFO] зареєстрований за місцем проживання за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою №20/1188/16, виданою 09 листопада 2016 року Рогатинським районним сектором управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, близько року спільно не проживають, у обох наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved