Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] є співвласником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, 4/66, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 934, виданого Відділом приватизації житла міськвиконкому від 23.04.1997 року згідно з розпорядженням (наказом) № 921 від 19.04.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВМР № 620601, виданого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] № 1-513 від 11.03.2010 року. В спірній квартири зареєстрований відповідач, [PERSON], який з 2015 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 66 будинку № 4 по проспекту Космонавтів в місті Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 934, виданого Відділом приватизації житла міськвиконкому від 23.04.1997 року згідно з розпорядженням (наказом) № 921 від 19.04.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВМР № 620601, виданого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] № 1-513 від 11.03.2010 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 87278306 від 17.05.2017 року вбачається, що право власності на 2/4 часткок квартири за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно із Актом фактичного проживання, затвердженого КП «Житлосервіс «Світанок» від 22.06.2017 року, відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 2015 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2015 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 66 будинку № 4 по проспекту Космонавтів в місті Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved