Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Служба у справах дітей Рожищенської районної державної адміністрації у Волинській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обгрунтовання своїх вимог вказує, що вона та її діти - [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по 1/3 частини житлового будинку з посподарськими та побутовими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 17.06.2014 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Крім неї, в даному будинку також зареєстровані її мати [PERSON] та внуки: [PERSON] , [PERSON] . Фактично з 2014 року та по даний час внуки в даному будинку не проживають. Вважає, що останні порушують її права, як власника будинковолодіння та створюють їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном. Покликаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] відсутні за місцем реєстрації без поважних причин тривалий час, тому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, суду надана заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Судові витрати просить залишити за нею. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надана заява про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-порталі судової влади. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, суду надана заява про розгляд справи у її відсутності. Щодо вирішення позову покладається на розсуд суду. За погодженням позивача суд ухвалює заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 КУпАП. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи, зокрема копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.9), копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №187272154, №187272202 (а.с.10, 11) судом встановлено, що позивач [PERSON] та її діти [PERSON] , [PERSON] є співвласниками по 1/3 частині житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та будівлями в [ADDRESS] . Встановлено також, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 17.06.2014 року [PERSON] визнаний безвісно відсутнім (а.с.12). Згідно копії довідки про склад сім`ї №2783 від 04.10.2019 року, виданої Рожищенською міською радою Волинської області (а.с.13), вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані внуки позивача [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч.1 ст.319, ч.1 ст.321, ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст.72 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України). З доводів позивача, [PERSON] та [PERSON] з 2014 року не проживають в житловому будинку. Дана обставина підтверджується також актом обстеження №36 від 10.10.2019 року Рожищенської міської ради, згідно якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак з 2014 року за даною адресою не проживають (а.с.14). Таким чином встановлено, що останні понад встановлені строки без поважних причин відсутні за місцем реєстрації, між сторонами не було укладеного угоди про користування спірним житловим приміщенням, і відповідно їх реєстрація в будинку позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а тому суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування даним жилим приміщенням. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин їх відсутності понад рік, наявність між ними і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратили право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. З врахуванням вищенаведених норм закону та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю в цьому будинку понад один рік без поважних причин. Судові витрати залишити за позивачем згідно її клопотання. На підставі наведеного,

Outcome: approved