Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину квартири по [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її син [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину квартири по [ADDRESS] . Позивач стверджує, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . Спадщину вона прийняла шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру та постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи вказані обставини звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві. Проти винесення судом заочного рішення по справі, у зв`язку з неявкою відповідача, не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме - шляхом направлення судових повісток, які отримані відповідачем, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, за наявності згоди представника позивача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим 21 грудня 2017 року в м. Шарм Ельшейх , [INFO] помер [PERSON] . Як вбачається з договору купівлі-продажу від 23 січня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою А.В., укладеного між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як покупцями, останні набули у власність квартиру [ADDRESS] . Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 жовтня 2008 року, яке набрало законної сили 16 листопада 2008 року, визначено рівними частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] , по 1/4 частці кожного. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 серпня 1993 року, батьками покійного [PERSON] є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із спадкової справи №2/2018, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] . Заяв від інших осіб про прийняття спадщини не надходило. Постановою приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Селіверстова В.О. від 23 грудня 2020 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири у зв`язку з відсутністю у [PERSON] правовстановлюючих документів на квартиру. При цьому суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відсутні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, а також приймаючи до уваги доведеність права власності на спадкове майно за померлим, суд вважає позов обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим він підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1225 грн. 32 коп., а також та витрати за надання правничої допомоги в сумі 10500 грн., понесення яких підтверджено документами, визначеними у ст. 137 ЦПК України. На підставі наведеного і ст. 1217, 1265, 1269 ЦК України,

Outcome: approved