Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та додаткових витрат на лікування дитини. Після зміни позовних вимог позивачка остаточно просила винести рішенням, яким стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO] року у розмірі твердої грошової суми 500 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття, та стягувати з [PERSON], в її користь додаткові витрати на дитину - дочку [PERSON], [INFO], що викликані особливими обставинами, зокрема її хворобою, в розмірі 200 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вона, [PERSON] перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який між ними укладено 8 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 16. Однак сімейне життя між ними не склалося, і в результаті чого вони вже з серпня 2012 року спільним сімейним життям не проживають, проживають окремо один від одного. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач після фактичного припинення ними шлюбних відносин вихованням дочки не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо виховання вирішує вона самостійно, повністю самостійно опікується над дитиною, виховує та утримує її. Їхня з відповідачем дочка [PERSON] страждає хронічним захворюванням - вірусний гепатит групи Б. Крім того, дитина перенесла складний період лікування недуги. Внаслідок цього захворювання дочка [PERSON] перебуває на «Д» обліку. В результаті набутих захворювань вимагається постійне лікування, на яке витрачаються чималі кошти. Отримана нею заробітна плата в сумі 1500 гривень недостатня для покриття в повній мірі всіх витрат на утримання дитини та витрат на її лікування. Через складні стосунки з відповідачем ними не досягнуто будь-яких домовленостей щодо спільного лікування дитини, а також її утримання, за власним бажанням відповідач не надає жодної матеріальної допомоги. [PERSON] ухиляється добровільно сплачувати аліменти, чим не виконує обов'язку щодо утримання батьком неповнолітньої дитини. Враховуючи, що дитина страждає тяжким захворюванням, потребує лікування, при цьому не разового, чи періодичного, а саме постійного, тому визначити конкретну суму, яка би підлягала стягненню з відповідача вона не може, у зв'язку з чим вважає, що відповідач матеріально спроможний сплачувати аліменти в сумі 500 гривень щомісячно та брати участь у додаткових витратах, зумовлених лікуванням дитини, сплачуючи щомісячно 200 гривень до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим відповідач молодий віком, працездатний, фізично здоровий, на утриманні інших осіб немає, інших аліментних зобов'язань немає, дочка [PERSON] являється його єдиною дитиною. Крім того, вважає за доцільне зазначити, що нею вже понесені великі кошти на лікування дитини в період загострення, та наразі дитина потребує спеціального харчування, догляду і систематичного обстеження, шляхом проведення дорогих за вартістю аналізів. Позивачка, [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить змінений позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що ніде не працює, сам часто хворіє та перебуває на утриманні батьків, тому не спроможний буде сплачувати аліменти на утримання дочки і додаткові витрати на її лікування. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, який між ними укладено 8 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 16. З серпня 2012 року спільним сімейним життям не проживають, проживають окремо один від одного. Від шлюбу у сторін народилася одна дитини - дочка [PERSON], [INFO], та відповідно до її свідоцтва про народження відповідач являється її батьком. Наразі дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач, на порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка з дитиною проживає в будинку батьків, працює, отримує заробітну плату в сумі 1500 гривень. Сама виховує та утримує дитину. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Рахівської міської ради № 7917 від 29 листопада 2013 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем як на підставу для відмови в задоволенні позову надано довідку виконавчого комітету Рахівської міської ради №432 від 31 січня 2014 року, якою стверджено, що останній ніде не працює, яка на думку суду не може бути безумовною підставою для позбавлення дитини належного утримання з боку батька. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. При цьому відповідач молодий за віком, працездатний, психічно та фізично здоровий, натомість протилежне ним на доведено, таким чином наявні всі фактори для знаходження ним роботи. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, а також, що за встановлених обставин відповідач не має постійного доходу, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Виходячи із принципу розумності та справедливості, суму аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд визначає у розмірі, зазначеному позивачкою, тобто 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому змінені позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 15 січня 2014 року. Разом з цим позивачкою заявлено вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема її хворобою в сумі 200 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Судом встановлено, що дитина сторін - дочка [PERSON], [INFO] хворіє хронічним захворюванням - вірусний гепатит групи Б. Відповідно до довідки лікаря від 13 січня 2014 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку, діагноз В.18. За таких обставин, суд вважає правомірними вимоги позивачки та те, що відповідач зобов'язаний відшкодовувати витрати, зумовлені лікуванням дитини, і розмір витрат в сумі 200 гривень розумним і допустимим з огляду на характеризуючі дані відповідача. При цьому, за змістом ст. 185 СК України, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою, витрати можуть фінансуватися наперед, з зазначенням або без зазначення кінцевого терміну. Враховуючи, що дитина сторін страждає тяжким хронічним захворюванням, потребує лікування, при цьому не разового, чи періодичного, а саме постійного, тому суд погоджується з позивачкою про стягнення додаткових витрат до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. У зв'язку з чим змінені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved