Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , разом із нею, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, на даний час дитина проживає з нею, вона забезпечує сина всім необхідним для гармонійного розвитку, зростання, всім необхідним для підтримки стану здоров`я дитини в чудовому стані, всім необхідним для навчання та відпочинку, а також дозвілля. З сином в них прекрасні стосунки, повне порозуміння. Обґрунтовано вважає, що в такому ранньому віці син повинен проживати з матір`ю, відчувати її підтримку і турботу, просить визначити місце проживання сина разом із нею, врахувавши, що син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, позивач подала заяву про розгляд справи у відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з`явився, однак будучи допитаний в попередньому судовому засіданні, позовні вимоги визнав та не заперечує, щодо їх задоволення. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав суду висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 05.06.2019 року. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 листопада 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис 6. В шлюбі у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 14 листопада 2014 року. Дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Як вбачається із висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №534 від 05.06.2019року, орган опіки і піклування, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 10.04.2019р. працівниками служби у справах неповнолітніх та дітей проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що за даною адресою проживає мати дитини [PERSON] та дитина [PERSON] . Однокімнатна квартира знаходиться на 6 поверсі 6-ти поверхового будинку з усіма комунальними зручностями, загальною площею 46,6 кв.м. Для [PERSON] є окреме спальне місце, шафа для одягу, дитячі іграшки. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку. Відповідно до довідки про доходи ТзОВ «Корнер Лтд» від 10.04.2019р. №-02-19 встановлено, що [PERSON] працює в ТзОВ «Корнер Лтд», на посаді зубного лікаря. Загальна сума доходу за період з жовтня 2018р. по березень 2019р. становить 21652,62 грн. Інформація ТДНЗ №15 від 10.04.2019р. №5 підтверджує, що мати [PERSON] приводить сина в заклад, здійснює оплату за гурток англійської мови. Батько [PERSON] інколи забирає сина. Відповідно до інформації Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 02.04.2019р. заборгованість у [PERSON] по сплаті аліментів становить 44171,00 грн. Батько дитини [PERSON] надав згоду на визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] разом з матір`ю, про що склав відповідну заяву Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 214 ЦПК України, до повноважень головуючого серед іншого відноситься спрямування судового розгляду на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що [PERSON] має самостійний дохід, не зловживає спиртними або наркотичними засобами, не веде аморальний спосіб життя, має задовільні житлово-побутові умови, тобто даних, які б негативно характеризували [PERSON] в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Натомість відповідач позов визнає та не заперечує, щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Постановою Верховної Ради України№789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженою резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959р, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову та визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] .

Outcome: approved