Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем. Під час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.10.2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 460 грн., починаючи з 15.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Син проживає разом з нею та на даний час навчається в 10 класі ССШ №17 м. Сєвєродонецька. Також у дитини погіршився зір, в звязку з чим необхідні матеріальні затрати на лікування. У звязку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму та ростом цін визначений судом розмір аліментів не дозволяє їй забезпечити дитину усім необхідним. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти в розмірі 460 грн. є недостатніми для забезпечення сина першочерговими необхідними речами. Відповідач є працездатною особою, не має хронічних захворювань, нікому іншому аліменти не сплачує. Просила суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.10.2016 року на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], і визначити їх у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила доводи, викладені в позовній заяві. Додатково суду пояснила, що розмір аліментів, які вона утримує на дитину, є мінімальним. Син відвідує репетиторів, у нього погіршився стан здоровя. Все це потребує матеріальних затрат. Відповідач має у власності виробничі площі, там розміщене обладнання для виготовлення меблів. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність з виготовлення меблів і отримує за це кошти. Відповідач має можливість сплачувати аліменти. Інших неповнолітніх дітей у нього немає, він має гарний стан здоровя, інші особи на утриманні у нього не перебувають. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи. Своїм правом на подачу відзиву відповідач не скористався. Оскільки позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України. Частина перша статті 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.10.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 460 грн., щомісячно, починаючи з 15.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням приписів ч.3 ст.181 СК України суд вважає, що позивач [PERSON] має право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження, оскільки можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на зміни життєвих обставин не може бути обмежена. При цьому до спірних правовідносин слід застосувати положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з того, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 грн., то мінімальний розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], не може бути меншим 930 грн. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] з 08.07.2011 року є власником будівель та споруд виробничої бази, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, шосе Будівельників, б. 1-б, та з 11.12.2017 року став власником земельної ділянки, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Метьолкіне, вул. Пушкіна, район будинку №2, площею 0,1309 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 27.02.2018 року. Зазначене свідчить про покращення матеріального стану відповідача, оскільки з часу винесення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини і до сьогодні, він набув право власності на земельну ділянку. Суд враховує також, що відповідач є працездатною особою, яка здійснює підприємницьку діяльність і має необхідне для цього виробниче приміщення. При цьому у суду відсутні відомості про те, що відповідач має на утриманні інших осіб, що стан його здоровя погіршився з того дня, коли набрало законної сили судове рішення від 25.10.2016 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення суду на утримання сина. При цьому суд не може погодитись з доводами позивачки щодо того, що погіршення стану здоровя дитини (анізометропія, міопія слабого ступеня, складний міопічний астигматизм правого ока, гіперметропія слабого ступеня, складний гіперметропічний астигматизм лівого ока) необхідність оплачувати додаткові заняття сина можуть бути підставою для зміни розміру аліментів і мають враховуватись судом під час розгляду справи. Відповідно до вимог ст.185 СК України додаткові витрати на дитину, що викликані її хворобою, розвитком здібностей дитини, можуть бути стягнуті з платника аліментів окремо. Виходячи з інтересів дитини, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, змінивши розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина з 460 грн. на 1/4 частку від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial