Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору, стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 08.11.2016 року вона уклала з ФОП [PERSON] договір щодо виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій, на загальну суму 20 088 грн. 00 коп. Умовами п. 1.1 вищезазначеного договору передбачено, що замовник поручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій згідно з розцінками виконавця. Пунктом 2.1 договору передбачено, що загальна вартість виробів складає 20 088 грн. 00 коп. Позивачем зазначена сума була сплачена в повному обсязі. Пунктом 3.2 вищезазначеного договору від 08.11.2016 року передбачено, що після повної оплати продукції виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 60 робочих днів, а у випадку, якщо виріб має нестандартну комплектацію, то строк передачі у власність замовника виготовлених виробів складає 65 робочих днів. Незважаючи на повну оплату товару, до цього часу відповідач не виконав своїх зобов'язань, виготовлені вироби у власність замовника не передав. 03.11.2018 року позивачем була направлена письмова вимога ФОП [PERSON], на якій останній відповіді не надав. На момент звернення позивача до суду жодної дії зі сторони відповідача по виконанню умов договору відсутні. Посилаючись на зазначене, просить суд розірвати договір від 08.11.2016 року, укладений між нею та ФОП [PERSON] на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій у сумі 20 088 грн. 00 коп., стягнути з відповідача на її користь сплачені кошти за договором від 08.11.2016 року на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій у сумі 20 088 грн. 00 коп., Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 08.11.2016 року між [PERSON] (замовник) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (виконавець) було укладено договір № б/н, згідно з п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Згідно з п. 2.1. вказаного договору вартість виробів складає 20 088 грн. 00 коп. (а.с. 7). Позивачем, зазначена вище сума була сплачена відповідачу в повному обсязі, що підтверджується товарним чеком № 1891 від 06.01.2017 року, випискою по картковому рахунку (а.с. 8, 10). Пунктом 3.2 вищезазначеного договору від 08.11.2016 року передбачено, що після повної оплати продукції виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 60 робочих днів, а у випадку, якщо виріб має нестандартну комплектацію, то строк передачі у власність замовника виготовлених виробів складає 65 робочих днів. Незважаючи на повну оплату товару, до цього часу відповідач не виконав своїх зобов'язань, товар вчасно не виготовив та не передав у власність замовника. 03.04.2018 року позивач направила до відповідача письмову вимогу про повернення коштів за договором на купівлю ПВХ конструкцій, однак відповідач дану вимогу не виконав, кошти не повернув (а.с. 11). Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач [PERSON] є ФОП, вид діяльності: Код КВЕД 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах (основний) (а.с. 21-23). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 1. ЗУ «Про захист прав споживачів», виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продукція - будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадку істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Доказів того, що відповідач розпочав виконувати роботи по виготовленню ПВХ конструкцій, або їх виготовив та передав їх у власність замовника, суду надано не було. Таким чином, оскільки з боку відповідача істотно порушені умови договору купівлі-продажу металопластикових конструкцій від 08.11.2016 року, укладеного між сторонами по справі, у зв'язку з їх невиконанням, даний договір необхідно розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача спричинені матеріальні збитки у вигляді сплачених за договором коштів в сумі 20 088 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною шостою вищевказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved