Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» (далі - ПрАТ «Рівнеазот») про стягнення заробітної плати і компенсації втрати частини доходів, в якому просить суд стягнути з ПрАТ «Рівнеазот» на її користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 19132,30 грн та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з невчасною виплатою заробітної плати у сумі 1793,43 грн. Також просить суд допустити негайне виконання рішення в частині стягнення місячного заробітку у сумі 4403,48 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON]посилається на те, що працює у ПрАТ «Рівнеазот». В період лютий - червень 2017 року відповідач не у повному обсязі та несвоєчасно виплачував їй заробітну плату. Так, на теперішній час відповідач не виплатив їй за цей період та заборгував 19132,30 грн заробітної плати, у тому числі: за лютий 2017 року - 3557,01 грн, березень 2017 року - 1746,29 грн, квітень 2017 року - 4549,03 грн, травень 2017 року - 4876,49 грн, червень 2017 року - 4403,48 грн. Посилаючись на вимоги статті 115 КЗпП України та положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ), просить суд стягнути з відповідача 19132,30 грн заробітної плати та 1793,43 грн компенсації. Представник ПрАТ «Рівнеазот» Поляк І.В. подала суду відзив на позовну заяву. Позовну заяву [PERSON].в частині вимог про стягнення компенсації втрати доходів не визнає та вважає ці вимоги безпідставними. На заперечення вказаних вимог посилається на положення статей 4,7 Закону № 2050-ІІІ та на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження виплати заборгованості та даних про відмову роботодавця у виплаті компенсації. Щодо вимог про стягнення заробітної плати жодних заперечень не подала. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює у ПрАТ «Рівнеазот». В період лютий - червень 2017 року відповідач не у повному обсязі та несвоєчасно виплачував позивачу заробітну плату. Так, на теперішній час відповідач не виплатив позивачу за вказаний період та заборгував 19132,30 грн заробітної плати, у тому числі: за лютий 2017 року - 3557,01 грн, березень 2017 року - 1746,29 грн, квітень 2017 року - 4549,03 грн, травень 2017 року - 4876,49 грн, червень 2017 року - 4403,48 грн. Вказані обставини представником відповідача не заперечуються, про що свідчить відзив відповідача на позовну заяву. Відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом № 2050-ІІІ. Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до вимог статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), що передбачено статтею 3 Закону № 2050-ІІІ. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір компенсації втрати частини доходів - заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати становить 1793,43 грн. Оскільки такий розрахунок проведений позивачем у відповідності до вимог статті 3 Закону № 2050-ІІІ та з урахуванням індексів інфляції в період невиплати заробітної плати, він приймається судом до уваги при вирішенні спору. На заперечення позовних вимог в частині стягнення компенсації відповідач посилається на положення статей 4,7 Закону № 2050-ІІІ та на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження виплати заборгованості та даних про відмову роботодавця у виплаті компенсації. Згідно статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Статтею 7 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. За встановлених по справі обставин, а саме, встановлення факту заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі у сумі 10299,50 грн, який, до того ж, відповідачем не заперечується, посилання відповідача на неподання позивачем доказів виплати цієї заборгованості та відмови у виплаті компенсації, суд визнає безпідставними та нелогічними. Враховуючи зміст позовних вимог та встановлені по справі обставини, недоречним суд визнає і посилання відповідача на положення статей 4,7 Закону № 2050-ІІІ.

Outcome: approved