Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] в якому просила визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] разом з нею. У позовній заяві зазначено, що позивачка є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Шлюб між нею та батьком дітей [PERSON] розірвано 23 серпня 2017 року. Рішення набуло законної сили 05 вересня 2017 року. З відповідачем по справі вони проживають окремо. На даний час між нею та [PERSON] не досягнуто згоди з ким із них будуть проживати малолітні діти. На даний час дочка проживає разом з нею, син разом батьком. Комісія з питань захисту прав дитини 06 вересня 2017 року прийняла рішення щодо доцільності проживання малолітніх дітей разом з нею [PERSON]. Просила позовні вимоги задовольнити повністю - визначити місце проживання малолітніх дітей разом з нею. Ухвалою суду від 12 березня 2018 року визнано обов'язковою участь у судовому засіданні відповідача [PERSON] У судовому засіданні позивачка позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дочки підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що дитина з народження проживає з нею і вона здійснює належний догляд за дочкою. Рішенням комісії з захисту прав дитини визначено за доцільне проживання дочки разом з нею. Батькові дитини визначені форми участі у вихованні і спілкуванні. Оскільки малолітній син на даний час проживає разом з батьком, вона з метою захисту психологічного стану дитини, не настоює на визначенні місця проживання сина разом з нею. Вона налагоджує з сином стосунки, в подальшому дане питання буде врегульовано добровільно. Просила позов задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] разом з нею. Відповідач у судовому засіданні позову не визнав. Пояснив, що син проживає разом з ним, він належним чином піклується про сина і здійснює за ним догляд. Хоче, щоб з ним проживала і дочка. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник служби у справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації Олексів О.Я. суду пояснила, що малолітня [PERSON] проживає з мамою, яка здійснює за нею належний догляд, відповідально ставиться до виховання дочки. Дитина прихильна до матері, любить її. Матір'ю створені всі необхідні умови для проживання, відпочинку, дозвілля та повноцінного розвитку дітей. Вона належно виконує обов'язки по вихованню дітей. Зважаючи на відповідальне ставлення [PERSON] до своїх обов'язків по вихованню дітей, служба в справах дітей прийшла до висновку за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей саме з матір'ю. Оскільки на даний час [PERSON] проживає з батьком і позивачка не настоювала на зміні місця проживання малолітньго, підтримує її позицію щодо визначення місця продживання дочки [PERSON] разом з нею. Просила позовні вимоги задовольнити. Суд, вислухавши доводи сторін, представника служби у справах дітей, дослідивши і перевіривши матеріали справи в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей [NUMBER] [NUMBER], виданими 22 серпня 2006 року і 15 жовтня 2010 року віддідом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Рішенням Рогатинського районного суду від 23 серпня 2017 року шлюб, зареєстрований 29 жовтня 2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], актовий запис про одруження №3363 - розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON]. Рішення набуло законної сили 05 вересня 2017 року. Як вбачається з рішення №26 від 06 вересня 2017 року комісії з питань захисту прав дитини, комісія прийшла до висновку за доцільне проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] разом з матір'ю. [PERSON] має постійне місце роботи, позитивно характеризується за місцем роботи. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. За ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом не встановлено зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальної поведінки, наявності будь-яких захворювань у батьків дітей, що могло б зашкодити розвитку дітей. Встановлено, що батьки дітей мають постійне місце роботи, стабільну заробітну плату. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан здоров'я, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, даних у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітньої дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою. Велике значення мають не матеріальні обставини, а почуття і емоції батьків і дітей. Малолітні діти, як правило, більше потребують материнської турботи. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Судом не встановлено обставин, які б давали підстави змінити місце проживання малолітньої [PERSON] і розлучити її з матір'ю. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] слід визначити разом із матір'ю [PERSON],[INFO], жителькою с. Вербилівці Рогатинського району Івано-Франківської області.

Outcome: approved