Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхньодніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що її батькам, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. 16 квітня 2012 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті спадщину прийняв батько, але не оформив право власності на себе. 30 жовтня 2015 року батько помер. За життя він висловлював намір скласти заповіт, яким хотів заповісти все майно своїй онуці [PERSON]. Тому після смерті батька не зверталася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав. Потім, після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, [PERSON] повідомила, що заповіт [PERSON] не складав. На підставі вищевикладеного позивач вважала, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин та просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 30 жовтня 2015 року, протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], суду пояснила, що дійсно дідусь хотів скласти заповіт на неї, вони їздили до нотаріуса, проте нотаріус повідомила, що потрібно два свідки для посвідчення заповіту і тоді заповіт не склали. Не приділяла цьому увагу та потім, вже після смерті дідуся повідомила мамі, позивачу у справі, що заповіт не було складено. Суд, вислухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 22 лютого 1968 року народилася [PERSON], батьками якої є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.30). Після реєстрації шлюбу 29 листопада 1986 року, [PERSON] змінила прізвище на «Баранюк». 16 квітня 2012 року померла [PERSON] (мати позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). 30 жовтня 2015 року помер [PERSON] (батько позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). За життя батьки позивача мали на праві спільної сумісної власності квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік, [PERSON] шляхом спільного проживання, проте не оформив своїх спадкових прав та помер. Після смерті [PERSON], а саме 19 травня 2016 року, до нотаріуса звернулася його донька, [PERSON] (а.с.24), яка на момент смерті батька не була з ним зареєстрована та з ним постійно не проживала. Згідно зі ст.ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Тобто [PERSON] пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. У звязку з чим постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 19 травня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] інші спадкоємці, окрім позивача, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців або ж спадкоємців, дієздатність яких обмежена, після його смерті не встановлено. Поважною причиною пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті батька суд вважає ту обставину, що за життя [PERSON] мав намір скласти заповіт на онуку [PERSON] і такий заповіт було складено, проте його не було посвідчено та зареєстровано належним чином у звязку з чим [PERSON] не прийняла спадщину. Тому позивач своєчасно не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з обєктивних причин. Доказів на спростування зазначених обставин сторонами не надано. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, а позов тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved