Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, третя особа - [PERSON]. В обґрунтування уточненого позову представник позивача вказав, що 07 жовтня 2014 року, приблизно о 19 годині, більш точніший час не встановлено, [PERSON], перебуваючи, відповідно до Наказу начальника ГУ МВС України в Луганський області за № 248 «По особливому складу» від 26 серпня 2014 року, на посаді міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1», у зв'язку з чим являючись службовою особою, на посту № 3 блокпосту «Карбоніт» по вулиці Піонерській міста Золоте-1 Луганської області, будучи озброєним табельною зброєю - автоматом марки «АК-74» з бойовими набоями, проявляючи злочинну самовпевненість, і, відповідно, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, зокрема, розуміючи можливість влучення кулею у водія автомобілю, при цьому, розраховуючи на свої навички із стрільби з автомату та прицілюванню у нижню частину автівки, здійснив з належної йому табельної зброї - 1 попереджувальній постріл у повітря, після чого, розуміючи, що транспортний засіб не зупинився, - 3 постріли в нижню частину транспортного засобу позаду, 3 кулі з яких, потрапивши у задню кришку багажника та металеву перетинку стінки заднього пасажирського сидіння, деформувавшись у 6 осколків (фрагментів куль), та, змінивши траєкторію, влучили у водія автомобіля «Daewoo Lanos» [PERSON], що рухався в межах проїзної частини автодороги впродовж вулиці Піонерській міста Золоте-1 Луганської області, у напрямку селища Карбоніт Луганської області, які призвели до смерті останнього, що настала від сліпого вогнепального кульового поранення лівої поперекової ділянки з пошкодженням лівої нирки, пораненнями тонкої кишки, брижейки тонкої та товстої кишки, ускладненого гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечею, недокров'ям внутрішніх органів. [PERSON] залучена до кримінального провадження як потерпіла, оскільки кримінальним правопорушенням їй завдана майнова та моральна шкода. Вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 23 жовтня 2017 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України (вбивство через необережність) та засуджений до позбавлення волі на строк 4 роки 06 місяців. Вирок суду набрав законної сили 23 листопада 2017 року. Предметом даного позову є відшкодування державою шкоди, понесених в наслідок протиправних дій з боку службової особи органу державної влади. Неправомірними суспільно-небезпечними діями [PERSON] потерпілій [PERSON] завдано матеріальної шкоду у розмірі 1119871 грн. 31 коп. (1070032 грн. 89 коп. у вигляді недоотриманої заробітної плати померлого + 46022 грн. 92 коп. у вигляді соціальних пільг при майбутньому виході на пенсію померлого + 3815 грн. 50 коп. витрат, пов'язаних з похованням померлого). Окрім матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями [PERSON] також завдано позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які привели до негативних змін у житті потерпілого: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, тривога, емоційні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов'язків, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замкнення, бажання уникати контактів, обурення. Були порушені актуальні життєві плани позивача, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, що і дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Позивач, заподіяні їй психологічні (моральні) страждання оцінює у розмірі 700000 грн. 00 коп. Майнова та моральна шкода завдана [PERSON] кримінальним правопорушенням, скоєним службовою особою органу державної влади [PERSON], у зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: - стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів зі спеціально визначеного для цього рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], паспорт громадянки України серії [NUMBER], виданий Золотівським ВМ Первомайського МВ УМВС України в Луганській області 25.09.2007 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], майнову шкоду (збитки), завдану їй кримінальним правопорушенням, скоєним службовою особою органу державної влади в розмірі 1119871 (один мільйон сто дев'ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят одна) грн. 31 коп.; - стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів зі спеціально визначеного для цього рахунку Державного казначейства України на користь [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], паспорт громадянки України серії [NUMBER], виданий Золотівським ВМ Первомайського МВ УМВС України в Луганській області 25.09.2007 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], моральну (немайнову) шкоду, завдану їй кримінальним правопорушенням, скоєним службовою особою органу державної влади в розмірі 700000 (сімсот тисяч) грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги з підстав, які викладені в уточненому позові, просив уточнений позов задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснив, що позивач досі продовжує зазнавати сильних душевних страждань внаслідок загибелі її чоловіка через протиправні дії працівника правоохоронного органу. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову з підстав необґрунтованості уточненої позовної заяви. У письмовому відзиві на позовну заяву представник Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області вказав, що безпідставне стягнення бюджетних коштів створює загрозу економічним інтересам держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання коштів державного або місцевого бюджету, що може призвести де неможливості фінансування видатків бюджетів, у тому числі захищених. До того ж, подібні виплати, в якості компенсації за матеріальну та моральну шкоду таких значних сум коштів, можуть призвести до розбалансованості і так вкрай слабкого бюджету України. Органи Казначейства здійснюють лише обслуговувань бюджетних коштів та не відповідають за рішення, дії або бездіяльність органу державної влади. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1 174 ЦК України. Головне управління вважає, що позивачем у заяві не в повному обсязі обґрунтовано своїх вимог щодо стягнення з держави Україна на її користь матеріальної та моральної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення у розмірі, визначеному в позовній заяві. Представник відповідача Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав необґрунтованості уточненої позовної заяви, які детально викладені у письмовому відзиві на позовну заяву. У письмовому відзиві зокрема вказано, що відповідач вважає, що вимога сплати матеріального збитку у розмірі 1116055,81 грн. є безпідставною та необґрунтованою. Позивач у своєму позові не вказала, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди на загальну суму 700000 грн. та не надала доказів, які б підтверджували наявність заподіяної моральної шкоди, тобто доказів, що внаслідок психологічної травми та описаних в позові психологічних та психічних порушень стану здоров'я, позивач з цього приводу звертався за допомогою до лікаря чи до психолога за допомогою. Таким чином, відповідач вважає, що вимога сплатити моральну шкоду у розмірі 700000 грн. є безпідставною та необґрунтованою. Третя особа в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 28 липня 1995 року Золотівською міською радою м. Первомайська Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 28 липня 1995 року уклали шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON]. Згідно із Витягом з наказу «По особовому складу» № 248о\\с, винесеного 26 серпня 2014 року начальником Головного управління МВС України у Луганській області Науменко А.В., наказано призначити з іспитовим строком на 1 рік рядового міліції [PERSON] на посаду міліціонера роти № 2 взводу № 2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУМВС України у Луганській області з 25.08.2014. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Із змісту вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 23 жовтня 2017 року по справі № 415/1468/15-к вбачається, що [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 06 (шість) місяців. На підставі ст. 1 п. в) Закону України «Про амністію у 2016 році» за № 1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання. Цивільний позов потерпілою [PERSON] та її представником у кримінальній справі не заявлений. Вирок набрав законної сили 23 листопада 2017 року. Вищевказаним вироком встановлено, що 07 жовтня 2014 року, приблизно о 19 годині, більш точний час не встановлено, обвинувачений [PERSON], перебуваючи відповідно до наказу начальника ГУ МВС України в Луганський області за №248 від 26 серпня 2014 року на посаді міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення (БПСМОП) «Луганськ-1», у зв'язку з чим являючись службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, під час виконання службових обов'язків на посту №3 блокпосту «Карбоніт» по вулиці Піонерській міста Золоте-1 Луганської області, будучи озброєним табельною зброєю - автоматом марки «АК-74» з бойовими набоями, що згідно висновку судової балістичної експертизи №71 від 10 грудня 2014 року є вогнепальної зброєю - 5,45 мм автоматом конструкції Калашникова «АК-74» № [NUMBER] 1988 року випуску, виробництва СРСР, на ігнорування з боку водія транспортного засобу - автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», - потерпілого [PERSON], що рухався в межах проїзжої частини автодороги впродовж вулиці Піонерській міста Золоте-1 Луганської області, у напрямку селища Карбоніт Луганської області, - вимоги про зупинку, надану за допомогою жесту з електричним ліхтариком, а також, про дубльовану командою вголос, з метою примусової зупинки зазначеного транспортного засобу шляхом пошкодження, реалізуючи повноваження, пов'язані з перевіркою документів та транспортних засобів в зоні проведення АТО, передбачені діючими нормативними актами, регламентуючими та визначаючими заходи на період проведення антитерористичної операції, проявляючи злочинну самовпевненість, і, відповідно, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, зокрема, розуміючи можливість влучення кулею у водія автомобілю, при цьому, розраховуючи на свої навички із стрільби з автомату та прицілюванню у нижню частину автівки, здійснив з належної йому табельної зброї - 1 попереджувальній постріл у повітря, після чого, розуміючи, що транспортний засіб не зупинився, - 3 постріли в нижню частину транспортного засобу позаду, 3 кулі з яких, потрапивши у задню кришку багажника та металеву перетинку стінки заднього пасажирського сидіння, деформувавшись у 6 осколків (фрагментів куль), та, змінивши траєкторію, влучили у водія зазначеного автомобіля - потерпілого [PERSON], спричинивши тілесні ушкодження у вигляді сліпого вогнепального кульового поранення лівої поперекової ділянки з пораненням лівої нирки, множинними пораненнями тонкої кишки та брижейки, поранення брижейки товстої кишки, кульового наскрізного поранення правого плеча та травматичного шоку 4 ступеня (невідворотного), які призвели до смерті останнього, що настала відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 423/1 від 23 жовтня 2014 року - 17 січня 2015 року, від сліпого вогнепального кульового поранення лівої поперекової ділянки з пошкодженням лівої нирки, пораненнями тонкої кишки, брижейки тонкої та товстої кишки, ускладненого гострою зовнішньою та внутрішньою кровотечею, недокров'ям внутрішніх органів. Відповідно до Витягу з наказу «По особовому складу» № 32 о/с, винесеного 30 січня 2015 року начальником Головного управління МВС України у Луганській області Науменко А.В., звільнено з органів внутрішніх справ України у запас ЗС України рядового міліції [PERSON], міліціонера взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУМВС України у Луганській області за п. 66 (за вчинення вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу). Згідно із копією довідки, виданої Відокремленим підрозділом шахти «КАРБОНІТ» Державного підприємства «Первомайськвугілля» № 376 від 11 листопада 2014 року, [PERSON] працював на посаді начальника дільниці № 3 Відокремленого підрозділу шахти «КАРБОНІТ» Державного підприємства «Первомайськвугілля» та його середня заробітна плата за період з 01 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року склала 11505 грн. 73 коп. Відповідно до пункту 6.10. Колективного договору Відокремленого підрозділу шахти «КАРБОНІТ» Державного підприємства «Первомайськвугілля», укладеного на 2006-2009 роки, робітнику, який має право на пенсію за віком або по інвалідності, за його вибором при призначенні пенсії або при першому звільненні (незалежно від причин звільнення, за виключенням звільнення за п. 3, 4, 7, 8 ст. 40, ст. 41 КЗпП України) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі середнього заробітку: для чоловіків при стажі роботи в галузі понад 20 років у розмірі чотирьох місячних середніх заробітних плат. Розходи на виплату даної допомоги відносяться на валові розходи підприємства. У разі смерті працюючого пенсіонера до моменту отримання даної допомоги, вона сплачується членам його сім'ї. Згідно із листом директора шахти «КАРБОНІТ» Державного підприємства «Первомайськвугілля» від 02.03.2018 року № 153/6 вищевказаний Колективний договір діє на даний час. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батька (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно із ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Отже, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Зазначена вище правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-440цс16 від 25 травня 2016 року. Суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування. Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011 із змінами та доповненнями, Державна казначейська служба України (Казначейство України), зокрема здійснює, безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно із п. 7 вищевказаного Положення, Казначейство України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (у разі їх утворення). Відповідно до пп. 14 п. 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 жовтня 2011 року № 1280 із змінами та доповненнями, Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Таким чином, стягнення з Державного бюджету України шляхом списання певної суми коштів з відповідного рахунку на користь позивача є правильним способом захисту прав позивача в межах заявлених нею позовних вимог. Вказівка суду на стягнення цих коштів шляхом списання саме зі спеціально визначеного рахунку Державного казначейства України не є необхідною для ефективного захисту прав позивача, адже компетентний орган Державної казначейської служби України повинен самостійно вирішити в межах наданих йому повноважень чи слід для такого списання створювати спеціальний рахунок та в якому казначейському органі має бути створений такий рахунок. Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення,

Outcome: partial