Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON], Слов'янської міської ради, за участю третьої особи: [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 23 вересня 2006 року належить 1/8 частка житлового будинку [ADDRESS] Інша 1/8 частка будинку належить, також, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2006 року, її сестрі - [PERSON] Вищевказаний будинок складається з двох ізольованих квартир. У частині будинку де знаходяться її з сестрою квартири, ще ? частка цього ж будинку належить [PERSON], який помер [INFO] року. В частині квартири, яка належить їй та [PERSON] мешкає вона та її мати [PERSON] Вони постійно в ній мешкають та користуються нею, вона добросовісно володіє чужим майном, зокрема часткою будинку, що належала [PERSON] вже на протязі десяти років. [PERSON] померла [INFO] року, спадщину не прийняла. До теперішнього часу не інший співвласник - [PERSON], ні спадкоємці [PERSON] не заявляли про свої права на належну [PERSON] ? частку житлового будинку, не вселялись туди та не проживають там на теперішній час. Просить суд визнати за нею [PERSON], [INFO], РНОКПП: [NUMBER], право власності на ? частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, за набувальною давністю. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явилася. 04 січня 2019 року надала суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити (а.с. 69). Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], який діє на підставі Договору про надання юридичних послуг від 14 листопада 2018 року (а.с.28), у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 04 січня 2019 року надав суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.67). Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 04 січня 2019 року надала суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.68). Відповідач - Слов'янська міська рада Донецької області явку свого представника у судове засідання не забезпечила. 12 грудня 2018 року надано суду Заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, в якій Слов'янська міська рада Донецької області проти позовних вимог не заперечує (а.с. 33). Третя особа - [PERSON], у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 04 січня 2019 року надала суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, заперечень не має (а.с.70). Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Слов'янської міської ради, за участю третьої особи [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. У судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2008 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] та залишила собі прізвище «[PERSON]», про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 25 червня 2008 року (а.с.8). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23 вересня 2006 року державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В.Р., [PERSON] належить 1/4 частка житлового будинку [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.12). Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 23 вересня 2006 року державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В.Р., [PERSON] належить 1/4 частка житлового будинку [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.13). З Довідки № 2762-3/0.45/01 від 13 вересня 2018 року, складеної КП «БТІ», вбачається, що станом на 01 січня 2013 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване: 1/8 частка - за [PERSON].; 1/8 частка - за [PERSON]; ? частка - за [PERSON]; 12/24 часток - за [PERSON] Згідно матеріалів останньої поточної інвентаризації, проведеної 09 липня 2007 року, на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться наступні будівлі та споруди: житловий будинок - «А-1» цегляний, загальною площею 137,3 м2, житловою площею 82,0 м2, літня кухня - «Б» цегляна, сарай - «Е» цегляний, літня кухня - гараж «Ж» цегляні, гараж «З» цегляний, вбиральня - «К» цегляна, водопровід «№ 1»; огорожа «№ 2» - «№ 4», замощення «№ 5» (а.с.18). [PERSON] помер [INFO] року, що об'єктивно підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 20 червня 2006 року (а.с.19). [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 13 лютого 2003 року (а.с.20). Згідно відомостей домової книги для прописки громадян, що мешкають у [ADDRESS], [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 11 липня 2008 року (а.с.21-22). [PERSON] сплачує комунальні послуги за будинок [ADDRESS], про що свідчать відповідні квитанції (а.с.26-27). 20 грудня 2018 року на адресу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла відповідь на запит від 19.12.2018 року № 3962/01-16, державного нотаріуса Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Алперіної О.Ю., в якій остання повідомила про наявність спадкової справи після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, надіслано копію спадкової справи № 414/1988 на 26 аркушах (а.с.34). З матеріалів Спадкової справи № 414/1988 вбачається, що після смерті [PERSON] до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини звернулися: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2006 року було видано [PERSON] та [PERSON] (а.с.37-63). Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК України. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 344 ЦК України, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказується, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з абз. 2 п. 13 указаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, враховуючи те, що Позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє вищевказаним житловим приміщенням, доглядає за ним, аби запобігти його псуванню чи руйнуванню, робить необхідні ремонтні роботи, проживає в ньому, відкрито володіє всім будинком більше десяти років, не приховуючи цей факт, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за Позивачем право власності на вказану частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який належав [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved