Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 21.05.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Берегометської селищної ради, актовий запис №15. Після реєстрації шлюбу прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище [PERSON]. Від шлюбу, 27.09.2005 року у них народилася дочка [PERSON], яка проживає з нею, але питання аліментів вона не ставить. Посилалася на те, що з початку спільного життя жили добре, будували майбутнє, виховували дитину, але останній час між ними почалися непорозуміння. Постійно виникали сварки, скандали, чоловік ображає її, принижує її людську гідність. Скандали проходять в присутності дитини, що негативно впливає на її виховання. Чоловік не рахувався з її думкою. Вона просила чоловіка змінити свою поведінку, але він ніяких висновків для себе не робив. Головна причина в тому, що чоловік почав зловживати спиртними напоями і в нетверезому стані поводив себе неадекватно. Матеріально чоловік сімю не забезпечував, але вона йому терпіла, так як хотіла зберегти сімю. Вона зрозуміла, що у них вже ніколи не буде нормальної сімї, між ними втрачена любов та взаємоповага, у звязку з чим подальше сумісне життя і збереження сімї неможливе. З грудня 2014 року разом не проживають, стали чужими людьми один для одного, їх нічого не повязує крім дитини, їх сімя існує формально. Вона прийшла до висновку, що надалі їх спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Господарства разом не ведуть, невирішених майнових питань між ними немає. Миритися не бажає. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований 21.05.2005 року у виконкомі Берегометської селищної ради, актовий запис №15 та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити та справу розглядати за її відсутності, оскільки виїжджає за межі області. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, з позовом згідний, оскільки їх сімї фактично не існує. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 21.05.2005 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №15, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія 1-МИ №002705 від 21.05.2005 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі, 27.09.2005 року народилася дочка, [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про її народження серія 1-МИ №043985 від 13.03.2007 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, разом не проживають з грудня 2014 року, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, на примирення не згідні, позивач довела, а відповідач визнав, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved