Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та на її утримання. Позов мотивовано тим, що з [PERSON] вони проживали в зареєстрованому шлюбі з 23.02.2015 року, від якого у них народився син [PERSON] 16.09.2015 р. н., який знаходиться на повному її утриманні та вихованні. На даний час позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею 3-х річного віку. Під час однієї із сімейних сварок відповідач у присутності маленької дитини та мого батька наніс тілесні ушкодження, внаслідок чого вона змушена була звернутися із заявою до поліції. Після даного випадку позивачка припинила шлюбні відносини з відповідачем, та в найближчий час має намір розірвати шлюб із [PERSON] Відповідач матеріально їм з сином не допомагає і це суттєво погіршує їхнє матеріальне становище. Після припинення спільного проживання, дитина залишилась на утриманні та вихованні біля позивачки і вона самостійно не може забезпечити сину належне утримання, а відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини. Просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку, та стягувати аліменти на користь позивачки до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень щомісячно, посилаючись на те, що відповідач офіційно ніде не працює, однак є людиною молодого віку, не має інших утриманців і зобовязаний надавати кошти на утримання їхньої дитини та на її утримання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з наведених у заяві підстав, неповнолітнього сина [PERSON] залишити на вихованні та утриманні біля неї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.02.2015 року. Від даного шлюбу в них народилася одна дитина син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні та вихованні. У звязку з погіршенням їх сімейних відносин, сторони припинили свої шлюбні відносини і позивачка в найближчий час має намір розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка утримує малолітнього сина та забезпечує його догляд, що підтверджується довідкою №452/02-30 від 28.03.2017 року виданою Рокосівською сільською радою Хустського району Закарпатської області. Додані до позовної заяви та досліджені в судовому засіданні докази підтверджують факт утримання та виховання позивачкою малолітнього сина. Дану обставину також не заперечив у судовому засіданні відповідач, а тому він згідний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини на дружини. Виходячи з обставин справи суд констатує, що у відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Позивачкою ставиться питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] до досягнення ним 18 річного віку, в розмірі по 1500 грн. щомісячно та аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Вказаний розмір аліментів позивачка визначила виходячи з того, що відповідач є людиною молодого віку, фізично здоровим та не має інших утриманців. В судовому засіданні також не встановлено інших доказів про наявність або відсутність відомостей про місце роботи відповідача та його доходи. Згідно з ч.3ст 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу . Згідно із ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідач є молодою, працездатною особою, і хоча офіційно ніде не працює, може виконувати різні роботи і заробляти гроші, немає інших дітей чи непрацездатних батьків та інших утриманців, окрім малолітнього сина і на думку суду спроможний платити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. та аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень. Даний розмір аліментів не є значним, не може поставити відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідає загальним засадам сімейних відносин. Встановлені по справі докази дають суду підставу вирішувати питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, повністю задовольнивши позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved