Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] в судове засідання не з'явилася подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Позовні вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2008 року вона вийшла заміж, зареєструвавши шлюб з відповідачем у виконкомі Кутської селищної ради за актовим записом № 11. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що на протязі тривалого часу їхнього подружнього життя між ними немає взаєморозуміння. В них з чоловіком різні погляди на життя, ведення спільного господарства, ставлення один до одного та виховання дитини. На її неодноразові прохання змінити свою поведінку він не реагував. Вважає, що шлюб існує формально, подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам. Просила шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити на проживанні з нею. Відповідач у справі, [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи судом належним чином був повідомлений, причини неявки суду невідомі. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 2008 року у виконкомі Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області за актовим записом № 11. (а.с.4). У вказаному шлюбі народився син- [PERSON], [INFO] . (а.с.5). Причиною розпаду сім'ї стало те, що шлюб носить формальний характер. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного суд вважає, що сім'я [PERSON] та [PERSON] розпалася, а тому їхній шлюб слід розірвати, дитину залишити на проживанні із матір'ю [PERSON] На підставі наведеного, ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 56, 104, 109-112 Сімейного Кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та

Outcome: approved