Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лисичанського міського суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, заінтересована особа - Луганський МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] в м. Кадіївка, Луганської області, Україна. На сьогодні це є непідконтрольною територією українській владі, де не діють державні органи влади України. При її зверненні до Луганського МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з метою отримання свідоцтва про смерть, вона отримала письмову відмову. Встановлення зазначеного факту їй необхідно для державної реєстрації смерті з подальшим оформленням своїх прав на спадкове майно. Просила суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Рабочий, Милославського району, Рязанської області, РФ, який помер [INFO] в м. Кадіївка, Луганської області, Україна, причина смерті - дифузний та вогнищевий кардіосклероз, на час смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в прохальній частині заяви просили розглядати справу за їх відсутності. Представник заінтересованої особи - Луганський МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з довідкою про смерть № 307 від 13 серпня 2019 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , дифузний та вогнищевий кардіосклероз. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2019 р., [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис №1030. Як вбачається з матеріалів справи заявниця є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого відділом РАЦС Стаханівського міського управління юстиції, згідно якого вбачається, що 18 грудня 2001 року зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON] , запис № 552. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: він [PERSON] , вона [PERSON] . Також, на підтвердження факту смерті [PERSON] заявником до матеріалів справи додані документи: свідоцтво про поховання, договір-замовлення на організацію та проведення поховання, накладна, які видані установою, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території. Згідно з відмовою у проведенні державної реєстрації смерті Луганського МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 30.12.2019 року, пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відмовити у державній реєстрації смерті. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного. стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Суд приходить до висновку, що довідку про смерть, слід вважати нелегітимним документом, адже вона видана органом, на тимчасово окупованій території, що створений, обраний чи призначений у порядку, не передбаченому законом, а отже будь-які видані такими органами документи є недійсними, і такими, що не створюють правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Таким чином, оцінюючи зібрані досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить достатньо підстав для задоволення заяви [PERSON] . Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для встановлення факту смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Рабочий, Милославського району, Рязанської області, РФ, який помер [INFO] в м. Кадіївка, Луганської області, Україна, причина смерті - дифузний та вогнищевий кардіосклероз, на час смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення.

Outcome: approved