Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 27.10.2001р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У 2004 році вони з відповідачем припинили сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, син проживає разом з позивачкою. Причиною припинення сімейних відносин стало несумісність характерів, різні погляди на життя, непорозуміння в стосунках, небажання рахуватися з думкою один одного при вирішенні будь яких сімейних питань, відсутність спільних інтересів, внаслідок чого в сім'ї виникали постійні сварки, що згодом призвело до розірвання стосунків. Позивачка також вказує, що в теперішній час відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою у них народилося двоє дітей, а тому їх шлюб носить формальний характер. На примирення позивачка не згодна, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]», а також визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] біля неї до його повноліття (а.с.2). Позивачка в судове засідання не з'явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити (а.с.16, 20). Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі (а.с.21). Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] в м.Черевки, Овручського району, Житомирської області, і [PERSON], яка народилася [INFO] в м.Воркута, Російська Федерація, уклали шлюб 27.10.2001р., про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 2001 року жовтня місяця 27 числа зроблено запис за №42; після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Савранського районного управління юстиції Одеської області 27.10.2001р. (а.с.5). 17.03.2002р. у подружжя [PERSON] і [PERSON] народився син [PERSON], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Савранського районного управління юстиції Одеської області 24.05.2002р. видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Як вбачається з позовної заяви [PERSON] і [PERSON] у 2004 році припинили сімейні відносини, проживають окремо, син проживає біля позивачки. На даний час відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, а тому їх шлюб носить формальний характер, на примирення позивачка не згодна, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має для неї істотне значення. Відповідач згоден на розірвання шлюбу і визначення місця проживання сина [PERSON] біля позивачки (а.с.21). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Як встановлено ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачки щодо відновлення після розірвання шлюбу її дошлюбного прізвища «[PERSON]». При визначенні місця проживання дитини суд враховує згоду позивачки і відповідача щодо її місця проживання біля позивачки, що відповідає приписам ч.2 ст.160 СК України. Суд роз'яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved