Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] як законного представника неповнолітньої [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. Вона, [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири. Позивач зареєстрована та проживає за вказаною адресою. Крім позивача у належній їй квартирі зареєстрований та проживає її син [PERSON]. За вказаною адресою також зареєстровані, але не проживають колишня невістка позивача, відповідач по справі [PERSON], а також онука позивача [PERSON]. Відповідачі, починаючи з 03 грудня 2013 року за вказаною адресою не прижають і відсутні без поважних причин. Ще у грудні 2013 року відповідачі забрали свої речі та переселились і стали проживати в іншому місці, де саме, їй невідомо, ніякий зв'язок вони не підтримують. За весь час відсутності за місцем реєстрації відповідачі не приймали участі по сплаті за комунальні послуги, у звязку з чим позивач змушена сплачувати комунальні послуги у збільшених розмірах. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі позивача не дозволяє їй оформити субсидію по сплаті за комунальні послуги, а також чинить перешкоди у розпорядженні нею як власником своїм майном, у звязку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила позбавити [PERSON] та [PERSON] права користування квартирою № 76 будинку № 8 по вулиця Курчатова в м.Сєвєродонецьку Луганської області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила, що відповідач [PERSON] її колишня невістка, вони з сином розлучились. [PERSON] її онука. Де на даний час проживають відповідачі, їй невідомо. Син спілкувався з колишньою дружиною, розповів про те, що позивач має намір звернутись до суду з вимогою про зняття з їх реєстрації, але невістка сказала, що їй все одно. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст.156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 17 липня 2008 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21 серпня 2008 року. З довідки № 2763 від 11 серпня 2015 року, виданої Комунальним підприємством Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька, в квартирі № 76, яка розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, вулиця Курчатова, будинок № 8, зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] онука, [PERSON], [INFO] колишня невістка. Факт не проживання відповідача за адресою [ADDRESS] з 03 грудня 2013 року та по теперішній час підтверджено копією акту КП «ЕРЦ» від 25.08.2015 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 03 грудня 2013 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно позбавлення [PERSON] права користування квартирою № 76 в будинку № 8 по вулиці Курчатова в м.Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача щодо позбавлення права користування квартирою 76 в будинку № 8 по вулиці Курчатова в м.Сєвєродонецьку Луганської області [PERSON], [INFO] суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 18 Закону України Про охорону дитинства, Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. За правилами ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання неповнолітніх дітей є місце проживання їх батьків, або одного з них. Отже, суд вважає, що позбавлення неповнолітньої дитини прав на користування житлом в спірній квартирі, яка належить бабусі дитини, може потягнути за собою набуття дитиною статусу безпритульної, чим порушуватиметься Закон України Про охорону дитинства. Також слід зазначити, що позивачем не надано доказів про те, що відповідач [PERSON] має власне житло, в якому може бути зареєстрованою неповнолітня дитина. Позбавлення права користування житловим приміщенням неповнолітньої [PERSON], де зареєстрований і має право користування житловим приміщенням один з батьків, а саме батько [PERSON], порушує законні права та інтереси неповнолітньої. Таким чином у задоволенні вимог позивача щодо позбавлення [PERSON], [INFO], права користування квартирою № 76 в будинку № 8 по вулиці Курчатова в м.Сєвєродонецьку Луганської області, слід відмовити за необґрунтованістю вимог.

Outcome: partial