Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів, а саме просить суд, встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про народження виданого 01.12.1983 року відділом РАГС Октябрьського районного виконкому м. Алма-Ата серії [NUMBER], актовий запис № 1928 на ім'я [PERSON], належить [PERSON], [INFO]. Заявник - [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи - Семенівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не з'явились, про день слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що заявителька [PERSON] 01.12.1983 року отримала свідоцтво про народження видане відділом РАГС Октябрьського районного виконкому м. Алма-Ата серії [NUMBER], актовий запис № 1928. Під час звернення заявительки до сектору Державного департаменту громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області для оформлення посвідки на постійне місце проживання було встановлено. Що в свідоцтві про народження помилково було вказано ім'я заявительки «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». Згідно ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі. Відповідно до ст.. 256 ч. 3 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судового розгляду в окремому провадженні не підлягають. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.б ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.б ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Таким чином, судом встановлено, що заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту приналежності свідоцтва про народження, тобто документу, який був виданий оранами РАЦу, що у відповідності до вищевказаних норм права, суд позбавлений можливості встановлювати у порядку окремого провадження. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заява [PERSON], зацікавлена особа: Семенівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed