Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тячівської міської об`єднаної територіальної громади, де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Тячівська держана нотаріальна контора, [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що свідоцтвом про смерть [NUMBER] стверджується, що [PERSON] померла [INFO] у віці 81 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний запис за №36. 15 лютого 2010 року секретарем виконкому Руськополівської сільської ради за реєстровим №12 посвідчено заповіт, у відповідності до якого [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, в тому числі житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , заповіла їй, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] помер [INFO] у віці 74 роки, про що складено відповідний актовий запис за №208. Свідоцтвом про смерть [NUMBER] стверджується, що [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років, про що складено відповідний актовий запис № 51. 23 листопада 2011 року, нею до Тячівської державної нотаріальної контори за подано заявою №1050 про прийняття спадщини за заповітом, яку долучено до спадкової справи №626/2011 року. Довідкою Тячівської державної нотаріальної контори за №1450/02-14 від 01.11.2017 року, стверджується, що згідно спадкової справи 626/2011 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , спадкоємцем після її смерті станом на 01 листопада 2017 року , є [PERSON] , [INFO] . Згідно роз`яснення Тячівської державної нотаріальної контори №41/02-14 від 16.01.2018 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів про належність цього мана спадкодавцеві. Оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності [PERSON] , яка померла [INFO] , на нерухоме майно, їй рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Довідкою Тячівської міської об`єднаної територіальної громади с. Руське Поле №02- 25.1/9 від 16.02.2018 року стверджується, що згідно даних погосподарської книги №12, ст.4, №об. 1037/1 житловий будинок по [ADDRESS] , зареєстрований за померлою [PERSON] , яка померла [INFO] році, будинок побудований в 1964 році, розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га., в якому на даний час ніхто не зареєстрований та не проживає. У відповідності до характеристики будинку, господарських будівель та споруд, який міститься в технічному паспорті, інвентаризаційна справа №060-217, на (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , інвентаризаційна вартість будинку становить 76096 гривень.Таким чином з вище наведених письмових доказів, вимог чинного на час забудови та переходу права власності на майно законодавства, можна дійти до логічного висновку, що [PERSON] , [INFO] , дійсно набула право власності на житловий будинок по справі з підстав та в порядку визначеному чинним на той час законодавство. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, так як надіслала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів (а.с.53). Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просить в задоволенні позову відмовити. Представники відповідача Тячівської міської об`єднаної територіальної громади та третьої особи Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, хоч повідомлялися про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заповіту, складеного секретарем виконкому Руськополівської сільської ради Бронтерюк Р.М. 15.02.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №12, [PERSON] , [INFO] , заповіла все своє майно, в тому числі і житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 16.09.2011 року (а.с.6). Свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 15.02.2018 року та серії [NUMBER] від 15.02.2018 року стверджується, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , а [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.8, 9). 23 листопада 2011 року [PERSON] звернулася із заявою до Тячівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом за померлою [PERSON] , що постійно проживала в [ADDRESS] та була заведена спадкова справа №626/2011 року (а.с.10). Згідно листа Тячівської державної нотаріальної контори від 01.11.2017 року за №1450/02-14, згідно спадкової справи №626/2011 спадкоємцем після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є [PERSON] , [INFO] (а.с.12). В листі Тячівської міської ради від 16.02.2018 року за №02-25.1/9зазначено, що згідно погосподарської книги 2006-2010 років №12, ст.4, №об.1037/1, житловий будинок по [ADDRESS] ( [ADDRESS] , зареєстрований за покійною [PERSON] , яка померла [INFO] . Житловий будинок побудований в 1964 році. Розташований житловий будинок на земельній ділянці розміром 0,25 га в [ADDRESS] ). Згідно погосподарської книги 2016-2023 років книги №12, ст. 137, №об.1058/1 по [ADDRESS] є домоволодіння, де на даний час ніхто не зареєстрований та не проживає (а.с.14). Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03.06.2019 року, яке залишене в силі постановою Закарпатського апеляційного суду від 07.11.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] , де треті особи на стороні відповідача: Тячівська державна нотаріальна контора та Тячівська міська рада Тячівського району Закарпатської області про продовження строку на прийняття спадщини, позов задоволено та визначено [PERSON] , [INFO] , додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини на спадкове майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.105-109). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2020 року за №202252387 стверджується, що право власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] зареєстроване в цілій частині 26 лютого 2020 року за померлою [PERSON] (а.с.136). Відповідно до ст..49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно з пункту 3 Глави 13 Розділу 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається з узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого Спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року, вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам слід враховувати наступне. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це є підставою для відмови у позові. Вказана відмова нотаріуса повинна бути виражена у письмовому вигляді у формі постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Суд зазначає, що постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину позивач та його представник суду не надали. Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Також поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» не є тотожними, адже законодавець розмежовує ці поняття та пов`язує з виникненням зазначених майнових прав різні наслідки. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, доказів про те, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину суду не надано. Однак, суд зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини про те право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом із тим необхідно розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, так як витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №202252387 від 28.02.2020 року підтверджено державну реєстрацію на спірне нерухоме спадкове майно за спадкодавцем [PERSON] , а тому перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] в нотаріальній конторі в позивача не має. Враховуючи вищенаведене вважаю, що в задоволенні позову [PERSON] до Тячівської міської об`єднаної територіальної громади, де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Тячівська держана нотаріальна контора, [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно,слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку.

Outcome: dismissed