Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що з відповідачем - [PERSON] вона перебувала в шлюбних відносинах, шлюб між ними розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 27 квітня 2010 року. Від даного шлюбу у нас [INFO] народилася дочка [PERSON] . На даний час дитина є неповнолітньою та продовжує навчання у Черкаській медичній академії. Крім того, я щосеместрово сплачує за навчання 7514,00 грн. згідно додаткової угоди № 01 до договору про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст» за спеціальністю «Лікувальна справа» № 82 від 02.08.2017 року. Чоловік офіційно працює та одержує заробітну плату у зв`язку з чим має змогу утримувати їхню спільну дитину. Просить стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Черкаській медичній академії, в розмірі ј частини від доходу відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання. Стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Черкаській медичній академії в розмірі 3757, 00 грн. витрат на навчання, згідно додаткової угоди № 01 до договору про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст» за спеціальністю «Лікувальна справа» №82 від 02.08.2017 року на рік до двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. 20.07.2020 року позивач скерувала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Черкаській медичній академії, в розмірі Ѕ частини від доходу відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не менше Ѕ прожиткового мінімуму для відповідного віку. Стягнути з [PERSON] , [INFO] Ѕ сплачених нею додаткових витрат в розмірі 43274,00 грн., за навчання їхньої дитини, [PERSON] за період з 02.08.2017 року по 20.07.2020 року у сумі 21637,00 грн. Стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Черкаській медичній академії в розмірі 7514, 00 грн. витрат на навчання, згідно додаткової угоди №01 до договору про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст» за спеціальністю «Лікувальна справа» №82 від 02.08.2017 року на рік до закінчення навчання або до двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Позивач та її представник в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1500 грн. на місяць, з підстав викладених у відзиві та в запереченнях на відповідь на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак на попередніх судових засіданнях позовні вимоги визнавав частково в частині стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1500 грн. на місяць, з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 27.04.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу видана відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки від 08.04.2019 року № 331/04-03 та від 27.04.2020 № 203/04-03 [PERSON] дійсно є студенткою ІІ фа (9) курсу Черкаської медичної академії з 01.09.2017 по 30.06.2021. Форма навчання денна, на контрактній основі. Стипендія не передбачена. Згідно типового договору № 82 про надання освітніх послуг від 02.08.2017 року, укладеним між Черкаською медичною академією в особі ректора Губенко І.Я., що діє на підставі статуту та [PERSON] для [PERSON] , уклали цей договір про таке: виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: підготовки фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем, форма навчання денна; місце та строк надання освітньої послуги Черкаська медична академія 4 роки; ступінь вищої освіти молодший спеціаліст; назва спеціальності Лікувальна справа. Відповідно до п.п. 5.2, 5.3 додаткової угоди № 01 до договору про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст» за спеціальністю «Лікувальна справа» № 82 від 02.08.2017 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції становить 58305,00 грн. Замовник вносить плату щосеместрово 7514,00 грн. В судовому засіданні також встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 515 грн., але не менше 45% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09.04.2012 року. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, також як на підставу для його задоволення, вказувала, що оскільки витрати на навчання дочки є витратами, спрямованими на її розвиток, тобто додатковими витратами в розумінні положень ст. 185 СК України, з відповідача слід стягнути Ѕ сплачених нею грошових коштів за навчання їхньої дочки [PERSON] за період з 02.08.2017 року по 20.07.2020 року в сумі 21637,00 грн., а також стягувати з відповідача витрати на оплату навчання доньки [PERSON] 7514 грн. витрат на навчання до закінчення навчання або двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин стане першою. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, при розгляді вказаної категорії справ суду необхідно встановити сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою віку, який перевищує 18\~років, але є меншим 23 роки; 2) продовження нею навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст.\~200\~СК України\~суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~ст.\~182\~СК України.\~При визначенні\~розміру аліментів\~з одного\~з батьків\~суд бере\~до уваги\~можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20\~ постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Верховний Суд у постанові від 29.01.2018 у справі\~№ 622/373/16-ц\~зазначив, що положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 Сімейного кодексу України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. А статтею 199 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 Сімейного кодексу України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 Сімейного кодексу України (додаткові витрати на дитину)\~не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання) (постанова Верховного Суду від 29.01.2018 у справі\~№ 622/373/16-ц). Відповідно до постанови Верховного суду від 17.04.2019 року у справі № 644/3610/16-ц, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 СК\~України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17) сформульовано правову позицію, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема\~\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчати після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Таким чином, у випадках, коли повнолітня дочка, як у даному випадку [PERSON] , яка потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Враховуючи характер спірних правовідносин та приписи норм чинного законодавства України, суд приходить до переконання, що навчання дитини у навчальному закладі не зумовлене розвитком особливих здібностей дитини чи іншими обставинами, які викладені у ст. 185 СК України. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 29.01.2018 року №61-1717св18. Відповідно до\~ст.1 Закону «Про прожитковий мінімум»\~прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020\~рік», у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня 2197\~гривень, з 1\~грудня - 2270 гривні. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, який на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбу з [PERSON] , від якого, згідно свідоцтва про народження має на утриманні малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , згідно копії трудової книжки на ім`я « [PERSON] » та довідки Пенсійного фонду України про нараховану заробітну плату [PERSON] від 31.07.2020 року, вбачається, що [PERSON] не працевлаштована та доходів не має. Відповідно до довідки ВЧ [NUMBER] від 27.07.2020 року № 137 [PERSON] працює у військовій частині [NUMBER] з 28.12.2017 року та займає посаду військовослужбовця. Загальна сума виплаченого грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року становить 91393,36 грн. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд також враховує матеріальне становище позивачки, яка, відповідно до довідки головного центру підготовки особового складу імені генерала-майора Ігоря Момота від 17.02.2020 № 17 [PERSON] дійсно проходить службу в Головному центрі підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (в/ч [NUMBER] ). Загальна сума виплаченого доходу за період з березня 2019 року по лютий 2020 року становить 134371,01 грн., на утриманні неповнолітніх дітей не має. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи той факт, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання подана [PERSON] до суду 15.04.2020 року, а тому саме з цієї дати необхідно стягувати аліменти. Оцінивши зібрані\~у справі\~докази в\~їх сукупності,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає до\~часткового задоволення,\~а саме\~до стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача на\~утримання повнолітньої\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~у розмірі\~ј частини\~всіх видів\~заробітку (доходу)\~щомісячно,\~\~починаючи з\~\~15.04.2020\~року і\~до закінчення\~\~навчання,\~але не\~більше чим\~до досягнення\~\~двадцяти трьох\~років,\~при цьому\~розмір ј\~частини заробітку\~відповідача є\~достатнім по\~утриманню повнолітньої\~доньки,\~яка продовжує\~навчання. Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат, оскільки за своїм змістом вказані витрати позивача не відносяться до обставин, з якими законодавець пов`язує можливість стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно частини шостої\~статті 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Також, суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved