Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаною вище заявою про встановлення обмежувального припису. Посилалась на\~те, що вона разом із сином [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] . Втім, за останні роки поведінка сина кардинально змінилася по відношенню до неї, у зв`язку із чим, він систематично вчиняє відносно неї психологічне та фізичне насильство, зокрема, ображає її нецензурною лайкою, погрожує, принижує, залякує, застосовує фізичну силу. Така поведінка сина викликає у неї побоювання за своє життя, а також спричиняє їй емоційну невпевненість. Вона неодноразово викликала працівників поліції, однак син [PERSON] на профілактичні бесіди не реагує, їхні приписи не виконує, навпаки, це викликає у нього ще більшу агресію по відношенню до неї, у зв`язку із чим, він бажає помститися. Сина неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також відносно нього внесені відомості до ЄРДР за ст.125 ч.1 та ст.126 ч.1 КК України. Вказує, що [PERSON] неодноразово виламував замок та залізні завіси в її кімнату, у зв`язку із чим, вона була змушена залишати квартиру та ночувати у знайомих, сусідів. Таким чином, син створив нестерпні умови проживання в квартирі. Крім того, він не виконує своїх зобов`язань по утриманню житла: підтримання порядку, оплати комунальних послуг. Наведені вище обставини негативно впливають на її здоров`я, оскільки вона є інвалідом ІІІ групи та потребує спокою. Просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно неї (заявниці), а саме: 1) заборонити наближення на 50м до місця її проживання: [ADDRESS] ) заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею по [ADDRESS] ; 3) заборонити вести телефонні переговори (листування) з нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Під час розгляду справи представник заявниці адвокат Буряк О.І. заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] суду пояснив, що життєві обставини змусили його повернутися проживати до матері. Однак періодично між ними стаються конфлікти, які провокує його мати. Часто конфлікти виникають з тих підстав, що співмешканець матері знущається над нею, а він ( [PERSON] ) заступається за неї. Однак він ніколи не застосовував до матері фізичного насильства. Просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки на даний час разом з ним в його кімнаті проживає його неповнолітній син, так як його колишня дружина знаходиться за кордоном. Іншого житла, куди б можна було піти навіть тимчасового проживати, у нього немає. Заперечив, що вживає алкоголь та наркотики, посилаючись на те, що це все наклеп з боку матері. Додав, що на даний час він намагається налагодити відносини з матір`ю, а також бажає поїхати на роботу за кордон, щоб повернути сімейні борги. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Так, протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів стосовно кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у цій сфері, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вказаний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої вказаного вище закону статті 1 Закону передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини 1\~статті 1 Закону \~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] разом із сином [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS] . З матеріалів заяви вбачається, що [PERSON] систематично вчиняє відносно своєї матері [PERSON] психологічне та фізичне насильство, у зв`язку із чим, неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП (а.с.12-22). 08 листопада 2020 року інспектором БУПП в Чернівецькій області винесено [PERSON] терміновий заборонений припис на десять діб, яким встановлено заборону контактувати з [PERSON] (а.с.23). Крім того, згідно наявного в матеріалах справі акту судово-медичного дослідження (обстеження) №902 від 20.09.2019р. [PERSON] було заподіяно легкі тілесні ушкодження, які, з її слів, заподіяв син (а.с.25). Таким чином, вказані вище обставини, на думку суду, підтверджують факт вчинення [PERSON] домашнього психологічного та фізичного насильства відносно заявниці, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». При цьому, суд не бере до уваги докази надані [PERSON] на підтвердження протиправних дій [PERSON] по відношенню до неї, а саме витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.125 ч.1 та ст.126 ч.1 КК України. Так, згідно вимог чинного кримінально-процесуального кодексу України отримавши заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення слідчий або прокурор не здійснює оцінку такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення та доведеність винуватості особи у вчиненні злочину, а є підставою для початку досудового розслідування у справі та перевірки обставин, наведених у повідомленні про кримінальне правопорушення. Частиною другою\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~\~ передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч.3 ст.26 Закону). \~ \~ \~ \~Визначаючи заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , та покладення на нього обов`язків, суд виходить із наступного: \~ \~ \~ \~Згідно копії\~свідоцтва про\~право власності\~на житло\~від 29\~квітня 1996р.,\~квартира [ADDRESS] ,\~де проживають\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~належить на\~праві приватної\~спільної сумісної\~власності [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] (а.с.18). Таким чином, заявниця [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] та мають рівні права щодо користування вказаним житлом. При цьому судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є єдиним житлом [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування. У відповідності до\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За таких обставин, на думку суду, у даному випадку відсутні підстави для застосування відносно [PERSON] обмеження щодо заборони перебування у місці спільного проживання із заявницею (квартирі [ADDRESS] ) та наближення до вказаного місця за 50м. При цьому частки співвласників у квартирі [ADDRESS] не визначені, рішення суду про визначення способу та порядку користування вказаним житлом відсутнє, а отже суд не може встановити [PERSON] заборону на вхід до конкретної кімнати, де проживає заявниця. Враховуючи те, що право власності особи є непорушним, відсутність у [PERSON] іншого майна, де б він міг тимчасово проживати, суд приходить до висновку про необхідність застосування відносно [PERSON] тільки тимчасового обмеження його прав щодо заборони вести телефонні переговори (листування) з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на термін шість місяців. Згідно вимог\~ч.6\~ст.26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Outcome: partial