Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 31.08.2002 року по 25.12.2014 року.\~ Під час перебування у шлюбі було придбане наступне майно: квартира [ADDRESS] та автомобіль марки «ВАЗ 2105», легковий (сєдан), 1987 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], (VIN) ХТА210500Н0855009. Між ними виник спір з приводу розподілу майна, набутого під час шлюбу. З урахуванням уточнень позовної заяви просила суд: - визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS]; - здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/2 частки автомобіля марки «ВАЗ 2105», легковий (сєдан), 1987 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], (VIN) ХТА210500Н0855009 у розмірі, визначеному автотоварознавчою експертизою. Відповідач [PERSON] надав письмовий відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Додатково пояснив, що він не заперечує проти виділення позивачу 1/2 частини квартири [ADDRESS] та відповідного нотаріального посвідчення. Автомобіль марки «ВАЗ 2105», 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], було ним продано за згоди позивача 01.11.2014 року, а отримані від продажу кошти витрачені на утримання сімї (дружини та дітей). Позивач [PERSON] надала письмову відповідь на відзив, де пояснила, що відповідач нотаріально не провів виділення 1/2 частки спірної квартири на її користь. Їй не було відомо про те, що відповідач продав спільній автомобіль сторонній особі, будь-якої згоди на продаж з її боку не надавалося. Отримані від продажу автомобіля кошти ніяк не могли бути використані на потреби родини, так як відповідач вже з січня 2014 року добровільно коштів на утримання дітей не надавав, саме у звязку з цим [PERSON] 23.01.2014 року звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Крім цього, шлюбні стосунки, спільне проживання та ведення спільного господарства припинено ще до офіційного розірвання шлюбу. Крім цього, у листопаді 2014 року [PERSON] звертався до служби у справах дітей для визначення способу участі у вихованні дітей. Отже, відповідач [PERSON] самостійно продав спільний автомобіль, кошти від його продажу використав на свої власні потреби. 11.04.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за клопотанням позивача [PERSON] постановлено ухвалу про призначення судової автотоварознавчої експертизи для вирішення питання щодо середньої ринкової вартості спірного автомобіля. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала уточнений позов, підтвердила доводи, викладені в позові. Суду пояснила, що спірне майно було придбане за спільні кошти під час перебування в шлюбі з відповідачем. З 03.12.2013 року вони разом не проживають. Відповідач матеріально не утримував дітей, тому аліменти на їх утримання були стягнуті примусово. Після предявлення позову вона дізналася, що спірний автомобіль продано. Вона перебувала у шлюбі з відповідачем в період з 2002 року по 2014 рік, шлюбні відносини та ведення спільного сумісного господарства припинені з грудня 2013 року. Згодом в судове засідання не зявилась, просила розглянути справу без її участі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Просила суд задовольнити позов. Згодом в судове засідання не зявилась, просила розглянути справу без її участі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Суду пояснив, що він сплачував гроші на утримання дітей за рахунок коштів від продажу автомобіля. Автомобіль був проданий ним в листопаді 2014 року. Шлюбні відносини між ним і позивачем припинені з кінця листопада 2013 року. Згодом в судове засідання не зявився. В судовому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Згодом в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі та без участі відповідача [PERSON] Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 31.08.2002 року до 25.12.2014 року, що підтверджується даними копії свідоцтва про одруження серії І-ЕД №109989, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції 31.08.2002 року та копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.12.2014 року по справі № 428/7188/14-ц. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД №025611, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 22.12.2005 року, та копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД №214457, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області 02.07.2011 року. Під час перебування у шлюбі сторонами були придбані квартира [ADDRESS] та автомобіль марки «ВАЗ 2105», легковий (сєдан), 1987 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], (VIN) ХТА210500Н0855009. Зазначені обставин підтверджуються копією договору купівлі-продажу квартири від 08.07.2004 року (бланк серії ВВЕ № 797853), копією витягу з Реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4521783 від 21.08.2004 року та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20.05.2009 року (бланк серії ВВС № 141612). Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч.1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи час та джерела придбання спірного майна, яке було набуте сторонами під час перебування у шлюбі, суд приходить до висновку, що воно є обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], та підлягає розподілу між ними. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1, 4, 5 ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Під час вирішення спору про поділ майна було зясовано, що відповідач в листопаді 2014 року продав спірний автомобіль. Згідно з довідкою, виданою Територіальним сервісним центром № 4442 Регіонального сервісного центру МВС України в Луганській області №31/12/4442-194 від 06.02.2018 року, автомобіль марки «ВАЗ 2105», 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], VIN ХТА210500Н0855009, був зареєстрований за [PERSON], [INFO], в період з 20.05.2009 року по 01.11.2014 року. 01.11.2014 року була проведена перереєстрація вищезазначеного автомобіля на іншого власника.\~ В позовній заяві позивач [PERSON] просить суд здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію замість частки у праві власності на автомобіль марки «ВАЗ 2105», білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], у розмірі 1/2 частки вартості цього автомобіля, у розмірі, визначеному автотоварознавчою експертизою. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14) та ст. 372 ЦК (435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно із звітом про оцінку майна № 44/12/17і, наданого оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Оцінка Нерухомість Фінанси» [PERSON] від 09.12.2017 року, ринкова (оціночна) вартість трикімнатної квартири, загальною площею 54,60 м.кв., житловою площею 38,80 м.кв. за адресою: [ADDRESS], на дату оцінки склала 80804,00 грн. без ПДВ.\~\~\~ Згідно із висновком експерта №48 від 23.07.2018 року, наданого судовим експертом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленкор» [PERSON], середня ринкова вартість ВАЗ 2105, легковий (седан), 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], VIN - ХТА210500Н0855009, білого кольору, обєм двигуна 1298 куб.см на дату оцінки може складати 20780,00 грн. Діючи відповідно до приписів ч. 4, 5 ст. 71 СК України, враховуючи, що відповідач [PERSON] продав спірний автомобіль 01.11.2014 року без належної згоди позивача, а також ту обставину, що фактично шлюбні відносини та ведення спільного сумісного господарства між сторонами було припинено в грудні 2013 року, а шлюб був розірваний 25.12.2014 року, суд вважає можливим розділити спірне майно наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1/2 частки автомобіля марки «ВАЗ 2105», легковий (сєдан), 1987 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], (VIN) ХТА210500Н0855009, в розмірі 10390,00 грн.\~ Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з витрат по оплаті судового збору в сумі 640 грн. та витрат на проведення експертизи в сумі 400 грн., в звязку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved