Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 14 лютого 2009 року, який було зареєстровано Буянівською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 03. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Впродовж останніх декількох років подружнє життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, вже понад два роки вони проживають окремо. Збереження сім`ї вважає неможливим. Від шлюбу у них є двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд шлюб розірвати та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на обох дітей, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожного з дітей, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення старшим сином повноліття. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує з мотивів, наведених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що у матеріалах справи міститься відповідне поштове повідомлення. Крім того, є оголошення на сайті судової влади про розгляд даної справи. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності сторін, заочно, на підставі ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 14 лютого 2009 року, який було зареєстровано Буянівською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 03, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14 лютого 2009 року. (а.с. 6) Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. З копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих Буянівською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 20 від 25 грудня 2009 року та № 06 від 20 квітня 2011 року, вбачається, що у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . (а.с.11-12) Судом встановлено, що діти на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідач є їхнім батьком, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлено: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище сторін, і дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на обох дітей, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. На думку суду, саме такий розмір аліментів буде достатнім та справедливим для дітей такого віку з урахуванням їх потреб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід покласти на відповідача, з них: слід стягнути з відповідача в користь позивача 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. понесених судових витрат за розірвання шлюбу, та стягнути з відповідача в дохід держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей.

Outcome: approved