Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що навесні 2013 року вона, будучи з відповідачем [PERSON] та його родиною в дружніх відносинах, позичила такому 8000 грн. 00 коп., при цьому письмового договору між ними не укладалося, оскільки на той момент необхідності у цьому не було, вона була впевнена, що такий гроші їй поверне. Відповідач зобов'язався повернути отримані кошти протягом 2 місяців, однак у встановлений строк цього не зробив. На її неодноразові прохання повернути гроші, [PERSON] жодним чином не реагує, не здійснив жодного платежу для повернення боргу, на даний час взагалі уникає її, на телефонні дзвінки не відповідає. Оскільки відповідач ані у встановлений строк, ані на сьогоднішній день, тобто вже більше двох років, не виконав взяті на себе зобов'язанні, гроші їй у добровільному порядку не повернув, тому просить стягнути з нього борг у розмірі 8000 грн. у судовому порядку. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце такого повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що навесні 2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивачки у борг 8000,00 грн. та зобов'язався повернути вказану суму коштів у повному обсязі протягом 2 місяців. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений в зобов'язанні термін його виконання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконав, в обумовлений між сторонами строк позику не повернув, що стверджується, зокрема, висновком ДІМ Перечинського РВ (з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області від 31 серпня 2015 року, згідно якого відповідач визнає наявність у нього боргу перед [PERSON] у розмірі 8000 грн. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Також з відповідача підлягають стягненню судові витрати, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved