Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів про припинення прав осіб на частку в житловому будинку, який належить на праві спільної часткової власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 21 січня 1989 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу, а саме 07.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки в с. Липини, Луцького району, по вул. Затишна, 11, загальною вартістю 673958 грн. При цьому, купівля-продаж вищезазначеного обєкту нерухомості відбувалась частково за рахунок коштів, отриманих шляхом укладення 07.03.2008 року договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) та договору іпотеки на житловий будинок з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», тепер ПАТ «УкрСиббанк». Зазначає, що оскільки предметом зазначених договорів була нерухомість, яка є спільною сумісною власністю подружжя, набутою під час шлюбу, вона надавала свої нотаріально посвідчені згоди на укладення як первинних - кредитного та іпотечного договорів, так і в подальшому усіх інших додаткових угод. При цьому вказує, що вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області, який набрав законної сили 11.09.2014 року відповідача [PERSON] засуджено та призначено разом із застосуванням основного покарання конфіскацію в дохід держави ? частки майна, що належить йому на праві приватної власності. На виконання вироку на вказаний будинок, який знаходиться за адресою: с.Липини, Луцького району, вул. Затишна, 11 державним виконавцем відділу ДВС [PERSON] був накладений арешт. Разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2015 року за нею визнано право власності на ? частку житлового будинку № 11 по вул. Затишній в с. Липини Луцького району Волинської області, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та виділено частку в натурі, а саме: 59/100 часток вказаного будинковолодіння загальною площею 149,8 кв.м. з відступом від ідеальних часток та сплатою компенсації. Крім того, даним рішенням виключено із акту опису та звільнено з-під арешту належні їй 59/100 часток житлового будинку №11 по вул.Затишній в с.Липини Луцького району. На даний час, частка [PERSON] складає 41/100 частин житлового будинку, а Луцька ОДПІ в інтересах держави, як стягувач, претендує також на конфіскацію ? частини від 41/100 частин житлового будинку. З врахуванням викладеного, частка кожного з відповідачів складає 41/200 частин будинку, тобто є незначною і не може бути виділена окремо в натурі, що підтверджується експертним висновком. Також вказує, що вона з відповідачем [PERSON] фактично уже не є членами однієї сімї, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства. На її пропозицію здійснити ремонт житлового будинку та надвірних споруд, облаштувати прибудинкову території та збудувати новий паркан, [PERSON] відповів категоричною відмовою, що робить неможливе спільне володіння та користування майном. Вважає, що частки обох відповідачів у спірному будинку є незначними, а також неможливий ні його поділ в натурі, ні виділ частки у спільному майні співвласників, ні встановлення порядку його користування. При цьому, відповідач [PERSON] жодного дня не проживав у [INFO], не утримував його, не вносив жодних коштів в рахунок його ремонту та оплати комунальних послуг, а тому рахує, що припинення за рішенням суду прав відповідачів на їх частки у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів. У звязку з чим, просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 41/100 частин у житловому будинку №11 по вул. Затишній в см. Липини Луцького району; стягнути на користь [PERSON] компенсацію за належну йому частку з врахуванням вироку апеляційного суду Рівненської області від 03.04.2014 року за 41/200 частин житлового будинку в розмірі 141300,00 грн. з депозитного рахунку Луцького міськрайонного суду, на який нею були внесені. А також стягнути на користь держави в особі Луцької обєднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби грошову компенсацію за 41/200 частки житлового будинку №11 по вул. Затишній в с.Липини Луцького району, яка підлягала конфіскації на підставі вироку Апеляційного суду Рівненської області від 03.04.2014 року в розмірі 141300,00 грн. з депозитного рахунку Луцького міськрайонного суду. Крім того, визнати за нею право власності на 41/100 частку спірного будинку та звільнити вказану частку з-під арешту. В судове засідання позивач не зявилась, проте подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, оскілки перебуває на лікуванні, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав та не заперечував відносно його задоволення. Представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» та прокурор в судовому засіданні позов визнали та просили його задовольнити. Представник банку, при цьому зазначила, що погашення кредиту відбувається вчасно і здійснюється позивачем, інтереси установи при зміні особи у зобовязанні порушенні не будуть. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21.01.1989 року [PERSON] перебуває з [PERSON] у шлюбі, який зареєстрований Ратнівським райвідділом ЗАГСу Волинської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕГ №412561 (а.с. 11). За період шлюбу, 07.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки в с. Липини, Луцького району, по вул. Затишна, 11, загальною вартістю 673958 грн. (а.с. 12-13). Разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2015 року за [PERSON] визнано право власності на ? частку житлового будинку № 11 по вул. Затишній в с. Липини Луцького району Волинської області, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та виділено частку її в натурі, а саме: 59/100 часток вказаного будинковолодіння загальною площею 149,8 кв.м. з відступом від ідеальних часток (а.с. 23-25). Також, даним рішенням виключено із акту опису та звільнено з-під арешту належні [PERSON] 59/100 часток (а.с. 23-25). Крім того, судом встановлено, що вироком апеляційного суду Рівненської області від 03.04.2014 року, у звязку із засудженням [PERSON], йому призначено разом із застосуванням основного покарання конфіскацію в дохід держави ? частки майна, що належить йому на праві приватної власності. Вирок набув законної сили 11.03.2014 року, що стверджується копією виконавчого листа виданого 03.04.2014 року (а.с. 22). У відповідності до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1.\~частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2.\~річ є неподільною; 3.\~спільне володіння і користування майна є неможливим; 4.\~таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.\~ Однією із необхідних умов припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Як слідує із матеріалів справи, позивач володіє часткою в спільному з відповідачами житловому будинку, яка складає 59% від вартості всього майна, тобто частка якого становить 59/100 від всієї вартості житлового будинку житлового будинку № 11 по вул. Затишній в с. Липини Луцького району Волинської області. В той же час [PERSON], з урахуванням вироку апеляційного суду Рівненської області від 03 квітня 2014 року залишається ? частина від 41/100, тобто 41/200 житлового будинку № 11 по вул. Затишній в с. Липини Луцького району Волинської області, а Луцька ОДПІ в інтересах держави, як стягувач, претендує на конфіскацію ? від 41/100 житлового будинку № 11 по вул. Затишній в с. Липини Луцького району Волинської області. Таким чином, частка кожного з відповідачів зокрема у порівнянні з належною часткою позивача у будинку є незначною і не може бути виділена окремо в натурі, що підтверджується висновком експертного дослідження №О-17 від 22.02.2016 року (а.с. 27-31). У відповідності до ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.\~ Враховуючи, що частки співвласників жилого будинку відповідачів є незначними, тобто становлять менший розмір ніж площа будь-якого із приміщення житлового будинку, придатних для проживання без зміни їх цільового призначення, розподіл домоволодіння № 11 по вул. Затишній в с. Липини Луцького району Волинської області в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників в розмірі 59/100, 41/200, 41/200 з технічної точки зору не можливий, а тому суд вважає за можливе припинити їх право власності із відшкодуванням їх вартості. У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої згоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобовязати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обовязковим наведення відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. При таких обставинах, в разі неможливості з технічної точки зору поділу (виділу) житлового будинку у відповідності до ідеальних часток кожного із співвласника, тобто у випадку не можливості кожній із сторін виділити відокремлену частину будинку із самостійним виходом, встановлюється порядок користування житловим будинок, а якщо не можливо встановити порядок користування будинком, співвласнику присуджується грошова компенсація, за його згодою, а в окремих випадках, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею, - зобовязати учасників спільної власності виплатити такому співвласнику грошову компенсацію за належну йому часку в спільному майні. Наступною умовою припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що спільне володіння та користування майном є неможливе. Як слідує із пояснень представника відповідача, що [PERSON] та [PERSON] фактично уже не є членами однієї сімї, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства. При цьому, [PERSON] відмовляється здійснювати ремонт житлового будинку, облаштовувати прибудинкову територію, а також нести витрати по сплаті всіх комунальних послуг та поточні витрати на утримання житлового будинку. Вказані вище обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном, оскільки з боку [PERSON] не вчиняються жодні дії спрямовані на утримання, ремонт, облаштування та догляду за будинком як його співвласника. Ще однією із умов припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. А тому, враховуючи, що частки обох відповідачів у житловому будинку № 11 по вул. Затишній в с. Липини Луцького району Волинської області, є незначними, не можливий ні його поділ в натурі між співвласниками, ні виділ частки у спільному майні співвласникам, ні встановлення порядку його користування між співвласниками, то припинення за рішенням суду прав відповідачів на їх частки у спільному майні, яким є вказаний вище житловий будинок не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів та членам сімї [PERSON], а також державі. Частиною 2 ст. 365 ЦК України передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до висновку про вартість майна, оцінка 41/100 частини будинку №11 по вул. Затишній в с. Липини Луцького району Волинської області становить 282600 грн. (а.с. 26). І як слідує із квитанцій 0.0.514568278.1 від 02.03.2016 року та №0.0.514576008.1 від 02.03.2016 року позивачем внесено на депозит Луцького міськрайонного суду ринкову вартість часток відповідачів в розмірі по 141300,00 грн., тобто повну вартість (а.с. 2-3). Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved