Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Свої вимоги заявник мотивувала тим, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Заявник є спадкоємцем [PERSON] другої черги за законом. Заявник стверджувала, що вона постійно на день смерті брата проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , здійснювала як догляд за братом до самої його смерті, так і його поховання. Отже, у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті. Заявник позбавлена можливості офіційно оформити своє право на спадщину за законом, оскільки відсутнє документальне підтвердження факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому [PERSON] звернулася до суду та просила винести рішення, яким установити факт її постійного проживання разом з братом [PERSON] у будинку [ADDRESS] на час його смерті - [INFO] . У судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги та просила про їх задовольнити з указаних підстав. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, попередньо подавши письмовому заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в ній матеріалами. Просив винести рішення на розсуд суду, відповідно до вимог чинного законодавства. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] дала показання про те, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , та була сусідкою [PERSON] . Свідку достовірно відомо, що орієнтовно десь за півтора місяці перед смертю [PERSON] заявник змінила своє постійне місце проживання та переїхала до будинку брата [ADDRESS] , оскільки брат [PERSON] за станом свого здоров`я потребував стороннього догляду, вона надавала йому такий догляд, коли [PERSON] помер, займалась його похованням. Свідок підтверджує, що дійсно [PERSON] станом на 25 березня 2019 року дійсно постійно проживала разом з братом [PERSON] за вказаною адресою. У судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] дала показання, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] , була знайома з [PERSON] , адже була його сусідкою. [PERSON] дійсно на момент смерті брата постійно проживала разом з ним у домоволодінні по [ADDRESS] , допомагала йому по господарству та доглядала за братом, адже він потребував допомоги. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні 26 листопада 2020 року як донька та одна із спадкоємців за законом після смерті батька [PERSON] , не заперечувала як щодо факту постійного проживання тітки [PERSON] , так і проти встановлення цього факту судовим рішенням. Окремо зазначила, що на спадщину після смерті батька [PERSON] не претендує. Вислухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Так, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 3). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25 листопада 2020 року (а. с. 31), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25 листопада 2020 року (а. с. 30). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що дочка померлого [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняла та не претендує на спадкове майно. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Із копії свідоцтва про народження (а. с. 5) та копії свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 5) убачається, що заявник [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , а тому в силу ст. 1262 ЦК України має право на спадкування після його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично проживала разом зі своїм братом в [ADDRESS] , що підтверджується поясненнями самого заявника, заінтересованої особи, показаннями свідків, не довіряти яким у суду підстав немає. Отже, у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] уважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є останнє місце проживання спадкодавця, тобто [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою Носівської міської ради від 20 травня 2020 року № 831 (а. с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Установлення вищезгаданого факту має для заявника юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати своє право на спадщину після смерті брата. Заявник позбавлена можливості в іншому порядку, крім судового, встановити вищезазначений факт, тому суд ухвалює рішення про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved