Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача, який є батьком їх повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , додаткових витрат у розмірі 31 006 грн 45 коп. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що їх донька після досягнення повнолітня навчається на денному відділенні Харківського педагогічного університету імені Г.С.Сковороди за контрактом. Вартість навчання за період з 01.09.2017 по 31.05.2021 становить 44000грн., за проживання у гуртожитку за місцем знаходження навчального закладу за період з 01.09.2017 по 03.12.2020 сплачено 18012,90грн., у зв`язку з чим на підставі ст. 185 Сімейного кодексу України позивач просить суд стягнути з відповідача половину вартості цих додаткових витрат на розвиток здібностей доньки, що становить 31 006, 45грн. Ухвалою суду від 29.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 16.01.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] зазначив, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04.06.2018 з нього на користь доньки [PERSON] стягнуті аліменти на період її навчання у Харківському педагогічному університеті імені Г.С.Сковороди у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів. Оскільки рішення суду щодо стягнення аліментів на період навчання доньки ним виконується, а будь-які інші підстави для стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, відсутні, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. 28.01.2021 позивачкою [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, у якій вона вказала, що рішення суду про стягнення аліментів на повнолітню доньку відповідачем виконується не належним чином, про що свідчить наявність заборгованості, у зв`язку з чим державним виконавцем винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві полювання та користування зброєю. Станом на 01.01.2021 заборгованість зі сплати аліментів складає 5 829,75грн., тому посилання відповідача на сумлінне виконання рішення суду є недоречним. У судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, підтримавши доводи, зазначені у відзиві. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, встановив обставини та відповідні правовідносини, що виникли у справі. Встановлено, що з 12 вересня 1998 року по 21 квітня 2017 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі між собою (а. с. 3). Сторони мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Довідкою Харківського національного педагогічного університету імені Г.С.Сковороди за вих. № 27 від 01.12.2020 підтверджено, що [PERSON] є здобувачем вищою освіти (І рівня) 4 курсу денного відділення юридичного факультету цього навчального закладу. Навчання здійснюється за контрактом, термін навчання 01.09.2017 - 30.06.2021 (а.с.7). З договору про надання освітніх послуг на комерційній основі від 01.08.2017, укладеного між Харківським національним педагогічним університетом імені Г.С.Сковороди та [PERSON] встановлено, що загальна вартість навчання [PERSON] становить 44000грн. (а.с.8). Крім цього, довідкою вищевказаного навчального закладу за вих. № 01/10-755 від 03.12.2020 підтверджено, що [PERSON] проживає у гуртожитку та за період з 01.09.2017 по 03.12.2020 сплачено 18 012,90 грн (а.с.8). Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04.06.2018 у справі № 628/818/18, провадження № 2/628/629/18 з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 19.03.2018, до закінчення нею навчання на юридичному факультеті Харківського національного педагогічного університету імені Г.С.Сковороди, тобто до 30.06.2021 (а.с.5-6). Частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Положення статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 Сімейного кодексу України визначають декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, статтею 199 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 Сімейного кодексу України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів враховується вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються. Саме такі висновки щодо застосування статті 185 Сімейного кодексу України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15. Судовим розглядом встановлено, що при ухваленні рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, було враховано, що її навчання в університеті здійснюється на контрактній основі, стипендії вона не отримує, проживає у гуртожитку, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що вона потребує матеріальної допомоги від батька на період навчання, та з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу. Суд не приймає до уваги посилання позивача на неналежне виконання [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів, як підставу для стягнення додаткових витрат, оскільки довідкою ФОП [PERSON] , де працює відповідач, підтверджено, що за період з грудня 2019 року по листопад 2020 року включно з заробітної плати [PERSON] щомісяця утримуються аліменти (а.с.30). Крім того, суд зазначає, що стягнення заборгованості по аліментам не є предметом цього позову, а уразі ухилення або перешкоджання виконання судового рішення та вимог державного виконавця в межах виконавчого провадження з боку боржника із застосуванням дій, які унеможливлюють виконання рішення, стягувач, яким у даному випадку є безпосередньо [PERSON] , не позбавлена можливості виступати активним учасником виконавчого провадження і стимулювати державного виконавця письмово до вчинення процесуальних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, оскаржувати його дії в порядку цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи, що додаткові витрати, які складаються із вартості навчання та проживання за місцем знаходження навчального закладу, були викликані не особливими обставинами, а бажанням [PERSON] продовжити навчання у Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С.Сковороди, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв`язку з їх необґрунтованістю, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717 св 18.

Outcome: dismissed