Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка зазначила, що з 13 травня 2013 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Від даних відносин вона має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З листопада 2014 року сторони проживають окремо один від одного. Матеріальної допомоги відповідач на утримання сина не надає, в житті та розвитку дитини участі не приймає. Аліментів на користь третіх осіб відповідач не сплачує. В звязку з цим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд задовольнити їх, оскільки їй самотужки утримувати сина дуже тяжко, а відповідач добровільно допомагати не бажає. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. \~ Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку, що позов предявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 13 травня 2013 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від даних відносин вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю, позивачкою по справі та знаходиться на повному її утриманні (а.с.4,5). З листопада 2014 року сторони проживають окремо один від одного. Відповідач не виконує обовязки по піклуванню та утриманню своєї малолітньої дитини. Аліментів на користь третіх осіб відповідач не сплачує. Відповідно до ст.. 121 Сімейного кодексу України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖС № 260723 батьком дитини є [PERSON], тобто відповідач по справі (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст.. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обовязку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімумом для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Підтвердження викладених у позові обставин, їх доведеність та обґрунтованість, дозволяють суду задовольнити вимоги позивача, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частики від заробітної плати (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved