Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, стягнених з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2011 року у розмірі 300 грн та просила стягувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 23.03.2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 24.05.2011 року було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, після чого вона змінила прізвище з [PERSON] на - [PERSON] . [PERSON] шлюбі [INFO] народився син - [PERSON] . Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. 13.09.2011 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси з відповідача на її користь на утримання сина стягнуто аліменти в розмірі 300 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Цих коштів на утримання сина не вистачає. Так на теперішній час мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а стягувані на її користь аліменти вочевидь менше гарантованого державою мінімуму. Їй не вистачає коштів на утримання дитини, так як син росте, потрібні кошти на його розвиток, школу, її доходи на теперішній час не виросли. Таким чином, вважає, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів, визначених рішенням Малиновського районного суду від 13.09.2011 року аліментів, на аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на дитину щомісячно, до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.\~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом\~\~встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.03.2007 року. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.05.2011 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка відновила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». (а.с.8) Від спільного життя мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 21.05.2015 року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №506. (а.с.9) Після розірвання шлюбу син проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою №693 від 23.04.2019 року виданою виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради. (а.с.10) Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2011 року на її користь з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 300 грн щомісячно до досягнення сином повноліття. (а.с.11) Рішення набрало законної сили та було звернуто до виконання. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях, щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч.3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст. 192 CK України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст.192 СК, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, зміни сімейного стану, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. Пправова позиція Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13). Таким чином, суд приходить до висновку, що право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Позивачка просить переглянути розмір аліментів у зв`язку з погіршенням свого матеріального становища, зміни сімейного стану. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка отримує аліменти з відповідача на утримання сина по 300 грн щомісячно. Позивачкою доведено, що змінився на теперішній час її майновий стан. Таким чином рівень її життя станом на 2019 рік суттєво різниться з рівнем життя 2011 року. Суд також вважає, з огляду на зміни в законодавстві, даний розмір аліментів не є достатнім для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного розвитку дитини, оскільки є меншим від мінімального розміру аліментів, гарантованого державою, також з часу ухвалення судового рішення про стягнення із відповідача аліментів, збільшився вік дитини, у зв`язку із чим збільшилися й витрати на її утримання, зросли ціни на одяг, продукти харчування та інші товари, необхідні дитині. Збільшення цих витрат погіршують майновий стан позивача, на утриманні якої перебуває дитина. Таким чином, враховуючи майновий стан позивача, мінімальний розмір аліментів відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за\~ Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», тому\~ у суду є підстави для зміни способу стягнення аліментів визначених рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2011 року аліментів. Суд вважає можливим змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, аліменти у зміненому розмірі стягуються з дня набрання чинності рішенням суду. Правилами ч. 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору за подання до суду позовних заяв майнового характеру визначається п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ та на час розгляду справи становить 768,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved