Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд із вказаним вище позовом в обґрунтування якого посилається на те, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 3293 від 05 листопада 1999р., виданим державним нотаріусом 2-ої Дрогобицької державної нотаріальної контори, являється власником житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою с.Летня, вул..Б.Хмельницького, 32, Дрогобицький район, Львівська область. Згаданий житловий будинок із господарськими спорудами та будівлями розташований на земельній ділянці відповідного цільового призначення, яка перебуває у її користуванні, а до цього перебувала у користуванні її батьків у межах та розмірах, що зазначені на планах та інших картографічних зображеннях забудови села Летня, ця земельна (садибна) ділянка межує з однієї сторони із земельною ділянкою гр.[PERSON], а з іншої сторони із земельною ділянкою гр.[PERSON]. 29 серпня 2015 року між нею та [PERSON] виник конфлікт щодо розмежування їхніх земельних (садибних) ділянок, а саме під час намагання нею відновити частину металевого огородження її земельної ділянки зі сторони будинковолодіння гр.[PERSON] по межах реального користування, які існували з часу побудови житлового будинку № 32 разом із господарськими будівлями та спорудами. Відсутність вище згаданої частини металевого огородження її земельної ділянки по реальних її межах зі сторони домоволодіння [PERSON] викликано тим, що колишній зять відповідачки [PERSON] не мав фізичної змоги заїхати на її подвір'я трактором марки Т-150К, частково зруйнувавши цим великогабаритним транспортним засобом встановлене на той час із металевої сітки огородження її земельної ділянки зі сторони будинку [PERSON], внаслідок чого за її добровільною згодою на прохання [PERSON] та інших членів її сім'ї було тимчасово перемішено належну їй та одночасно пошкоджену зятем відповідачки металеву огорожу між її та сусідньою земельною ділянкою [PERSON] у сторону її земельної ділянки. Такі обставини підтверджуються власноручно наданою заявою сільському голові села Летня п.Нестору Ярославу Івановичу колишнім зятем відповідачки [PERSON], справжність підпису якого посвідчено сільським головою. Межі земельної ділянки, що перебуває у її користуванні, чітко визначені на топографічній карті села Летня 1969р., а також схемою-планом земельної ділянки, що завірена Летнянським сільським головою п.Р.Янісівим та землевпорядником Летнянської сільської ради п.Г.Гречаник. Згідно цього плану та картографічного зображення сусідніх земельних (садибних) ділянок її земельну ділянку та земельну ділянку відповідачки [PERSON] розділяє пряма лінія (а не крива, що намагається довести відповідачка). Відтак, коли вона почала проводити роботи щодо відновлення тимчасово переміщеного металевого огородження між своєю земельною ділянкою та сусідньою земельною ділянкою відповідачки з метою встановлення цього металевого огородження по межах земельної ділянки, що перебуває у її законному користуванні (оскільки ця спірна частина земельної ділянки ніколи не вилучалась із її землекористування у передбаченому законом порядку, а вона ніколи не відмовлялась у добровільному порядку від користування цією частиною земельної ділянки), то, як уже зазначалось вище, між нею та відповідачкою виник спір, що переріс у локальний конфлікт, під час якого син відповідачки Петро зруйнував встановлені нею металеві стовпці, а сама відповідачка заявила, що вона ніколи не дозволить відновити їй огородження своєї земельної ділянки по межах, які були до моменту його тимчасового переміщення. Такі вищенаведені дії відповідача [PERSON] є незаконними та грубо порушують ряд її законних прав та інтересів, а також порушують ряд законних прав та інтересів членів її сім'ї, що полягають у безперешкодному користуванні її земельною (садибною) ділянкою для обслуговування належного їй на праві власності житлового будинку разом із господарськими спорудами та будівлями, що розміщенні на земельній ділянці по вулиці [PERSON], 32 у селі Летня, Дрогобицького району. З метою врегулювання вищезазначеного земельного спору (конфлікту) у позасудовому порядку 10 вересня 2015р. вона звернулась із відповідною заявою до сільського голови села Летня - [PERSON] Однак, у відповідь на таке звернення, на її думку вона отримала лише копію формально складеного акту комісії Летнянської сільської ради від 02.10.2015р. за результатами розгляду заяви гр.[PERSON] Згідно цього акту комісії сільської ради із незрозумілих їй підстав та причин, із посиланням на норми невідомого законодавчого акту, комісія повідомила та рекомендувала їй, що встановлення та відновлення на місцевості меж землеволодінь і землекористувань є однією із складових землеустрою, а землеустрій здійснюється державними та іншими землевпорядними організаціями за рахунок коштів громадян та юридичних осіб. При цьому, всупереч певних положень Земельного кодексу України, ЗУ «Про місщве самоврядування в Україні» Летнянська сільська рада Дрогобицького району Львівської не вжила жодних інших дієвих заходів з метою реального врегулювання та вирішення цього земельного спору, а здійснила лише формальне посилання на положення пункту 5 статті 158 Земельного кодексу України, згідно якого у разі незгоди власників землі або землекористувачів із рішенням органів місцевого самоврядування, спір вирішується у судовому порядку (хоча й жодного рішення із вирішення такого спору сільською радою прийнято не було), з врахуванням наведеного у неї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] та захисник відповідача [PERSON], в судовому засіданні просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі через недоведеність та безпідставність позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Летнянська сільська рада [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог покладалася на думку суду. Свідок [PERSON], суду пояснив, що являється сусідом сторін, і хоче, щоб між сусідами і на далі був проїзд, щоб він вільно міг добиратися до своєї земельної ділянки, яка знаходиться трохи вище, що стосується меж земельної ділянки позивачки, чіткої відповіді не дав оскільки не пам»ятає. Свідок [PERSON], яка являється дочкою відповідача, суду пояснила, що позивачка являється скандальною особою і судиться із всіма сусідами, і тепер хоче ще й захопити частину дороги (заїзду), яка веде до домоволодіння її матері [PERSON] Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного: Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивачу належить на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 3293 від 05 листопада 1999р., виданого державним нотаріусом 2-ої Дрогобицької державної нотаріальної контори, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою с.Летня, вул..Б.Хмельницького, 32, Дрогобицький район, Львівська область. Дане будинковолодіння розташоване на неприватизованій земельній ділянці, ця земельна (садибна) ділянка межує з однієї сторони із земельною ділянкою гр.[PERSON], а з іншої сторони із земельною ділянкою гр.[PERSON], яка являється власником будинковолодіння № 30, що також не оспорюється учасниками справи. Крім цього судом також встановлено, що позивач та відповідач перебувають у конфліктних сусідських відносинах, тобто між ними відсутнє добросусідство. Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту За принциповими положеннями ст.ст.\~10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1\~ст. 60 ЦПК України. Згідно частин 1, 2 та пункту б) частини 3 статті 152 Земельного кодексу України «Способи захисту прав на земельні ділянки» держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують прав або створюють небезпеку порушення прав (в даному випадку шляхом відновлення тимчасово переміщеного огородження спірної частини земельної ділянки і шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкод під час здійснення нею робіт із відновлення цього огородження по межах, що існували до моменту його тимчасового переміщення). Частинами 1 та 2 статті 158 Земельного кодексу України «Органи, що вирішують земельні спори» передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин; виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Водночас, статтею 141 Земельного кодексу України «Підстави припинення права користування земельною ділянкою» встановлено виключний перелік підстав, за яких особа позбавляється права на користування тією чи іншою земельною ділянкою або її частиною. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що жодної добровільної письмової відмови від позивачки щодо користування спірною частиною земельної ділянки по вулиці Б.Хмельницького, 32 у селі Летня Дрогобицького району до Летнянської сільської ради не надходило, спірна частина земельної ділянки не вилучалась у неї як законного землекористувача у будь-який встановлений законом спосіб із будь-яких законних підстав, то вона і надалі є законним користувачем спірної частини згаданої земельної ділянки та має усі законні права вимагати від відповідача [PERSON] усунення перешкод у користуванні цією земельною ділянкою та у встановленні (відновленні) металевого огородження спірної частини цієї земельної ділянки, а тому позов є підставним та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved