Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 01 червня 2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що неповнолітній син на даний час проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов»язків матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Самостійно належним чином забезпечити всім необхідним дитину не може так, як працює вчителем початкових класів у Висічанській ЗОШ 1 ступеня, Борщівського району та отримує мінімальну заробітну плату, яка є єдиним джерелом доходу їх сім»ї. Витрати на сина є значними такий є учнем 1-го класу Стрілківецької початкової ЗОШ 1 ступеня, що обумовлює додаткові витрати пов»язані з забезпеченням навчального процесу. Так, для підготування сина до навчального року нею було витрачено більше 5000 грн. для придбання шкільної форми, одягу, взуття, підручників та іншого шкільного приладдя. Крім того, стан здоров»я сина є незадовільним від отриманих після аварії травм, переніс операцію, потребує лікування та посиленого харчування. При цьому вказала, що відповідач працює комбайнером у ТОВ «Золота нива», де отримує заробітну плату близько 3000-4000 грн. в місяць, інших утриманців не має. А тому, просила суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на місяць. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник [PERSON], позов з підстав, наведених у поданій до суду заяві підтримали повністю. При цьому, позивач пояснила, що сторони разом не проживають близько 6-ти місяців, на даний час вирішують питання щодо розірвання шлюбу, проте, протягом цього часу відповідач спілкується з сином, купляє для такого необхідні речі. Але коштів на утримання дитини не надає, хоча такі потрібні для забезпечення навчального процесу сина. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що на даний час офіційного місця роботи не має, через незадовільний стан здоров»я змушений частину доходу витрачати на лікування. Крім того, щодо наведених у позовній заяві позивачем обставин заперечив, оскільки опікується сином, так щодня провідує його, відвозить до школи та забирає звідти, купує необхідні речі та продукти харчування, спілкується у вільний час, а тому твердження позивача, що дитина повністю знаходиться на її утриманні дійсності не відповідають. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що сторонами не оспорювалося, стверджено копією свідоцтва про народження серії 1-ИД № 086278, виданого 17 грудня 2008 року Стрілковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Сторони на даний час перебувають в офіційному шлюбі, проте разом не проживають близько 6-ти місяців, спільне господарство не ведуть, позивач разом з малолітньою дитиною проживає в [INFO], що стверджено копією свідоцтва про шлюб серія 1-ИД № 122300, виданого повторно Стрілковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області 24 листопада 2015 року, довідкою виконкому Стрілковецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області № 921 від 24.11.2015 року. Позивач [PERSON] проживає з сином у будинку, належному її батькам, в якому крім них зареєстровано та проживає ще 2 повнолітні особи - мати позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON], що стверджено довідками Стрілковецької сільської ради № 921 від 24.11.2015 року, № 1077 від 17.12.2015р., актом обстеження житлово-побутових умов від 17.12.2015р. Поряд з тим, встановлено, що відповідач [PERSON] з 08.12.2015р. не працює, до того, з 05.06.2015р. працював трактористом-машиністом ТОВ «Золота Нива» по трудовому договору. На даний час проживає разом з батьком в с. Стрілківці. Інших доходів не має. В період з 15.02.2011р. неодноразово лікувався, в тому числі 06.12.2012 року переніс оперативне втручання, в зв»язку з чим потребує витрат, пов»язаних з лікуванням та реабілітацією. Що в ході судового розгляду було стверджено даними внесеними в трудову книжку, довідками Стрілковецької сільської ради №№ 1105, 1106 від 25.12.2015р., випискою № 20325 з медичної карти хворого Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні за період з 15.02. по 03.03.2011р., випискою з історії хвороби ТзОВ «Центр травматології та ортопедії» шведсько-української клініки в період з 06.12.2012р. по 09.12.2012р., актом дослідження стану здоров»я Борщівської ЦРКЛ від 26.03.2015р. В ході судового розгляду сторонами були визнані ті обставини, що відповідач не самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, приймає активну участь у спілкуванні з дитиною, допомагає таку утримувати, що в силу ст. 61 ЦПК України, суд не знаходить таким, що підлягає доказуванню. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком неповнолітньої дитини, то зобовязаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд виходить з того, що зважаючи на обставини, встановлені в ході судового розгляду справи, а саме те, що відповідач є працездатним, отримує нерегулярний дохід оскільки працює періодично, від утримання дитини не самоусунувся, стягненню з відповідача підлягають аліменти у мінімальному розмірі. Такий висновок суд обґрунтовує і тим, що сторони, які є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], в рівній мірі несуть обовязки щодо його виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на позивача чи відповідача. При цьому, суд виходить з того, що позивачем на підтвердження обставин, якими обгрунтовано позовні вимоги, в частині понесених витрат на утримання дитини, незадовільного стану його здоров»я, жодних доказів надано не було. Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач отримує регулярний дохід, є непрацездатним, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. При визначені розміру стягуваних аліментів, суд виходить з розміру 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний Бюджет на 2015 рік» та визначає такий у сумі 485 грн. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 236,3 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184 СК України, ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2015р.,

Outcome: approved