Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка постійно проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач вихованням доньки не займається, аліменти не сплачує, матеріальної допомоги не надає, дитину не відвідує та їй не телефонує. Також відповідач зловживає алкоголем та не має постійного місця роботи. Відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками. Також [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки. Дніпровською селищною радою було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його доньки - [PERSON]. На підставі вищевикладеного позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його доньки - [PERSON]. До початку розгляду справи по суті, позивач подала заяву про збільшення позовних вимог та просила суд також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що відповідач є негативним прикладом для дитини: він зловживає алкоголем, є безвідповідальною людиною та поганим батьком. Дитина його майже не пам'ятає, оскільки він не відвідує доньку, не цікавиться її життям. Жодних перешкод у спілкуванні з дитиною ні позивач, ні інші особи не чинять. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач також не надає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суду пояснив, що дійсно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, оскільки не мав постійного місця роботи. Не приїжджає навідувати дитину, оскільки не бажає її травмувати. Відповідач підтвердив свою згоду на позбавлення його батьківських прав, оскільки також вважає, що неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, органу опіки та піклування в особі Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в судовому засіданні проти задоовлення позовних вимог не заперечувала, зауваживши, що Дніпровською селищною радою було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON]. Прокурор в судовому засіданні вважав за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітньої доньки та за можливе задовольнити позовні вимоги. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, вислухавши думку малолітньої дитини, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.9). Дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Дніпровської селищної ради № 507 від 16 червня 2014 року (а.с.8). Вихованням [PERSON] займається її мати, [PERSON]. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, що підтверджується показами свідків та письмовими доказами. Так свідок [PERSON], суду показала, що вже півтора роки її донька, [PERSON], мешкає разом з нею. Відповідач спочатку приїжджав до доньки, а останнім часом взагалі припинив спілкування з дитиною та цікавитись її життям, навіть по телефону, хоча ніхто йому не перешкоджає в спілкуванні. Допомоги ніякої по вихованню та утриманню дитини відповідач не надає. Згідно з довідкою Дніпровської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 20 червня 2014 року [PERSON], 2009 року народження, відвідує медичний заклад разом з мамою, бабусею або дідусем (а.с.10). Відповідно до відомостей, наданих Дніпровським дошкільним навчальним закладом №2 «Дзвіночок», який відвідує [PERSON], 2009 року народження, батько дитини жодного разу до дитячого садка не приходив. Вихованням дитини займається матір та допомагають бабуся з дідусем (а.с.11). 28 серпня 2014 року Дніпровською селищною радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було прийнято рішення № 35/1 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON], 2009 року народження (а.с.15). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини, [PERSON], не забезпечує її медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею, не утримує її, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що, на думку суду, необхідно розцінювати як ухилення від обов'язку щодо виховання дитини, а тому позовні вимоги [PERSON], про позбавлення [PERSON] батьківських прав є законними та обґрунтованими. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язки по утриманню своєї малолітньої доньки, [PERSON], добровільно допомогу на її утримання не надає. Відповідно до ст. ст. 166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, навіть якщо вона позбавлена батьківських прав. Відповідно до положень ст.ст. 182, 183 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на корись позивача. Окрім того, за подання позову про стягнення аліментів позивача звільнено від сплати судового збору у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави. Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved