Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи без самостійних вимог не предмет спору: [PERSON], Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування двосторонньої реституції, мотивуючи позовні вимоги наступним. 3 лютого 2016 року вона придбала автомобіль марки «HYUNDAI», реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Продавцем автомобіля був відповідач ПАТ «Ідея Банк», який діяв від імені власника транспортного засобу заставодавця [PERSON] Вважає, вказаний вище договір купівлі-продажу недійсним, оскільки він вчинений під впливом помилки. Стверджує, що після укладення спірного договору їй стало відомо про те, що транспортний засіб оголошено у розшук у межах кримінального провадження №12015200440006397, внесеного до ЄРДР на підставі заяв [PERSON] Вказаний факт не був відомий сторонам договору. Зазначена обставина позбавляє її можливості зареєструвати право власності на придбаний автомобіль, а відтак порушує її права та інтереси. Просить суд визнати недійсним та таким, що вчинений в результаті помилки договір купівлі-продажу автомобіля марки «HYUNDAI», модель і-10, легковий комбі-В, 2013 року випуску, номер шасі MALAM51BBEM464620, колір синій, укладений 03.02.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» (ЄДРПОУ 19390819) від імені [PERSON] та [PERSON] (ІПН [NUMBER]), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №292; застосувати наслідки недійсності у вигляді реституції та привести сторони договору купівлі-продажу автомобіля, укладеного в порядку ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію їх обтяжень» у первісний стан, в тому числі шляхом здійснення наступних дій: ПАТ «Ідея Банк» повернути [PERSON] (ІПН [NUMBER]) грошові кошти в сумі 173\~500 грн., сплачені за договором купівлі-продажу транспортного засобу; ПАТ «Ідея Банк» відновити записи у державному реєстрі обтяжень рухомого майна щодо обтяження предмету застави, а саме автомобіля марки «HYUNDAI», модель і-10, легковий комбі-В, 2013 року випуску, номер шасі MALAM51BBEM464620, колір синій в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №910.25068 від 27.11.2013 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON]; [PERSON] (ІПН [NUMBER]) повернути ПАТ «Ідея Банк» (ЄДРПОУ 19390819) автомобіль марки «HYUNDAI», модель і-10, легковий комбі-В, 2013 року випуску, номер шасі MALAM51BBEM464620, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ. У судове засіданні позивачка та представник відповідача не зявилися, подали клопотання про проведення розгляду справи без їх участі. Від представника ПАТ «Ідея Банк» надійшла заява про визнання позовних вимог, яку суд бере до уваги при винесенні рішення. Треті особи у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідом хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. Відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] (Покупець) та ПАТ «Ідея Банк» від імені якого діє [PERSON] (Продавець), який є одночасно заставодержателем за договором застави транспортного засобу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 11.12.2013 року за р.№3943, заставодавцем за яким є [PERSON] укладено договір купівлі-продажу від 03.02.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №292 (а.с.7-8). Частиною 1\~ст. 215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 13, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2\~ст. 203 ЦК) Відповідно до ч.3\~ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 5\~ст. 203 ЦК України\~встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1\~ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчиняла правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі, неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на обставини, які згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, можуть бути підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсними, як такого, що вчинений під впливом помилки, що відповідно знайшло своє підтвердження у матеріалах справи та не оспорювалося сторонами. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.\~\~ Як встановлено матеріалами справи, транспортний засіб «HYUNDAI», модель і-10, легковий комбі-В, 2013 року випуску, номер шасі MALAM51BBEM464620 оголошено у розшук у межах кримінального провадження №12015200440006397, внесеного до ЄРДР на підставі заяв [PERSON] Вказаний факт не був відомий сторонам спірного правочину. ПАТ «Ідея Банк» неодноразово зверталося до органів поліції стосовно безпідставного оголошення у розшук заставного транспортного засобу. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 рік) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено статтею 41 Конституції України, якою встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.\~Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша\~статті 216 ЦК\~застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочин. За таких підстав суд вважає, що договір купівлі-продажу є таким, що не відповідає вимогам ст.ст.\~203,\~215,\~229 ЦК України, а отже є недійсним, а тому позов [PERSON] підлягає до задоволення.

Outcome: approved