Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, яку мотивувала тим, що у 2011р. позивач нетривалий час проживала з відповідачем [PERSON] як чоловік і жінка без укладення шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого є [PERSON] . З 04.12.2011р. сторони проживають окремо. Позивач [PERSON] разом з новонародженим сином була вимушена проживати у своїх батьків у Срібнянському районі Чернігівської області. Дитина постійно проживає разом з позивачем, ходить до школи у м. Києві, де тимчасово працює позивач. Оскільки батько дитини перестав спілкуватись з позивачем [PERSON] та сином, то позивач позбавлена можливості погоджувати з ним питання щодо виховання дитини, зокрема виїзду дитини за кордон на період шкільних канікул. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина не приймає бо створив іншу сім`ю. [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача [PERSON] з питань виховання дитини, але відповіді так і не отримала. Тому, [PERSON] звернулася до суду з позовом і просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] із позивачем [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки представник позивача [PERSON] в наданій до суду заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 09.02.2021р. на підставі ст.ст.280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 31.07.1997р. Срібнянським РВ УМВС України в Чернігівській області, [PERSON] , [INFO] з 02.11.1996р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 30.10.2012р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №910, [PERSON] народився [INFO] , батьками записані - [PERSON] та [PERSON] . З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №00011280682 від 30.10.2012р., державна реєстрація актового запису про народження дитини [PERSON] , (актовий запис №910 від 30.10.2012р.) проведена відповідно до статті 126 СК України. Відповідно до копії заяви серії ННА 241905, посвідченої 26.12.2017р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Михайловським А.Т., зареєстрованої в реєстрі за №4513, батько [PERSON] , [INFO], не заперечує проти поїздок по території України та тимчасових виїздів за межі України до Ізраїлю у період з 01.01.2018р. по 01.04.2018р. та повернення назад в Україну його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у супроводі його матері [PERSON] , [INFO] Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2018р. (ВП №57289312), на підставі судового наказу №746/345/18, виданого 20.07.2018р. Срібнянським районним судом Чернігівської області, відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №746/345/18 про стягнення з [PERSON] щомісячно, починаючи з 20.06.2018р., аліментів на користь [PERSON] на неповнолітню дитину [PERSON] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. З копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №207 від 03.02.2020р. видно, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25.09.2015р. по теперішній час. Згідно довідки №70 від 31.03.2020р., виданої виконавчим комітетом Срібнянської селищної ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за цією ж адресою зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її утриманні. Відповідно до копії акту обстеження умов проживання №33 від 10.02.2020р. для дитини створені задовільні умови для проживання. Згідно листа Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації №103008-1636 від 01.06.2020р., позивач [PERSON] проживає разом із малолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо визначення місця проживання [PERSON] із позивачем [PERSON] , суд враховує наступне. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). Згідно ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У 6-му принципі Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, яку Україною було ратифіковано у встановленому законом порядку та яка діє на час виникнення спірних правовідносин, дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості. Окрім того вказаним принципом закріплено, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли наявні виключні до того обставини, бути розлученою із матір`ю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В судовому засіданні достовірно встановлено, що матір`ю створено належні умови для проживання та виховання дитини, позивач має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, тому в її інтересах, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю. Обставини викладені [PERSON] в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку із чим позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141, п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80грн.

Outcome: approved