Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Демидівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті [PERSON], а саме: на ? частку житлового будинку, загальною площею 59,1 квадратних метра, житловою площею 37,3 квадратних метра та на ? частку господарських будівель і споруд, що розташовані по [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що [INFO] в смт.Демидівка Рівненської області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивачка вчасно прийняла спадщину, так як проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті. Відповідач [PERSON] набув права власності на ? частку житлового будинку, господарських будівель і споруд [ADDRESS] на підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 12.02.2015 року. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину не має, заповіту померлий не залишив. Приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області 16 липня 2014 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON] Однак при зверненні до нотаріуса щодо оформлення права власності на ? частку житлового будинку по [ADDRESS], позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дану частину житлового будинку з надвірними будівлями , так як у неї відсутні правовстановлюючі документи на дане майно. Тому позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить позовну заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Однак направив на адресу суду заяву, в якій вказавує про те, що позовні вимоги позивачки визнає повністю, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, повно та об'єктивно дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], гр. [PERSON] помер [INFO] /а.с.6/. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що позивачка є дружиною [PERSON] (а.с.7) Відповідно до вимог ст. 529 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.Згідно довідки № 171, виданої Демидівською селищною радою Демидівського району Рівненської області 25.02.2015, [PERSON] проживав в [ADDRESS] і склад сім»ї на день його смерті був слідуючий: [PERSON], 1929 року народження; [PERSON] - 1926 року народження, сестра, яка померла [INFO]; [PERSON] - 1959 року народження, син та [PERSON] - 1960 року народження, невістка. /а.с.8/. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 12.02.2015 року по справі № 558/442/14-ц, за відповідачем - [PERSON], як сином спадкодавця, визнано право власності на ? частку житлового будинку, господарських будівель і споруд [ADDRESS]. Відповідно до п.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вище вказаним рішення Демидівського районного суду Рівненської області, яке на сьогодні набрало законної сили і при розгляді справи брали участь ті ж самі особи, які беруть участь при розгляді даної справи, встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON], який помер [INFO]. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] прийняли спадщину після смерті чоловіка та батька [PERSON], померлого [INFO], оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців, які прийняли б спадщину після смерті [PERSON], в тому числі тих, які мали б право на обов'язкову частку спадкового майна, не встановлено.Крім того судовим рішенням встановлено , що у позивачки, окрім відповідача , було ще двоє синів-[PERSON]. та [PERSON], які після смерті свого батька [PERSON] в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини не подавали, в подальшому подавати не будуть і не претендують на майно після смерті батька. Отже обставини набуття позивачкою права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], які встановлені вище вказаним рішенням суду доказуванню під час розгляду даної справи не підлягають і за позивачкою підлягає визнанню право власності на ? частку вище вказаного домоволодіння. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2 від 16.02.2015 року вбачається, що право позивачки [PERSON] має бути захищене в судовому порядку, оскільки в неї відсутні документи, які підтверджують право власності на даний житловий будинок з надвірними будівлями / а.с. 14/. Ст. 392 ЦК України, що передбачає визнання права власності, вказує про те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати, суд покладає на відповідача, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 1). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 529, 549 ЦК Української РСР від 18.071963 року, ст. 16, 328, 392 ЦК України та

Outcome: approved