Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 18 серпня 2010 року, помер її батько [PERSON], а 13 лютого 2012 року померла її мати [PERSON]. Після їх смерті матері відкрилася спадщина на все належне їм спадкове майно, в тому числі, на житловий будинок № 5, що розташований по вул. Івана Франка в с .Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, який належав їм по 1/2 частині. 10 вересня 2009 року [PERSON] та [PERSON], на випадок своєї смерті зробили заповітні розпорядження, за якими все належне їм майно заповіли позивачці. На даний час зазначені заповіти є чинними, ніким не змінені та не скасовані. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батьків позивачка не змогла, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцями, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №74 від 09 вересня 2016 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Спорів з приводу заявлених ними вимог про спадкування зазначеного майна не існує. На підставі наведеного, просили визнати за нею, право власності на житловий будинок №5, загальною площею 69,54 кв.м., житловою площею 35,87 кв.м., розташованого по вул. Івана Франка в с.Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. Позивачка [PERSON]І.в судове засідання не з`явилася, однак її представник [PERSON] надав суду заяву, в якій просять дану справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять такі задовольнити. Представник відповідача, Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з'явився. Однак сільський голова, [PERSON], надіслала заяву, в якій просив розглянути справу без їхнього представника. Заперечень стосовно задоволення позовних вимог не має. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.\~ У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що 18 серпня 2010 року помер громадянин [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №55 та, виконкомом Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №105345 від 19 серпня 2010 року. 13 лютого 2012 року померла громадянка [PERSON] ГаннаМиколаївна, про що складено відповідний актовий запис №11 та, виконкомом Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №135851 від 11 лютого 2012 року. Після їх смерті відкрилася спадщина на все належне їм майно, в тому числі на житловий будинок №5 з надвірними спорудами, що розташований по вул. Івана Франка в с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, який належав останнім у рівних частках (по 1/2 кожному). Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок. Згідно ст. ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При житті, [PERSON] та [PERSON], 10 вересня 2009 року, було складено заповіти, якими все належне їм майно і все те, що належить їм заповіли позивачці [PERSON]. На день звернення до суду заповіти, складені [PERSON] та [PERSON] в користь позивачки, є чинними ніким не оскаржені та не скасовані, підтвердженням чого являються [PERSON] зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45023357 від 09 вересня 2016 року та №45167483 від 22 вересня 2016 року. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно суд звертає увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства та застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначенні року побудови зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Довідкою №2942 від 13.09.2016 року виданою виконкомом Верхньоводянської сільської ради, доведено, що за нині померлими [PERSON] та [PERSON], згідно відомостей з погосподарської книги числився житловий будинок №5, з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Івана Франка в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на спадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, оскільки проживала разом з спадкодавцями на день їх смерті, доглядала за ними а також вела з ними спільне господарство. Дане підтверджується довідками виконкому Верхньоводянської сільської ради № 2944 та № 2943 від 13 вересня 2016 року. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Вимоги про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved