Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.10.2009 року у справі № 2-1187/09 з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у частці 20 відсотків від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення було звернуто до примусового виконання. Також вказує, що з 2010 року і по даний час вона з відповідачем [PERSON] проживає разом, веде спільне господарство, разом виховують дітей, шлюбні відносини між ними не припинені. Крім того, в цей час в них народилося ще двоє дітей: [PERSON], [PERSON], [INFO]. Також за вказаний період вони придбали чотирьохкімнатну квартиру, в якій і проживають однією сімєю. Однак відповідач до даного часу продовжує сплачувати їй аліменти на виконання рішення суду від 14.10.2009 року на утримання дочки [PERSON], [INFO], яку він і так утримує. Вказує, що таке утримання аліментів на даний час вже є не доцільним, оскільки вони з відповідачем проживають разом, спільно виховують та утримують своїх неповнолітній дітей. А тому, просить: припинити примусове стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]; визнати виконавчий лист, відповідно до якого стягуються з [PERSON] на її (позивачки) користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] таким, що не підлягає виконанню з моменту набрання рішенням законної сили. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.11.2018 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та пояснив, що вони з позивачкою проживають однією сімєю, спільно виховують та утримують трьох неповнолітніх дітей, в тому числі і [PERSON], [INFO], на утримання якої він до даного часу сплачує аліменти. Тому просив припинити стягнення з нього аліментів, які утримуються на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.10.2009 року на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.10.2009 року у справі № 2-1187/09 з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у частці 20 відсотків від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення було звернуто до примусового виконання. Також в судовому засіданні встановлено, що сторони ([PERSON] та [PERSON]) до даного часу проживають однією сімєю, у шлюбі, спільно виховують та утримують трьох неповнолітній дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В звязку з цим, позивачка вважає за недоцільне подальше стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], які стягуються з відповідача на виконання рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.10.2009 року, оскільки відповідач і так утримує їх спільну дочку. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства»\~ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти\~це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає в повній сімї, разом з батьком [PERSON] та матірю [PERSON], які і утримують її, при цьому мати дитини відмовляється від стягнутих на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та припинення стягнення з [PERSON] аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Канівського міськрайонного суду м. Черкаси від 14.10.2009 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у частці 20 відсотків від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в частині визнання виконавчого листа, відповідно до якого стягуються аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказані вимоги підлягають розгляду в порядку, визначеному ст. 432 ЦПК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З огляду на те, що суд прийшов висновку про задоволення позову, то судовий збір слід покласти на рахунок відповідача. Оскільки відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, то судовий бір необхідно віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial