Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON]\~ звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] (по тексту [PERSON]В.), третя особа - Мякотівська сільська рада Ізяславського району Хмельницької області про\~ визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться\~ по вул. Чулкова, 23-а, в с. Мякоти Ізяславського району Хмельницької області,\~ що належить позивачу на праві приватної власності. В обгрунтування позовних вимог зазначає наступні обставини. Зазначає, що є власницею домоволодіння, яке знаходиться по вул. Чулкова, 23-а, в с. Мякоти Ізяславського району Хмельницької області. Вказує, що право власності стверджується Рішенням Ізяславського районного суду від 15.08.2008 року. Разом з тим, на даний момент у будинку є зареєстрованим [PERSON], який являвся чоловіком онуки [PERSON], шлюб між якими було розірвано. Звертає увагу на те, що [PERSON] був зареєстрований у вказане домоволодіння за згоди власника, однак останній тривалий час в житловому будинку не проживає, не несе жодних витрат по його обслуговуванню, у добровільному порядку не знявся з реєстрації. Вважає, що така ситуація порушує права як власника житла, а сам факт реєстрації відповідача в будинку обмежує право власності на нього та створює певні перешкоди у вільному користування ним. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Додатково зазначила, що будь-яких усних чи письмових домовленостей між відповідачем та позивачем стосовно його проживання у будинку чи про збереження за ним житлової площі за період його не проживання - не існує, жодних речей відповідача у даному будинку немає. Участі в утриманні даного будинку, сплаті комунальних послуг тощо, відповідач також не бере. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. У відповідності до ст. ст.\~169, ч. 4,\~226 ЦПК України\~суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Третя особа у судове засідання уповноваженого представника не забезпечила, проти позовних вимог не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, [PERSON]\~, є власницею житлового будинку, який знаходиться по вул. Чулкова, 23-а, в с. Мякоти Ізяславського району Хмельницької області, що стверджено Рішенням Ізяславського районного суду від 15.08.2008 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 10), технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду інвентарний номер 166, реєстровий номер 1/171(а.с.12-14). Згідно довідки Мякотівської сільської ради Ізяславського району від 18.01.2017 р. №90 в житловому будинку, який знаходиться вул. Чулкова, 23-а, в с. Мякоти Ізяславського району Хмельницької області зареєстрований [PERSON] колишній чоловік онуки позивача [PERSON], який там не проживає. Крім того, встановлено, що згідно Рішення Ізяславського районного суду від 19.02.2016 року (набрало законною сили 11.03.2016 р.) було розірвано шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON]. Згідно показань, допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] позивач у справі - [PERSON]\~, є дійсно власницею житлового будинку, який знаходиться по по вул. Чулкова, 23-а, в с. Мякоти Ізяславського району Хмельницької області, а [PERSON] там вже тривалий час не проживає, хоч і зареєстрований. У ході розгляду справи встановлено, що на даний час у зазначеному будинку відповідач продовжує бути зареєстрованим, однак не проживає тривалий час (більше одного року), з моменту розірвання шлюбу з онукою позивача у справі, в добровільному порядку не знімається з реєстрації, чим перешкоджає позивачу у реалізації його права власності на житло. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження. Частинами 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 41 Конституції України «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю». Ніхто не можу бути позбавлений права власності, окрім як на підставах, встановлених Законом.\~\~ Згідно ч. 1 ст. 316\~ЦК України- правом власності є право особи, на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст. 317\~ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 319 Цивільного Кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу\~ст. 383 цього ж Кодексу\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешканням для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно\~ст. 391 Цивільного кодексу\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. (ст. 405 ЦК України). Всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном (частини 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України). Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства і від вирішення таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Крім того, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі №6-709цс16 від 16.11.2016 року. Так, частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На думку Верховного Суду України, аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач не є членом сімї позивача, не є власником зазначеного майна, перешкоджає позивачу [PERSON]\~ у реалізації її права власності, суд вважає за необхідне визнати\~[PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться\~ по вул. Чулкова, 23-а, в с. Мякоти Ізяславського району Хмельницької області. Розподіл судових витрат здійснено у порядку ч. 1ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved