Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], третіх осіб Люботинського МС ГУДМС України в Харківській області, Люботинського КЖРЕП Люботинської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням В позовній заяві [PERSON] просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації. В газеті «Слобідський край» №21 від 18 лютого 2016 року опубліковано оголошення про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання, призначене на 24 лютого 2016 року. Треті особи Люботинська МС ГУДМС України в Харківській області, Люботинське КЖРЕП були належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце розгляду справи, направили лист до суду, в яких просили розглядати справу без участі представників. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем по справі докази, вислухавши свідків, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти, що підтверджуються наявними у справі доказами, та не оспорюються сторонами по справі, та відповідні їм правовідносини. Позивачка є наймачем квартири [ADDRESS], що вбачається з договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного між [PERSON] та Люботинським КЖРЕП (а.с.6-7). Відповідач [PERSON] зареєстрований на теперішній час в квартирі, що підтверджується довідкою АДБ ГУДМС України в Харківській області та довідкою Люботинського КЖРЕП (а.с.8-9,13) Як вбачається з довідок, відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 1998 року (а.с.11). [PERSON] не проживає в квартирі, наймачем якої є позивачка, з 2004 року, належних йому особистих або будь-яких інших речей в будинку не має. Факт не проживання відповідача [PERSON] в будинку понад один рік підтверджено актом обстеження, складеним від 22 грудня 2015 року, № 9 (а.с.96). Зазначене підтвердили в судовому засіданні 24 лютого 2016 року, свідки [PERSON], [PERSON], які не є родичами сторін, зацікавленими особами. Місце фактичного мешкання відповідача [PERSON] позивачці не відоме. Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи про те що відповідач не проживає у зазначеному будинку свідчать відповіді Люботинського ВМ Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 27 січня 2016 року № 192 та виконкому Люботинської міської ради Харківської області про відсутність звернень [PERSON] в період з 2013 року по теперішній час [PERSON] з заявами про порушення його прав на проживання за адресою [ADDRESS] (а.с.27-29). Із повідомлення українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Харківської дирекції центру поштового зв'язку №7 вбачається, що [PERSON] не здійснював передплату на періодичні видання, за адресою [ADDRESS] кореспонденцію за вказаною адресою на своє ім'я не отримує (а.с.39). Також до суду надійшла відповідь головного лікаря КП «Люботинська ЦМЛ», в якій зазначено, що відповідач за місцем реєстрації за медичною допомогою не звертався, лікаря не викликав. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку понад п'ять років безперервно без поважних причин, то суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані на законі і доказах, наданих суду. Статтею 41 Конституції України, ст.ст.316 - 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися свої майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном,на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Оскільки відповідач [PERSON] проживав в квартирі, розташованій за адресою [ADDRESS] як член сім`ї наймача квартири, але добровільно залишив родину і будинок, а наймач квартири - [PERSON] на збереження реєстрації відповідача в квартирі за адресою: [ADDRESS] не погоджується, тому через не проживання понад один рік відповідача в квартирі без поважних причин, [PERSON] є такою особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України у випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідач відсутній за місцем реєстрації не з підстав передбачених пунктами 1-7 с.1 ст. 71 Житлового кодексу України . На підставі ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Все вище наведене свідчить про те, що відповідач не проживає в квартирі за адресою [ADDRESS], більше шести місяців, особисті речі відсутні. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи та з наданих суду позивачем доказів вбачається, що [PERSON] утримуючи реєстрацію за адресою житлового будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], наймачем якого є [PERSON], порушує права останньої володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, які гарантовані їй, вимогами чинного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач по справі - [PERSON] не надав до суду доказів, які б свідчили про правомірність його не проживання безперервно без поважних причин понад один рік за адресою житлового будинку: [ADDRESS]. На підставі матеріалів даної цивільної справи та аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне: позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Судові витрати з позивачки не стягуються, оскільки вона сплатила судовий збір в повному обсязі при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved