Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка, в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги мотивувала тим, що 26.10.1996 року вона одружилася з [PERSON], відповідачем по справі, зареєструвавши шлюб у Королівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №7 (свідоцтво серії 1-НМ №269562 від 26.10.1996р., а.с. 5). Від даного шлюбу у них є дві неповнолітніх дитини: [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії 1-НМ №279263 від 06.02.2015р., а.с.7) та [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії 1-НМ №133260 від 20.09.2001р., а.с.6) Позивач вказує, що сімейне життя у них з часом почало погіршуватися, що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Просить позов задовольнити, розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, за змістом якої проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони тривалий час спільно не проживають, подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. Згідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Що стосується вимоги позову щодо визначення проживання неповнолітніх дітей, то відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. То з цього приводу слід вказати таке. Зважаючи на те, що між батьками досягнуто згоди щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки позивачка у своїй заяві підтримала свої позовні вимоги та просить залишити дітей проживати з нею, а відповідач\~ не заперечує щодо цього, то ця вимога позову в частині неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] теж підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], то необхідно зазначити наступне. Статтею 161 Сімейного кодексу України регулюється питання щодо вирішення спору між матір'ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. У відповідності до частини 1 статті 31 Цивільного кодексу України малолітньою є фізична особа, яка не досягла 14 років. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній [PERSON], народився 11 червня 2001 року, тобто на час судового розгляду йому виповнилось 17 років, а тому він не є малолітньою дитиною в розумінні ст. 31 ЦК України. За таких обставин, не вбачається порушення прав позивача щодо визначення місця проживання дитини, адже їх син, як особа яка досягла 14 років, сам має право вирішувати своє місце проживання, а відтак відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. В той же час за вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, позивачем заявлено дві позовних вимоги, а саме про розірвання шлюбу і про визначення місця проживання малолітньої дитини, однак оплачено судовим збором в розмірі 704,8 грн. лише одна заявлена вимога. Відтак, з відповідача всього слід стягнути 1409,6 грн. судового збору, з яких 704,8 грн. підлягають стягненню на користь позивача, а ще 704,8 грн. судового збору повинні бути сплачені за позовну вимогу немайнового характеру (визначення місця проживання малолітньої дитини) за реквізитами Івано-Франківського міського суду, а саме: отримувач коштів УК у м.Iвано-Франківськ, (22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37952250, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 31210206009002, код класифікації доходів бюджету 22030101). \~ На підставі наведеного, 31 Цивільного кодексу України,\~ ст.ст. 104, 109-112, 160, 161, 171 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial