Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У позові вказувала, що 02.10.2008 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №60. Заочним рішенням Вижницького районного суду від 03.04.2018 року по цивільній справі №713/247/18 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач є працездатним, фізично здоровим та може утримувати спільних дітей. Однак він не цікавиться вихованням дітей та не допомагає матеріально їх утримувати. Він здає в оренду квартиру за адресою: [ADDRESS] , юридичним власником якої є, а отже має додатковий дохід. Вважає, що відповідач може сплачувати щомісячно аліменти на утримання спільних дітей в сумі по 2000,00 грн щомісячно на кожну дитину. Всі судові витрати, які понесе в майбутньому, бажає стягувати з відповідача. У неї є складнощі з наданням суду доказу, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки не має доступу на даний час до квартири і у відповідача знаходяться правовстановлюючі документи на неї. Квартира була куплена в період зареєстрованого шлюбу. Просила стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину з відповідною індексацією, до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи по суті. В адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті. В адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності. Зазначив, що ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, офіційних доходів не отримує. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З наданих позивачкою доказів Судом установлено, що з 02.10.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 03.04.2018 року по цивільній справі №713/247/18 (провадження №2/713/196/18), яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано, що підтверджується його копією. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження: серія [NUMBER] , виданого 21.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області та серія [NUMBER] , виданого 20.10.2016 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Згідно довідки №653, виданої 16.04.2021 року виконавчим комітетом Вижницької міської ради неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачкою та відповідно знаходяться на її утриманні. Відповідач належної допомоги на утримання дітей не надає, доказів протилежного суду не надано. З наданої відповідачем довідки №732, виданої 05.05.2021 року виконавчим комітетом Вижницької міської ради Судом установлено, що він зареєстрований в [ADDRESS] », не працює, ІТД на території м. Вижниця не займається. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів судом установлено, що неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачкою та знаходяться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на їх утримання у належному розмірі не надає. Відповідач є здоровим чоловіком, аліменти нікому не платить, неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, офіційно не працює. Враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1300,00 грн щомісяця на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття. Позивачка не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі по 2000,00 грн щомісячно на кожну дитину. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial