Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою в якій просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку № 3/089 площею 0,0613 га для садівництва, яка розташована в с/т «Золотий ренет» в місті Дніпропетровську. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що на підставі рішення міськвиконкому № 249 від 19.02.98 р. гр. [PERSON], було видано державний акт на право власності на землю від 24.03.98р. за № 3369 на земельну ділянку № 3/89 у с/т «Золотий ренет» для садівництва площею 598 га. 21.05.1998 р. вказана земельна ділянка за договором купівлі-продажу № 5468, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] була придбана ним. 15.12.05 року він звернувся із заявою щодо переоформлення правовстановлюючого документу на землю. Однак, як йому стало відомо з відповіді від 27.02.2006 року ТОВ «Дніпропетровська межова компанія» рішенням міськвиконкому від 21.01.99 р. № 120 рішення № 249 від 19.02.98 р. стосовно гр. [PERSON] було визнано таким, що втратило чинність, а для передачі в приватну власність [PERSON], була визначена земельна ділянка площею 0,0613 га (за уточненими геодизичними вимірами). При цьому, державний акт виданий у 1998 році, своєчасно не був скасований. Згідно з рішенням № 120 був підготовлений новий державний акт на імя гр. [PERSON] за уточненою площею земельної ділянки 0,0613 га. Вказаний акт [PERSON] не був одержаний, а попередній не був скасований. Згідно відповіді управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 27.08.2014 року № 28/394, станом на 01.01.2013 року земельна ділянка № 3/89 розташована в с/т «Золотий ренет» в м. Дніпропетровську, зареєстрована за гр. [PERSON], для садівництва, на підтвердження чого видано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 22.03.1999 року, номер державної реєстрації 006369. Отже, враховуючи те, що право на переоформлення він має лише на земельну ділянку № 3/89 загальною площею 0,06132 га передану у власність [PERSON] на підставі рішення міськвиконкому від 21.01.99 р. №120, а в договорі купівлі-продажу № 5468, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] зазначено, що йому передається у власність земельна ділянка № 3/89 у с/т «Золотий ренет» для садівництва площею 0,0598 га, переданого гр. [PERSON] у власність на підставі рішення міськвиконкому № 249 від 19.02.98 р. то він опинився в ситуації за якої не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє імя. За викладених обставин він змушений звернутися до суду для визнання свого права власності на придбану у відповідача [PERSON]земельну ділянку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив предявлений позов задовольнити. В обґрунтування позову посилався на обставини викладені у позовні заяві. 07.07.2015 року надав заяву у якій просив розглядати справи за його відсутності, а позов задовольнити. Відповідачі заперечень проти позову не надали, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причин не повідомили, своїх представників до суду не направили, на підставі чого з урахуванням згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України, справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час судового розгляду, заперечень проти позову не надали, своїх представників до суду не направили. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 249 від 19.02.1998 року [PERSON] було виділено у приватну власність земельну ділянку № 3 / 89 у садовому товаристві (с/т) «Золотий ренет» на території Індустріального району міста Дніпропетровська для ведення садівництва. Площа земельної ділянки становить 0,0598 гектарів. Про видачу земельної ділянки складено і видано відповідачу державний акт, долучений до матеріалів справи у копії. За договором купівлі-продажу від 21 травня 1998 року позивач придбав у відповідача зазначену земельну ділянку. Договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 5468. Разом із тим, рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21 січня 1999 року №120 рішення № 249 від 19 лютого 1998 року стосовно гр. [PERSON] було визнано таким, що втратило чинність, а для передачі в приватну власність [PERSON], була визначена земельна ділянка площею 0,0613 гектарів (за уточненими геодизичними вимірами). Згідно з вказаним рішенням на ім'я відповідача було підготовлено та складено новий державний акт на право власності на земельну ділянку за уточненою площею земельної ділянки 0,0613 га. Вказаний акт [PERSON] не був одержаний. Згідно відповіді управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 27 серпня 2014 року № 28 / 394, станом на 01 січня 2013 року земельна ділянка № 3/89 розташована в с/т «Золотий ренет» в м. Дніпропетровську, зареєстрована за гр. [PERSON], для садівництва, на підтвердження чого видано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 22.03.1999 року, номер державної реєстрації 006369. При цьому в новому державному акті номер земельної ділянки зазначений як 3/089. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, серед яких вказано й договори, визначено також ст. 11 Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 626 ЦК Україні визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановленні або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч. 2 ст. 631 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу Українивизначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідне за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Здійснення права власності полягає в володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд, що передбачено ч. 1 ст. 319 ЦК України. Одним із способів захисту права власності є визнання його в судовому порядку. Зокрема, відповідно до ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями позивача, а також наданими суду письмовими доказами.

Outcome: approved