Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Черкаського державного технологічного університету, третя особа Первинна профспілкова організація Черкаського державного технологічного університету про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, оплату середнього заробітку за час вимушено прогулу та стягнення моральної шкоди. Свій позов обгрунтовує тим, що 23 жовтня 2014 року наказом Черкаського державного технологічного університету №366-к її було переведено на посаду виконувача обов'язків директора науково-технічної бібліотеки Черкаського державного технологічного університету на повну ставку заробітної плати. Наказом №494-к від 25 листопада 2015 року з мотивів закінчення строку дії трудового договору, вона була звільнена з роботи виконуючого обов'язки директора бібліотеки. Вказує, що її не було попереджено про звільнення, як це передбачено ст. 492 КЗпП України, у строки визначені законом наказ про звільнення для ознайомлення та під розпис їй не вручався. Також їй не було запропоновано іншої вакансії в Черкаському державному технологічному університеті, хоча вони були наявні, а саме її могли призначити спеціалістом відділу кадрів. Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу здійснюється лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації. Профспілка університету згоди на таке звільнення не надала та рекомендувала перевести її на іншу посаду відповідно до її кваліфікації. Вважає, що в результаті її незаконного звільнення вона зазнала значного стресу, пов'язаного з переживанням щодо її майбутньої професійної діяльності, свого фінансового становища. Внаслідок незаконних дій посадових осіб відповідача їй довелося витрачати час, гроші і сили на захист своїх законних прав та інтересів. Це в свою чергу вплинуло на її можливості щодо утримання дітей, втрати звичних для неї життєвих зв'язків. Спричинену їй моральну шкоду вона оцінює в розмірі 5000 грн. Просила суд визнати незаконним та скасувати наказ Черкаського державного технологічного університету про звільнення №494-к від 25 листопада 2015 року в частині звільнення [PERSON] з посади директора бібліотеки Черкаського державного технологічного університету; поновити [PERSON] на посаді, з якої вона була звільнена наказом Черкаського державного технологічного університету про звільнення №494-к від 25 листопада 2015 року; стягнути з Черкаського державного технологічного університету на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 листопада 2015 року до дня фактичного поновлення на роботі; стягнути на її користь 5000 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON], її представник адвокат Вовк А.І. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача Черкаського державного технологічного університету проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що наказ про звільнення [PERSON] був скасований. Представник третьої особи Первинної профспілкової організації Черкаського державного технологічного університету проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2014 року наказом Черкаського державного технологічного університету №366-к [PERSON] було переведено на посаду виконувача обов'язків директора науково-технічної бібліотеки Черкаського державного технологічного університету на повну ставку заробітної плати. Як вбачається з наказу №494-к від 25 листопада 2015 року звільнено [PERSON], в.о. директора бібліотеки, з роботи в зв'язку з закінченням строку трудового договору, як таку, що не була обрана за конкурсом відповідно до п.2 ст. 36 КЗпП України 30 листопада 2015 року. Відповідно до наказу Черкаського державного технологічного університету №94-к від 3 березня 2016 року наказ №494-к в частині звільнення з роботи в.о. директора бібліотеки [PERSON] скасовано у зв'язку з порушенням процедури звільнення. Отже, з моменту скасування наказу №494-к позивачка вважалася поновленою на посаді в.о. директора бібліотеки. Водночас наказом №95-к від 3 березня 2016 року [PERSON] було «увільнено від виконання обов'язків директора бібліотеки та переведено на посаду спеціаліста відділу роботи кадрів з навантаженням 0,5 ставки і передбачено компенсацію за час вимушеного прогулу з 1 грудня 2015 року з виплатою у розмірі середнього заробітку за посадою спеціаліста відділу кадрів». 5 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом про скасування наказу про переведення, поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. Просила суд визнати незаконним та скасувати наказ Черкаського державного технологічного університету про припинення виконання обов'язків директора бібліотеки №95-к від 3 березня 2016 року; поновити [PERSON] на посаді в.о. директора науково-технічної бібліотеки, з якої вона була незаконно переведена наказом №95-к від 3 березня 2016 року; стягнути з Черкаського державного технологічного університету на її користь середній заробіток на посаді в.о. директора бібліотеки за час вимушеного прогулу з розміром навантаження одна повна ставка. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Отже, наказом Черкаського державного технологічного університету №94-к від 3 березня 2016 року скасовано наказ №494-к в частині звільнення з роботи в.о. директора бібліотеки [PERSON] у зв'язку з порушенням процедури звільнення. Наказ №94-к від 3 березня 2016 року позивачкою не оскаржувався. Оскільки наказ №494-к від 25 листопада 2015 року в частині звільнення з роботи в.о. директора бібліотеки [PERSON] скасовано самим відповідачем, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивачки про визнання незаконним та скасування наказу Черкаського державного технологічного університету про звільнення №494-к від 25 листопада 2015 року в частині звільнення [PERSON] з посади директора бібліотеки Черкаського державного технологічного університету та поновлення її на посаді, з якої вона була звільнена вказаним наказом. Не може бути й задоволена вимога позивачки про стягнення на її користь середнього заробіток за час вимушеного прогулу з 26 листопада 2015 року до дня фактичного поновлення на роботі, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Отже, з аналізу вказаної статті вбачається, що випал тат працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу можливо лише в разі поновлення працівника на роботі. Оскільки судом відмовлено в задоволенні вимоги позивачки про поновлення її на посаді, з якої її було звільнено, не підлягає до задоволення й вимога про стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому суд враховує, що згідно наказу Черкаського державного технологічного університету №343-к від 9 серпня 2016 року виплачено [PERSON] заробітну плату за вимушений прогул в розмірі середнього заробітку за період з 1 грудня 2015 року по 15 грудня 2015 року за посадою директора науково-технічної бібліотеки, з 16 грудня 2015 року до дати її ознайомлення з наказом №95-к від 3 березня 2016 року (23 березня 2016 року) заробітну плату з розрахунку посадового окладу спеціаліста відділу кадрів на 0,5 ставки. Кошти згідно вказаного наказу перераховані [PERSON], що підтверджується відомістю розподілу заробітної плати Черкаського державного технологічного університету. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За моральну шкоду, заподіяну працівникові під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах (п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачкою в судовому засіданні не доведений факт завдання моральної шкоди відповідачем. Наданий позивачкою виписний епікриз №8855, не може бути доказом завдання матеріальної шкоди, оскільки з нього вбачається, що позивачка знаходилася на лікуванні з 30 вересня 2015 року по 28 жовтня 2015 року, хоча позивачка була звільнена з роботи наказом від 25 листопада 2015 року. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі наведеного, Конституції України, ст. 235,237-1 КЗпП України,

Outcome: dismissed