Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до Рівненської міської ради, третя особа - Друга Рівненська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] року помер [PERSON]. Спадкове майно [PERSON], складається з квартири [ADDRESS], де спадкодавець був прописаний, проживав, користувався та розпоряджався вищевказаною квартирою до дня смерті. Померлий [PERSON] заповів все своє майно їй [PERSON] Дотримуючись строку для прийняття спадщини визначеного чинним законодавством України вона особисто звернулась до державного нотаріуса Другої Рівненської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про спадщину на нерухоме майно, однак отримала відмову, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане Спадкове майно. Із відповіді КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» позивачу стало відомо, що власниками квартири [ADDRESS] все ще рахуються батьки померлого [PERSON], - [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON] який помер [INFO] року. Крім того, позивачка посилається на те, що нею, як єдиним спадкоємцем, було оформлено грошовий вклад покійного [PERSON] та отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.12 2014 року. Просить визнати за нею [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивачка та її представник - адвокат Менік В.В. в судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та просят суд їх задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила щодо їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явивсь, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що представник відповідача не заперечила проти задоволення позовних вимог і це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції від 16.12.2013 року. Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сивоглаз С.С., від 12.12.2013 року зареєстрованого в реєстрі за №2837, покійний [PERSON] заповів все своє майно позивачу, [PERSON] Батьки спадкодавця померли ще до його смерті, а осіб, які згідно ст. 1241 ЦК України мали б право на обов'язкову частку у спадщині, немає, тому позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом. У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, позивачка звернулася до Другої Рівненської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. Однак, позивачці було відмовлено в оформленні її прав на спадкове майно. Викладене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої Рівненської державної нотаріальної контори від 04.11.2014 року. П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно листа КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації від 12.11.2014 року за №811 відомо, що квартира [ADDRESS], яка входить до складу спадщини належить на праві приватної спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.11.1993 року, виданого фондом державного-комунального майна міської Ради народних депутатів - [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого від 22.08.1969 року, підтверджується, що [PERSON] був сином [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року померла мати, [PERSON],- [PERSON]. [INFO] року помер батько, [PERSON], - [PERSON]. Спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились. За положеннями статті 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, які діяли на час відповідних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналогічні положення містяться в ст.ст. 60, 61, 70 Сімейного кодексу України, згідно яких майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За положеннями ч.2 ст. 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до статті 548, 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяли на момент смерті матері спадкодавця, син померлої [PERSON], як спадкоємець першої черги та спадкоємець, що на час смерті та відкриття спадщини постійно проживав разом зі своєю матір'ю - [PERSON], вважається таким,що фактично прийняв спадкове майно померлої [PERSON]

Outcome: approved