Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 01.06.1991 року, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено з березня 2013 року, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрату всіх фізичних та духовних зв'язків між ними. 18.07.2013 року по справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені у повному обсязі (а.с.22-23). Не погодившись з заочним рішення [PERSON], в особі представника [PERSON], подав заяву про його перегляд. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2013 року заяву задоволено, заочне рішення скасовано, призначено справу до розгляду (а.с.56-57). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2013 року сторонам надавався строк для примирення, терміном 6 місяців (а.с.67-68). Крім того, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, про визначення місця проживання дитини: [PERSON], [INFO], разом з батьком. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначає, що позивачка [PERSON] не має самостійного заробітку та не отримує достатніх доходів для забезпечення догляду та розвитку їх неповнолітнього сина, недостатньо дбає про його виховання, що позначається на розвитку дитини. Відповідач в свою чергу має постійний дохід та має помешкання, де може проживати разом із сином, кожен місяць перераховує грошові кошти на картковий рахунок для належного забезпечення його сина їжею, одягом та достатнім доглядом. Визначення місця проживання дитини разом з батьком буде забезпечувати всебічний розвиток дитини та буде відповідати її інтересам. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримала первісні позовні вимоги, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Крім того, позивач пояснила, що відносини з чоловіком зіпсувалися з кінця 2011 року, але не зважаючи на це, все одно бажала зберегти сім'ю, проте як потім виявилося це стало не можливо. З початку 2012 року вона дізналася про існування у чоловіка іншої жінки, і з того часу спільного господарства і побуту вони з чоловіком не ведуть, разом не проживають. [PERSON] лише іноді приїздив до позивачки по свої речі. Одночасно зустрічний позов позивачка та її представник [PERSON] не визнали, просили в його задоволенні відмовити, пояснивши, що позивачка в належній мірі забезпечує всім необхідним свого сина [PERSON], а тому не вбачає підстав для проживання його з батьком. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнав, пояснивши, що відповідач прагне і намагається зберегти шлюб. Свої позовні вимоги про визначення місця проживання дитини разом з батьком просив задовольнити, мотивуючи їх обставинами, викладеними в зустрічній позовній заяві. В судовому засіданні було вислухано думку неповнолітнього [PERSON], який виявив бажання проживати з матір'ю. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, пояснення представника відповідача, пояснення неповнолітньої дитини, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб сторони з 01.06.1991 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.8), від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.9, 10). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що подружжя остаточно припинило сімейно - шлюбні відносини з березня 2013 року, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, відповідача [PERSON] мешкає з іншою жінкою, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, судом надавався максимальний строк для примирення подружжя, однак після його спливу, позивача наполягала на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що дружиною не заявлено клопотання про зміну її прізвища, суд вважає за необхідне залишити прізвище дружини «[PERSON]». Згідно ч.1 ст.161 ЦПК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.3 ст.160 ЦПК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Тобто дитина, якій виповнилося чотирнадцять років, сама визначає своє місце проживання. В судовому засіданні було вислухано думку неповнолітнього [PERSON], [INFO], який виявив бажання проживати з матір'ю. Також, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження того, що матір [PERSON] належним чином забезпечує неповнолітнього сина, дбає про його фізичний, духовний і культурний розвиток. Дані обставини підтверджуються наданими [PERSON] доказами, а саме: свідоцтвом про право власності, відповідно до якого їй на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.99-100), де вона мешкає з синами (а.с.101); позитивна характеристика зі школи на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] та подяка [PERSON] за належне виховання сина (а.с.102-103); свідоцтво про державну реєстрацію [PERSON], як особи-підприємця (а.с.112) та податкова декларація про доходи та майновий стан (а.с.104-107). Крім того, позовні вимоги [PERSON] викладено не конкретизовано, а саме, не зазначено за якою саме адресою буде проживати дитина з батьком, що позбавляє суд можливості визначити місце проживання дитини. Судом приймаються до уваги надані відповідачем [PERSON] позитивна характеристика, підписана директором товариства, засновником якого є сам [PERSON] (а.с.118), подяка колишнього мера м.Новомосковська за небайдуже ставлення до м.Новомосковська (а.с.119), грамоти за заслуги перед церквою (а.с.120-122), однак дані нагороди можуть в цілому характеризувати [PERSON], однак їх наявність не може свідчити про його учать безпосередньо у вихованні неповнолітнього сина. Наявність чеків, які підтверджують перерахування коштів на утримання сина [PERSON] (а.с.123-124), не спростовує обставин, встановлених в судовому засіданні і не заперечувалось позивачем [PERSON] З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову про визначення місця проживання дитини разом з батьком. З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 114,70 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved