Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.11.2015 р. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. На даний час вона проживає разом з неповнолітньою дитиною в будинку матері, власного житла не має та земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, не працює, інших доходів не має, тому їй одній важко забезпечити дитину всім необхідним. Крім того, дитина періодично хворіє, в звязку з чим вона несе додаткові витрати на її лікування. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її потребами не цікавиться. Зароблені кошти витрачає на власні потреби. Вона самостійно утримує дитину, зокрема здійснює придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Відповідач працює по тимчасових заробітках, виїжджає на роботу за кордон в Польщу, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Крім того, він є фізично здоровою людиною, інших утриманців, крім їхньої дитини, не має. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того просить стягнути з відповідача в її користь витрати на правову допомогу. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від нього на адресу надійшов відзив на позов, в якому просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги не визнає. Вказує, що за домовленістю з позивачем він добровільно щомісячно переводив кошти на утримання дитини на картку «ПриватБанк». Затримка в переводі коштів була лише за грудень 2017 р. та січень 2018 р., коли він не міг знайти роботу та перебав на обліку як безробітний. Крім того, жодного автомобіля, як стверджує позивач, в його користуванні немає. Натомість позивач сама працює за кордоном в Чехії, де також проживає з іншим чоловіком. Разом з своїм співжителем вона придбала автомобіль. Всі зароблені гроші вона витрачає на власні потреби, а дочку утримує лише за його кошти. Він не працює, тому не має змоги сплачувати аліменти в розмірі, вказаному позивачем. Крім того вважає, що даний позов є передчасним, оскільки він добровільно надавав кошти на утримання дитини і буде продовжувати їх надавати. В звязку з вище наведеним просить в задоволенні позову відмовити в звязку з передчасністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.11.2015 р. (а.с. 4). В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Ліснотарновецької сільської ради та довідки про склад сімї, виданої Ліснотарновецькою сільською радою 11.12.2017 р. за № 1559 вбачається, що позивач на даний час проживає разом з неповнолітньою дитиною в будинку матері, власного житла не має та земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, не працює, інших доходів не має. Сімя проживає в середніх матеріальних умовах, потребує матеріальної допомоги (а.с. 6-7). Крім того, малолітня [PERSON] періодично хворіє та потребує медичного лікування (а.с. 8). Як вбачається з письмових документів, наданих відповідачем, він проживає в будинку своєї матері, власного житла чи іншого майна не має, підсобного господарства не веде, не працює (а.с. 29). Крім того, відповідач періодично добровільно переводив кошти на утримання дитини на картку позивача, що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с. 30). Відповідач працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому може надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривні. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, яка періодично хворіє, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, який не працює, є фізично здоровою людиною, відсутність інших утриманців суд прийшов до висновку, що позов слід задовільнити частково і стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України (в ред. 2004 р.) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1500 грн. витрат на правову допомогу згідно квитанції № 14 серії АЕ від 13.12.2017 р. Також з відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved