Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 31 серпня 2001 року, між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. На початку грудня 2010 року, у неї виникла необхідність оформити на себе право власності на зазначену земельну ділянку, однак вона отримала відмову, оскільки земельна ділянка на якій розташоване належне їй домоволодіння, рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 892 від 21 травня 1998 року була передана безкоштовно у приватну власність [PERSON] та видано їй Державний акт на право приватної власності на землю № 011467 від 08 червня 1998 року. У зв'язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0701 га, що знаходиться по [ADDRESS] (загальнодержавний кадастровий номер 1210100000:02:188:0011), а також просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0701 га, що знаходиться по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (загальнодержавний кадастровий номер 1210100000:02:188:0011) (а.с. а.с. 2 - 3). 26 листопада 2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги були задоволені у повному обсязі (а.с. а.с. 124 - 125). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2014 року, було скасовано заочне рішення від 26 листопада 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, а справу призначено до розгляду (а.с. 151). 17 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було задоволено клопотання представника позивача та замінено відповідача - Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради на [PERSON] (а.с. а.с. 163 - 165). Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 172). Відповідач в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи, повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 171). Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом було встановлено, рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 892 від 21 травня 1998 року [PERSON] було передано у приватну власність та надано у користування земельну ділянку, загальною площею 0,0701 га по [ADDRESS] (а.с. а.с. 20, 21 - 22). 31 серпня 2001 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі доручення та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу домоволодіння [ADDRESS], що розташоване на земельній ділянці, розміром 600 м2, крім того лишки 118 м2 (а.с. 4). Також 23 грудня 2010 року ДП «Центр державного земельного кадастру» на адресу [PERSON] був направлений лист, де зазначалося, що станом на 16 грудня 2010 року, згідно даних Державного земельного кадастру м. Дніпропетровська, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (загальнодержавний кадастровий номер 1210100000:02:188:0011, площа 0,0701 га) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спору, зареєстрована за громадянкою [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю № 011467 від 08 червня 1998 року (а.с. 19). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, а також Земельним кодексом України. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 392 Цивільного Кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 30 Земельного кодексу Української РСР, в редакції від 06 квітня 1999 року, чинного на момент укладання договору купівлі - продажу, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Згідно до ч. 1 ст. 67 Земельного кодексу Української РСР, в редакції від 06 квітня 1999 року, громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Відповідно до пунктів 22 - 23 «Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 № 1404), запис про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку, в розділі Книги записів скасовується (поновлюється) посадовою особою на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису здійснюється шляхом внесення до автоматизованої системи відомостей про скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів посадової особи, яка скасувала (поновила) запис, і формування з використанням автоматизованої системи нових аркушів Книги записів. Таким чином, враховуючи встановлені обставин справи та приведених норм закону, а також зважаючи на ту обставину, що [PERSON] у серпні 2001 року, придбала домоволодіння [ADDRESS], а тому у відповідності до норм законодавства, яке діяло на момент укладання договору купівлі - продажу, вона придбала й право власності на земельну ділянку належну продавцеві, площею 0,0701 га (загальнодержавний кадастровий номер 1210100000:02:188:0011, площа 0,0701 га), на якій розташоване вищезазначене домоволодіння, у зв'язку з чим, суд, доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, а саме припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0701 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальнодержавний кадастровий номер 1210100000:02:188:0011, площа 0,0701 га) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, визнавши за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0701 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (загальнодержавний кадастровий номер 1210100000:02:188:0011, площа 0,0701 га) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Outcome: approved