Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулася до суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів який мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] до 17.01.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час якого народився їх син [PERSON] [INFO], який після розлучення залишився проживати разом з матір»ю. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2013 року присуджено стягувати із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 486,00 гривень щомісячно. У неї істотно змінилося майнове становище, оскільки неповнолітній [PERSON] часто хворіє, а тому вона вимушена була перейти на неповний робочий день, що вплинуло на розмір її заробітної плати та несе витрати на придбання ліків для дитини. Також у неї батько інвалід третьої групи. На підставі ч.1 ст.192 СК України просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] з 486,00 гривень до 1000,00 гривень щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить його задоволити. Відповідач [PERSON] позов не визнав посилаючись на те, що він регулярно сплачує аліменти на утримання дитини. З 05.05.2015 року він був прийнятий на роботу ПП «Січ-Запоріжжя» на посаду монтажника. Розмір його заробітної плати складає 1250,00 гривень на місяць. Щодо підприємницької діяльності пояснив, що він дійсно є фізичною особою підприємцем, але з 01.04.2014 р. підприємницька діяльність припинена за судовим рішенням та доходів від підприємницької діяльності не отримує. Додатково пояснив, що аліменти сплачує на утримання сина у розмірі встановленому рішенням суду і його майновий стан не дозволяє виплачувати більшу суму. Також зазначає, що позивач не надала жодного доказу щодо погіршення її матеріального становища. Вважає посилання позивача на витрати понесені з лікуванням дитини необгрунтованими та такими що не є предметом позову про збільшення розміру аліментів а стягуються як окремий предмет позову на підставі ст.185 СК України. Просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 12.08.2006 року до 17.01.2014 року, під час якого народився їх син [PERSON] [INFO], який після розлучення залишився проживати разом з матір»ю. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.10.2013 року присуджено стягувати із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 486,00 гривень щомісячно. Відповідно до довідки ТОВ «Вія» № 7 від 09.06.2015 року, [PERSON] працює умовах неповного робочого тижня та неповного робочого дня та отримала заробітну плату з грудня 2014 року по травень 2015 року у розмірі 3850,00 гривень. Відповідно до довідки Головного Управління ДФС у Запорізькій області за № 2764/10/08-01-11-00-08 від 07.07.2015 р. доходи за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015 р. [PERSON] не отримував. Крім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 13.07.2015 р. з 01.04.2014 р. підприємницька діяльність [PERSON] припинена на підставі судового рішення. У відповідності до вимог ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні відповідач пояснив, що на даний час працює він працює та отримує мінімадьну заробітну плату, його матеріальний стан не покращився, аліменти, які йому визначені за рішенням суду він сплачує. Жодних доказів того, що матеріальний стан відповідача покращився позивачем не представлено. Доводи позивача про необхідність зміни розміру аліментів у зв'язку з тим, що вона несе додаткові витрати на лікування та оздоровлення дитини, не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки у відповідності до положень ст. 185 СК України позивач вправі заявити вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів: що матеріальний стан відповідача змінився для можливості збільшення розміру аліментів до 1 000 грн. з дня призначення аліментів та на час подачі позову до суду; щодо погіршення матеріального стану позивача. Суд не приймає пояснення позивача стосовно того, що вона працює на умовах неповного робочого тижня та неповного робочого дня із за хвороби дитини та постійного перебування на лікарняному листі, так як позивачем не надано до суду письмових доказів щодо посилання на зазначені обставини. Таким чином, суд не вбачає підстав для збільшення розміру аліментів встановлених судовим рішенням в твердій грошовій сумі в розмірі 486,00 грн. Відповідно ст.88 ЦПК України судові витрати, за позовом віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed