overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 08.06.2017 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З 11.07.2018 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Майновий спір на даний час відсутній. Дитина проживатиме з матірю. Оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати без зміни їй прізвища на дошлюбне. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає, проти його задоволення не заперечує (а.с.17,18). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 08.06.2017 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Нікопольському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 245 (а.с.5). Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.4). З 11.07.2018 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Спору щодо поділу спільного майна подружжя на даний час немає. Дитина проживає з матірю [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивач прізвище змінювати не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вважає доцільним повернути позивачу\~ з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що в даному випадку становить 352,40 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України із [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 08.07.2009 року по 13.06.2012 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого є малолітня донька [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, [PERSON] матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, відповідач проти стягнення аліментів не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, сторони перебували у шлюбі, від якого є малолітня донька - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні. [PERSON] матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітків (доходів). Інші аліментні зобов'язання у відповідача відсутні. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обов'язок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. За таких обставин, суд вважає, що аліменти в силу ст. ст. 180-183 СК України мають бути стягнуті з нього у примусовому порядку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 08.08.1992 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей від якого немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося через зловживання [PERSON] алкогольними напоями, п'яні дебоші, які він учиняв, що повністю виключило можливість примирення. З червня 2011 року вони остаточно припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, позивачка твердо вирішила, що сім'ю зберегти неможливо. Майнового спору немає. Шлюб розриває вдруге, а відповідач - вперше. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу у порядку ст. 224 ЦПК України, з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 08.08.1992 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Придніпровській сільській раді Нікопольського району Дніпропетровській області за актовим записом № 25 (а.с.6). Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. З червня 2011 року внаслідок неадекватної поведінки з боку відповідача, що обумовлена зловживанням алкогольними напоями, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Майнового спору щодо поділу спільно нажитого майна наразі немає. Шлюб позивачка розриває вдруге, а відповідач - вперше. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачка прізвище змінювати не бажає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 08.08.2001 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого є донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння між ними, зловживання [PERSON] алкоголем, у зв'язку з чим вони з 08.03.2013 року мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає з батьком. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. У заявах позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 08.08.2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 432 (а.с.4). Від шлюбу є малолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). З 08.03.2013 року внаслідок різниці характерів, різних поглядів на життя, зловживання відповідачем алкогольними напоями сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Дитина проживає з батьком. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення сторони прізвища змінювати не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 08.09.2001 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є неповнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З 2011 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Майновий спір відсутній. Діти проживають з матір'ю. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати без зміни їй прізвища на дошлюбне. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає, проти його задоволення не заперечує (а.с.2 на зв.,19). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 08.09.2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 531 (а.с.3). Від шлюбу є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). З 2011 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Діти проживають з матір'ю - [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивач прізвище змінювати не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вважає доцільним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що в даному випадку становить 352,40 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 08.10.2005 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є син [PERSON], [INFO]. З 07.05.2014 року вони з відповідачем припинили подружнє життя та ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння, кожен живе своїм життям. Позивачка твердо вирішила, що сім'ю зберегти неможливо. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам, просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить залишити прізвище «[PERSON]», відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Зазначають, що дитина проживатиме з матір'ю (а.с.10-11). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 08.10.2005 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 792 (а.с.5). Від шлюбу є малолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с.6). З 07.05.2014 року внаслідок відсутності взаєморозуміння сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина проживає з матір'ю. Спори щодо поділу спільного сумісного майна та стягнення аліментів наразі відсутній. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення позивачка прізвище змінювати не бажає. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 08.11.2011 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого є малолітня донька [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її повному утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно на утримання доньки. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує частково, просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини його заробітку. Відповідач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, 08.11.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 740 (а.с.3). [INFO] у них народилася донька - [PERSON] (а.с.4). Дитина знаходиться на повному утриманні матері, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання [PERSON] не надає, тому позивачка просила стягнути з нього аліменти на утримання доньки. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що відповідач має обов'язок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. За таких обставин, суд вважає, що аліменти в силу ст. ст. 180-183 СК України мають бути стягнуті з нього у примусовому порядку у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 09.06.1990 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є повнолітня донька та неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини, у зв'язку з чим з січня 2014 року сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Дитина проживає з матір'ю. Спору щодо поділу спільного майна подружжя на даний час немає. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати без зміни прізвища на дошлюбне. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає, проти його задоволення не заперечує (а.с.14,15). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, 09.06.1990 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у м/в ЗАГС м. Нікополь Дніпропетровської області за актовим записом № 590 (а.с.8). Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.9). З січня 2014 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина проживає з матір'ю - [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивач прізвище змінювати не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 09.06.2011 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого є донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, різні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим вони з листопада 2013 року фактично припинили подружні відносини та ведення господарства. Дитина проживає з матір'ю, на її утримання за рішенням суду стягнуті аліменти. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу у порядку ст. 224 ЦПК України, з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 09.06.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у виконкомі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області за актовим записом № 11 (а.с.4). Від шлюбу є малолітня донька - [PERSON], [INFO] (а.с.3). З листопада 2013 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на подружнє життя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Дитина проживає з матір'ю, аліменти на її утримання стягнуті за рішенням суду. Шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення позивачка прізвище змінювати не бажає.

Outcome: approved