Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй та відповідачам [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Дана квартира складається з трьох житлових кімнат площею 19,6 кв.м., 11,9 кв.м., 9,6 кв.м., а загальною житловою площею 41,1 кв.м. Між ними склався певний порядок користування квартирою: вона користується кімнатою № 2 згідно з технічним паспортом площею 19,6 кв.м., відповідач [PERSON] - кімнатою № 8 площею 11,9 кв.м. з балконом № 9 площею 1,8 кв.м., відповідач [PERSON] - кімнатою № 5 площею 9,6 кв.м. з балконом площею 1,8 кв.м. Вважає за необхідне закріпити вказаний порядок користування в судовому порядку, оскільки між нею та відповідачами виникають спори з приводу користування займаної нею житлової кімнати та спільними приміщеннями квартири. Також, зазначала, що відповідачі не здійснюють оплату за комунальні послуги. Вона неодноразово зверталась до них з даного питання, проте відповідачі ігнорують її звернення, покладаючи весь тягар оплати таких послуг на неї, внаслідок чого утворюється заборгованість, оскільки її пенсії не вистачає на оплату таких. Вважає, що відповідачі повинні вносити плату за жилу площу, якою вони користуються, а спільні приміщення повинні оплачуватись пропорційно займаній житловій площі. Крім того, вказувала, що відповідач [PERSON] утримує в себе і відмовляється надати їй оригінал свідоцтва про право власності і домову книгу на квартиру. Без вказаних документів вона не має змоги оформляти довідки в ЛКП, райадміністрації, ДМС. З урахуванням наведеного, позивач просила суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], закріпивши в її користуванні житлову кімнату № 2 (на плані квартири) площею 19,6 кв.м., в користуванні відповідачів - житлові кімнати № 5 і № 8 (на плані квартири) площею 9,6 кв.м і 11,9 кв.м. та залишивши у спільному користуванні інші приміщення квартири (коридори № 1 і № 3, кухню № 4, ванну кімнату № 6 і вбиральню № 7, балкони); розділити між нею і відповідачами загальні витрати на опалення, утримання будинку (квартплату), за користування гарячим водопостачанням, холодним водопостачанням і водовідведенням у співвідношенні: за опалення та утримання будинку (квартплату) - 196/411 частин витрат на неї з подальшим врахуванням наявних у мене пільг, 215/411 частин витрат - на відповідачів, за гаряче водопостачання, холодне водопостачання і водовідведення - 1/3 частини - на неї з подальшим врахуванням наявних пільг, 2/3 частини - на відповідачів; зобов'язати ЛКП «Житловик-С», ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкрити окремі особові рахунки (укласти окремі договори) з нею та відповідачами та нараховувати на них виплати у розмірі, визначеному при розподілі витрат; зобов'язати [PERSON] надати їй оригінал свідоцтва про право власності і домову книгу на квартиру та не чинити перешкод у використанні даних документів. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, поділ особових рахунків. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона з дочкою [PERSON] та матір'ю [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS]. Протягом багатьох років відповідач [PERSON] поставила замок до великої кімнати та не пускає туди ні її, ні дочку. Коди дочка вчилась в останніх класах, а в подальшому в інституті, в них з відповідачем постійно виникали суперечки, пов'язані із тим, що дитині мало місця, мало простору для навчання, ніде розмістити книжки, стіл для навчання, комп'ютер, що для цього потрібно більше місця, потрібно більше світла, щоб не псувалось її здоров'я, в т.ч. зір. Однак відповідач не розуміє того, що її внучка потребує найбільшої кімнати. Вважає, що її дочка, навчаючись у вищому навчальному закладі, використовуючи стіл, книжки та комп'ютер для навчання, повинна займати найбільшу кімнату, оскільки це відповідатиме санітарно-гігієнічним нормам та правилам. Окрім цього, маючи 19 років ймовірно скоро вийде заміж, має змогу народжувати дітей (на відміну від відповідача), що в свою чергу також вказує на те, що в її користуванні має бути найбільша кімната в квартирі. Щодо себе, то законним було б мати середньої величини кімнату, так як вона ще може вийти заміж, в стані народити дитину, багато читає, має великий гардероб. Враховуючи те, що оплату комунальних платежів здійснює відповідач, вона щомісячно надає їй кошти на 2/3 частини вартості цих послуг. А тому, вважаю, що витрати на утримання квартири повинні бути розподілені пропорційно до займаних площ. З урахуванням наведеного, просила суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] закріпивши за нею житлову кімнату № 8 площею 11,9 кв.м., за [PERSON] житлову кімнату № 2 площею 19,6 кв.м., за [PERSON] житлову кімнату № 5 площею 9,6 кв.м., решту приміщень залишити в спільному користуванні; розділити між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] загальні витрати на опалення, на утримання будинку (квартири), за користування гарячим та холодним водопостачанням і водовідведенням відповідно займаним площам. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні власний позов підтримала з підстав, наведених у заяві, просила вимоги задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнала за його безпідставністю та просила відмовити в його задоволенні. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав з підстав, наведених у заяві, просив вимоги задовольнити в повному обсязі. Первісний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Представники відповідачів ЛКП «Під Зуброю», ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. При цьому, дана квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 06.06.2007 року № С-06112. Відповідно до довідки ЛКП «Під Зуброю» від 21.01.2015 року [ADDRESS] зареєстровані та проживають 3 осіб: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з технічним паспортом від 08.05.2007 року спірна квартира складається з трьох кімнат загальною житловою площею 41,1 кв.м. (1 кімната 9,6 кв.м., 2 кімната - 11,9 кв.м., 3 кімната - 19,6 кв.м.), кухні площею 10,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м., коридорів площею 8,4 кв.м. та 2,9 кв.м., двох балконів площею 1,8 кв.м. кожен, а загальною площею 70,2 кв.м. У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи те, що право власності на спірну квартиру оформлено на трьох співвласників, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, між позивачем та відповідачами виникають суперечки з приводу порядку володіння та користування спірною квартирою. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за жилу площу, що припадає на нього. Статтею 47, 48 ЖК УРСР та пунктом 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 pоку № 470, визначено, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. При цьому, враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Відповідно до п. 55 вказаних Правил жиле приміщення надається на всіх членів сім'ї. У відповідності до зазначеного п. 53 Правил рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності. Постановою виконкому Львівської обласної ради народних депутатів і президії Львівської обласної ради профспілок від 07.01.1985 року № 24 «Про порядок обліку і надання житлової площі у Львівській області» середній рівень забезпеченості житловою площею по м. Львову затверджено на рівні 8,2 кв. м. житлової площі на 1 особу. Оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласником спірного житла, володіють 1/3 частиною квартири кожен, то мають право на володіння та користування своєю часткою у спільному майні. Виходячи з загальної житлової площі квартири, яка складає 41,1 кв.м., та з урахуванням розміру часток співвласників, на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] припадає по 13,7 кв.м. жилої площі, тому виділення позивачу за первісним позовом в користування окремої кімнати площею 19,6 кв.м., а відповідачам за первісним позовом [PERSON] - кімнат площею 11,9 кв.м. та 9,6 кв.м. в спірній трикімнатній квартирі є обґрунтованим варіантом встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки не призведе до штучного погіршення житлових умов сторін, а виділені їм в користування житлові приміщення відповідають середній рівень забезпеченості житловою площею по м. Львову. Приміщення загального користування спірної квартири необхідно залишити у спільному користуванні. При визначенні вказаного порядку користування суд враховує те, що між сторонами склався усталений порядок користування спірною квартирою. Так, [PERSON] займає житлову кімнату площею 19,6 кв.м., а [PERSON] житлову кімнату площею 11,9 кв.м. з 2002 року. [PERSON] займає житлову кімнату площею 9,6 кв.м. з 2004 року. Крім того, позивачем за первісним позовом у займаній нею житловій кімнаті зроблено ремонт, зокрема, встановлено металопластикове вікно. Доводи, викладені [PERSON] у зустрічному позові не є підставою для зміни усталеного порядку користування спірною квартирою між сторонами. За таких підстав, суд вважає необхідним задовольнити первісний позов [PERSON] у вказаній частині, а також зустрічний позов [PERSON], в частині виділення їй в користування житлової кімнати площею 11,9 кв.м. В задоволенні ж іншої частини зустрічного позову щодо встановлення порядку користування спірною квартирою слід відмовити за безпідставністю. Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник зобов'язаний брати участь у витратах на утримання спільного майна. Положення ст.ст. 151, 156, 162 ЖК УРСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладають на співвласників (користувачів) житла обов'язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45), власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами виникають суперечки з приводу оплати житлово-комунальних послуг та наявна заборгованість з оплати таких, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до п. 10 вказаних Правил Мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, житловому приміщені у гуртожитку, та осіб, які проживають у квартирі, житловому приміщені у гуртожитку більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Оскільки сторони не можуть самостійно дійти згоди щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг така плата підлягає розподілу в наступному порядку: за користування гарячим водопостачанням, холодним водопостачанням і водовідведенням у співвідношенні: за опалення та утримання будинку (квартплату) - 196/411 частин витрат на [PERSON] з подальшим врахуванням наявних у неї пільг, 215/411 частин витрат - на [PERSON] та [PERSON], за гаряче водопостачання, холодне водопостачання і водовідведення - 1/3 частини - на [PERSON] з подальшим врахуванням наявних у неї пільг, 2/3 частини - на [PERSON] та [PERSON] Відтак, вимоги за первісним та зустрічним позовами у вказаній частині підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За умовами ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Так, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що позивачем є особа, право/інтерес якої порушено чи оспорюється, а відповідно відповідачем - особа, яка порушила його право/інтерес. З матеріалів справи вбачається, що відповідачами ЛКП «Під Зуброю» та ЛМКП «Львівтеплоенерго» не було порушено жодних прав та інтересів позивача за первісним позовом [PERSON], а тому її вимоги про зобов'язання вказаних відповідачів відкрити окремі особові рахунки (укласти окремі договори) з сторонами спору є передчасними і задоволенню не підлягають. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких доказів того, що позивачу за первісним позовом [PERSON] відповідачем за первісним позовом [PERSON] чиняться перешкоди в користуванні свідоцтвом про право власності та домовою книгою на спірну квартиру, а також про перебування вказаних документів у володінні [PERSON] позивачем [PERSON] суду не надано. За наведених обставин, факт вчинення позивачу за первісним позовом перешкод в користуванні документами на квартиру не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак, позовні вимоги у вказаній частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача за зустрічним позовом [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial