Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 жовтня 2007 року позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] уклала шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції від 06 жовтня 2007 року. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції від 06 березня 2008 року та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції від 02 лютого 2012 року. 24 вересня 2013 року вони розірвали шлюб. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно відмовився приймати участь в утриманні дітей, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. 24 вересня 2013 року Сєвєродонецький міський суд ухвалив рішення № 428/4270/13-ц, яким стягнув з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Виконавчий лист № 428/4270/13ц від 25 листопада 2013 року знаходиться на виконанні у Сєвєродонецькому міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області з 2013 року. Про те, що [PERSON] знав про існування судового рішення про стягнення аліментів та необхідність сплати аліментів є квитанції про сплату частково аліментів з червня 2013 року по квітень 2019 року. Згідно з розрахунком заборгованості Сєвєродонецького міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області станом на 01 травня 2019 року у [PERSON] існує заборгованість по аліментам 58 100, 89 грн. Відповідач є працездатною особою, перед іншими особами аліментних зобов`язань на даний час не має. На підставі власних розрахунків позивач просить стягнути з відповідача суму неустойки (пені) у зв`язку із несплатою аліментів за період з 29 травня 2013 року по 14 травня 2019 року в розмірі 412 317 грн. 07 коп. На виконання ухвали суду від 08.08.2019 представником відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. У вимогах позивача зазначено, що вона просить за рішенням Сєвєродонецького міського суду № 428/4270/13-ц від 24 вересня 2013 року стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 29 травня 2013 року по 14 травня 2019 року, яка складає 412317,07 грн., про це в рішенні суду не зазначено. А розмір пені розрахований самостійно [PERSON] та не відповідає дійсності, оскільки борг частково відповідачем сплачується. Розмір заборгованості, який зазначає позивач складає 58 100, 89 грн. не відповідає дійсності, оскільки при видачі розрахунку заборгованості виконавчою службою були допущені помилки. Відповідач просить взяти до уваги, що він деякий час офіційно не працював, але сплачував аліменти щомісячно в розмірі 1630 грн., не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За цей час шукав роботу, офіційно працевлаштовувався, що підтверджується формою ОК-5. За період, який він офіційно був працевлаштований 2014-2015 рік, виконавча служба на даний час перерахунок не зробила. Форма ОК-5 до виконавчої служби надавалася у 2016 році. Аліменти нараховувалися в розмірі 50 % від середнього заробітку по регіону, який на сьогодні становить близько 9000 грн., що не відповідає заробітку відповідача. На сьогоднішній день відповідач працює, сплачує аліменти, та має на меті виплатити виниклу заборгованість, але не має права на забезпечення свого життя та на забезпечення своєї теперішньої сім`ї, де має сина [PERSON] , [INFO] , який тяжко хворіє. У відповідача дуже скрутний матеріальний стан. Якщо буде встановлено пеню, змоги на виплату аліментів, погашення боргу та забезпечення своєї другої сім`ї у відповідача можливості не буде. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. Підтримала позицію викладену у відзиві на позов. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2007 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, актовий запис № 734). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданими Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 96, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис № 172. В графі батько вказаний [PERSON] , в графі мати - [PERSON] . Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.09.2013 у справі № 428/4275/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно з копією виконавчого листа по справі № 428/4270/13-ц, виданого 25 листопада 2013 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, з [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення суду стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви - 29 травня 2013 року, до досягнення дітьми повноліття. Згідно з копією постанови головного державного виконавця Гречишкіної О.В. ВДВС Сєвєродонецького міського управління юстиції від 02.12.2013, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 428/4270/13-ц виданого 25.11.2013. Після ухвалення рішення судом [PERSON] виконував рішення суду нерегулярно та не в повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу ДВС Васюк Л.І., станом на 01 травня 2019 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом по справі № 428/4270/13-ц в загальній сумі 58 100 грн. 89 коп. Згідно з відомостями з Пенсійного фонду України, Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування [PERSON] суми відрахування для пенсії усього за рік склали: 2013 рік - 1908,41 грн., 2014 рік - 465,35 грн., 2015 рік - 1468,50 грн., 2019 рік - 15000,00 грн. Згідно з копією довідки № 1/04/03/2019 від 04.03.2019, виданої ТОВ «Торгбудгарант», [PERSON] дійсно працює в ТОВ «Торгбудгарант» на посаді водія з 01 березня 2019 року, щомісячна заробітна плата становить 5000,00 грн. Згідно з копією довідки № 0000-000003 від 05.07.2019, виданої ТОВ «Торгбудгарант», дохід [PERSON] з 01.03.2019 по 30.06.2019 склав 20 000,00 грн., з яких утримано аліментів в сумі 6037,50 грн. на користь [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04.12.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис 668. В графі батько вказаний - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з довідкою КНП «ЦПМСД Києво-Святошинської районної ради» № 635 від 17.05.2019, дитина [PERSON] , [INFO] , має діагноз: ММД, затримка мовного розвитку, пірамідна недостатність, Псевдобульбарний синдром. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу систематичної несплати відповідачем на користь позивача аліментів на утримання дітей, у зв`язку з чим позивач бажає стягнути з відповідача відповідну суму неустойки. Вказані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач надала належні, допустимі та достатні докази того, що станом на 01.05.2019 року відповідач без поважних причин, систематично, протягом декількох років не сплачував аліменти у повному обсязі на утримання дітей, у зв`язку з чим за ним утворився значний розмір заборгованості, а саме 58 100 грн. 89 коп. При цьому, позивач у позовній заяві просить суд стягнути неустойку у зв`язку із несплатою аліментів за період з 29.05.2013 по 14.05.2019, а тому суд на підставі принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) розглядатиме відповідні позовні вимоги саме за цей період. Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує наступне. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц. Обраховуючи розмір неустойки у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів за наведеною вище формулою, суд, з використанням відомостей, викладених у розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01 травня 2019 року, доходить висновку про те, що сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2013 по 14.05.2019 складає 412 324 грн. 68 коп. Розрахунок, здійснений позивачем, згідно з яким сума неустойки за прострочення сплати аліментів складає 412 317 грн. 07 коп., частково не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки у розрахунку допущено помилку та за період з 01.06.2013 по 14.05.2019 помилково зазначено суму 3478 грн. 40 коп., замість належної суми 3486 грн. 01 коп. В іншій частині розрахунок виконаний позивачем вірно, з яким суд погоджується. За таких обставин, ураховуючи вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, згідно з якими розмір неустойки, на стягнення якої має право одержувач аліментів, може бути не більше 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача може бути стягнуто не більше 58100 грн. 89 коп. (розмір загальної заборгованості по аліментам), а отже для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі у сумі 412 317 грн. 07 коп., суд не має законних підстав. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] має на утриманні ще одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який має тяжке захворювання і потребує постійного лікування, а відповідно і витрат на лікування. Крім того, як вбачається з довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 у період, коли утворилась заборгованість по аліментам, відповідач мав дуже невеликий дохід, який не дозволяв йому сплачувати аліменти у належному розмірі, а саме за 2013 рік - 1908,41 грн., за 2014 рік - 465,35 грн., за 2015 рік - 1468,50 грн., за 2016-2018 роки інформація взагалі відсутня, за 2019 рік - 15000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За таких обставин, ураховуючи сімейний стан відповідача [PERSON] та його матеріальний стан, який існував на період утворення заборгованості по аліментам, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає частковому задоволенню у сумі 40 000 грн. 00 коп., що, на думку суду, відповідатиме вимогам ст. 263 ЦПК України, згідно з якою судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 161/4985/17. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання цього позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позовні вимоги задоволено частково у сумі 40 000, 00 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору у сумі 400 грн. 00 коп.

Outcome: partial