Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісяця. Позов мотивовано тим, що дитина перебуває на її утриманні, відповідач перестав надавати матеріальну допомогу. Покликається на те, що дочка хворіє, що потребує додаткових витрат. Крім того, їй відомо, що відповідач працевлаштований за кордоном де отримує високий дохід. Зазначила, що на цей час в неї народилася друга дитина, а тому не має можливості працювати. Відповідач у своїх заявах по суті просить частково задоволити позов та визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2395 гривень щомісяця. Зазначив, що зараз має труднощі з працевлаштуванням, ніде не працює, а тому не може сплачувати аліменти в розмірі 5000 гривень щомісяця. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Пояснили, що у позивачки народилася друга дитина, а тому вона не має можливості працювати. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу в його відсутності. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Позивач та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2014 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2019 року у справі №607/20813/18. В цьому шлюбі [INFO] народилася дочка [PERSON] , що видно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.06.2014 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №1320. Згідно довідки №7461 від 16 жовтня 2020 року виданої ДП «Наш дім 2» позивачка з дочкою [PERSON] , бабусею, матір`ю та сестрою матері проживає в [ADDRESS] загальною площею 58,6 кв.м. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] в [PERSON] народився син [PERSON] . За даними трудової книжки відповідача з січня 2012 року, відсутні записи про його роботу. Згідно інформації Державної прикордонної служби [PERSON] в перебував за кордоном в період з 20.03.2019 - 14.08.2019 р., 26.09.2019 - 14.12.2019 р., 02.07.2020 - 08.12.2020 р. Як видно з інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 30.12.2020 року два-три рази на рік [PERSON] 2014 року народження хворіла ГРВЗ, перебуває на обліку в лікаря ендокринолога, в лікаря хірурга та в лікаря ортопеда з різними діагнозами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Зважаючи на матеріальне становище відповідача, який великі проміжки часу проводить за кордоном, його вік, матеріальне становище позивачки, яка не може працювати у зв`язку із доглядом за новонародженою дитиною, стан здоров`я [PERSON] , суд доходить переконання, що аліменти на утримання дочки слід визначити в розмірі 3100 гривень щомісячно починаючи з дня подачі позову до досягнення повноліття. Такий розмір дещо більший за встановлений законодавцем рекомендований мінімальний розмір аліментів на одну дитину, однак менший розмір аліментів, на думку суду, не буде достатнім для належного виховання та утримання дочки та забезпечення її рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідачкою не доведено, що відповідач може платити аліменти в більшому розмірі, а тому в іншій частині позов не підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів та в користь позивачки судовий збір в розмірі 840,80 грн. за позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: partial