Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 2004 року народження, з позовом до [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , [PERSON] про відшкодування моральної шкоди (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини. [PERSON] її син. 07.11.2018 року приблизно о 15-10 год. біля школи, де навчається її син, було скоєно правопорушення під час якого [PERSON] , 2004 року народження, неправомірними діями заподіяв ушкодження здоров`ю [PERSON] , а саме спричинив легкі тілесні ушкодження, що підтверджується актом судово-медичного дослідження. За даним фактом було зареєстровано звернення в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №34222 від 07.11.2018 року. У зв`язку з тим, що [PERSON] не досяг віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність за вчинений злочин, тому відсутній склад злочину передбачений ст.125 КК України. Її син вимушений був проходити тривале стаціонарне лікування через отримані тілесні ушкодження. Крім того, через отримані ушкодження він перебував в стані постійного напруження, пригнічення та тривоги, у нього змінився звичний ритм життя, погіршилися відносини з рідними та однолітками, його почало мучити безсоння, він боязно став ходити до школи. Враховуючи вік сина, всі ці обставини негативно відобразилися на психологічному розвитку дитини. Неправомірні дії [PERSON] спричинили моральну шкоду [PERSON] , що виразилась у моральних стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, яку оцінюють в розмірі 10000, 00 грн. Враховуючи, що [PERSON] є неповнолітньої особою, у випадку відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі його батьками. Тому просить стягнути з [PERSON] , 2004 року народження, моральну шкоду в розмірі 10000, 00 грн., а у випадку відсутності у нього майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, стягнути цю шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його батьків [PERSON] та [PERSON] солідарно. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.04.2019 року (а.с.21,22) позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Ухвалу судді від 05.04.2019 року разом з копією позову з додатками направлено кожному з відповідачів за відомими суду адресами (а.с.24,25,26). До суду повернулися конверти, як не вручені за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.45,47,48,64-69). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Також відповідачів було повідомлено про розгляд справи №182/879/19 за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 2004 року народження, до [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування моральної шкоди через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.62,70). Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачі повідомлені про розгляд справи, належним чином, відзив на позов не подали. Ухвалою судді від 28.04.2020 року позовну заяву вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів (а.с.71). Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 1 ст.270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Положеннями ч.ч.1,2 ст. 1179 ЦК України передбачено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.7). Як вбачається з листа Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.11.2018 року № 49/32580 (а.с.11,44), по факту заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] звернулась до Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, її звернення було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вичинені кримінальні правопорушення та інші події за № 34222 від 07.11.2018 року та проведено перевірку. З матеріалів перевірки за єдиним обліком № 34222 , який зареєстрований в Нікопольському ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 07.11.2018 року за фактом звернення [PERSON] (а.с.27-44), що надійшли на запит суду вбачається наступне. Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.11.2018 року (а.с.31), [PERSON] повідомила, що 07.11.2018 року приблизно о 15-15 год. біля СШ № 4 в м. Нікополь невідомий хлопець в ході конфлікту причинив її сину [PERSON] , [INFO] , тілесні ушкодження. Висновком про наслідки перевірки звернення громадянина Інспектора з ЮПСП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області капітана поліції [PERSON] Ю. від 26.11.2018 року (а.с.28) встановлено, що 07.11.2018 року до чергової частини надійшла заява [PERSON] з приводу того, що 07.11.2018 року її сину невідомий хлопець завдав тілесних ушкоджень. 07.11.2018 року матеріали заяви в зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення були направлені для прийняття рішення в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Під час розгляду заяви було встановлено, що 07.11.2018 року близько 14 год. 00 хв. неподалік КЗ «НСЗШ №4» між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , мешкає: [ADDRESS] , учень КЗ «НСЗШ №8» виник конфлікт через дівчину. Конфлікт переріс у бійку в ході якої [PERSON] зазнав тілесних ушкоджень. Згідно акту судово-медичного (дослідження) обстеження № 678 виявлені тілесні ушкодження у [PERSON] відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Відео фіксацію бійки ніхто не вів. Також з показів свідків події встановлено, що на голові у [PERSON] ніякої балаклави не було. До складу злочину передбаченого ст. 125 КК України входить: суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона. Суб`єкт злочину передбачений ст.125 є фізична осудна особа, яка на момент скоєння злочину досягла 16 років. Оскільки [PERSON] на момент скоєння злочину було лише 14 років, то відсутній склад злочину передбачений ст.125 КК України. Перевірку вважати закінченою, відносно батьків [PERSON] скласти адміністративний протокол за ч.4 ст.184 КУпАП. Зазначені вище обставини підтверджуються іншими матеріалами перевірки (а.с.29,3,32), письмовими поясненнями [PERSON] (а.с.33), [PERSON] (а.с.34), [PERSON] (а.с.36), [PERSON] (а.с.37), [PERSON] (а.с.38), [PERSON] (а.с.39). Згідно Акту судово-медичного (дослідження) обстеження № 678 [PERSON] , [INFO] , обстеження почато - 08.11.2018 року, закінчено - 23.11.2018 року, обставини випадку - під час сутички 07.11.2018 року (а.с.41-42), виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми та садна волосяної частини голови, саден обличчя - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень); виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети; давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному обстежуваним. У відповідності до медичної карти амбулаторного хворого № 11092 КЗ «Нікополська міська лікарня №1»ДОР (а.с.43), до травматологічного пункту 07.11.18 о 17-35 звернувся [PERSON] , діагноз забій м`яких тканей в потиличній області справа. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1794 нейротравматологічні ліжка травматологічного відділення (а.с.8,8-на звороті), [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.11.18 по 15.11.18 рік з повним діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій правої тім`яно-потиличної ділянки. Згідно з ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи положення ч.ч.1,2 ст. 13 ЦПК України, судом було запитано копії вказаних вище матеріалів перевірки за заявою [PERSON] (а.с.27-44) та долучено до матеріалів справи постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] (а.с.49). Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 року встановлено, що 07.11.2018 року о 14.00 год. знаходячись у [ADDRESS], ( [PERSON] ) ухилився від обов`язків щодо виховання свого сина [PERSON] , внаслідок чого його син влаштував бійку з [PERSON] . Згідно висновку СМЕ, тілесні ушкодження отримані [PERSON] відносяться до категорії «легких», що є ознаками ст.125 КК України, але правопорушник не досяг віку з якого наступає кримінальна відповідальність. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.4 ст184 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.49). Постанова набула чинності 22.02.2019 року. Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] , 2004 року народження, 07.11.2018 року було завдано легкі тілесні ушкодження і зазнав він їх з винних дій [PERSON] , 2004 року народження. Суд погоджується із доводами позивача щодо того, що в результаті протиправних дій [PERSON] ,2004 року народження, її сину [PERSON] , 2004 року народження, завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що [PERSON] вимушений був проходити лікування через отримані тілесні ушкодження, перебував у стані напруження, пригнічення та тривоги, у нього змінився звичний ритм життя, погіршилися відносини з однолітками, його почало мучити безсоння, він боязно став ходити до школи і всі ці обставини негативно відобразилися на психологічному розвитку дитини. Тому вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.02.2020 № 198954886, від 28.04.2020 № 207741558 (а.с.50,71), відсутні відомості щодо прав власності на нерухоме майно, інших речових прав у відношенні [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . Судом не встановлено наявність у неповнолітнього [PERSON] майна. За положеннями ч.ч.1,2 ст. 1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, шкода відшкодовується в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. У матеріалах справи відсутні докази, що шкоду було завдано не з вини батьків [PERSON] . У матеріалах справи наявна копія постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 року, ухвалена у відношенні батька неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] , якою було встановлено, що 07.11.2018 року о 14.00 год. знаходячись у [ADDRESS] , ( [PERSON] ) ухилився від обов`язків щодо виховання свого сина [PERSON] , внаслідок чого його син влаштував бійку з [PERSON] . Згідно висновку СМЕ, тілесні ушкодження отримані [PERSON] відносяться до категорії «легких», що є ознаками ст.125 КК України, але правопорушник не досяг віку з якого наступає кримінальна відповідальність. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.4 ст184 КУпАП було закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.49). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що моральна шкода повинна бути відшкодована батьком неповнолітнього [PERSON] , 2004 року народження - [PERSON] , який, як встановлено вказаною вище постановою суду, 07.11.2018 року о 14.00 год. знаходячись у [ADDRESS] , ухилився від обов`язків щодо виховання свого сина [PERSON] , внаслідок чого його син влаштував бійку з [PERSON] та останній отримав легкі тілесні ушкодження. Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або

Outcome: partial