Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Миргородської міської ради про визнання права власності на гараж [ADDRESS]. В позові посилалася на те, що 20 листопада 1991 року рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради № 273 їй було виділено земельну ділянку для будівництва автогаража в [ADDRESS], який зараз значиться на території колективу під [NUMBER]. З метою реєстрації права власності на гараж, відведену для його будівництва земельну ділянку позивачка приватизувала і отримала свідоцтво про право власності з присвоєнням кадастрового номеру [NUMBER]. З часу побудови вона фактично користується та володіє вказаним гаражем, однак зареєструвати право власності на нерухоме майно не має можливості через недостатність необхідних документів, тому звернулася до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Представник Миргородської міської ради, що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 25) в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, при вирішені рішення покладався на розсуд суду (а.с. 32). Третя особа Реєстраційна служба Миргородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явилася, до суду направила заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності її представника, при винесенні рішення покладалася на розсуд суду (а.с. 24). Згідно повідомлення Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців гаражний колектив (кооператив) «Автолюбитель» не значиться (а.с. 31), тому з огляду на положення статей 28, 29 ЦПК України він не може бути третьою особою у справі. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 20 листопада 1991 року рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради № 273 було виділено земельну ділянку для будівництва автогаража розміром 3,80?6,0 м в [ADDRESS] (а.с.4). Згідно довідки голови гаражного кооперативу «Автолюбитель» (а.с. 5), остання збудувала по вулиці Хорольській міста Миргород гараж [ADDRESS] площею, згідно технічного паспорта 23,8 кв. м. (а.с.6-7) і користується вказаним майном на даний час. Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради № 279 від 16 квітня 2014 року присвоєно поштову адресу гаражу та земельній ділянці, що належить [PERSON] - [ADDRESS]. (а.с.10). З метою реєстрації права власності на гараж, відведену для його будівництва земельну ділянку позивачка приватизувала, отримавши свідоцтво про право власності на нерухоме майно з присвоєнням кадастрового номеру [NUMBER] земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів (а.с. 8-9). Реєстраційна служба Миргородського міськрайонного управління юстиції відмовила позивачці у державній реєстрації права власності на гараж, тому остання змушена звернутися до суду (а.с. 12) Миргородська міська рада є належним відповідачем у справі, оскільки згідно ст.335 ЦК України річ, яка не має власника, є безхазяйною і може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Відповідно до положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позивачка на законних підставах набула спірне нерухоме майно - гараж, користується ним на протязі тривалого часу, земельна ділянка, на якій розміщений гараж, є власністю позивачки, отже враховуючи викладене, за нею слід визнати право власності на гараж [ADDRESS], розташований на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER].

Outcome: approved