Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в якому просила суд змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Бучацького районного суду від 08 червня 2017 року, згідно якого стягнуто із [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 20 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, визначивши його у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що син часто хворіє, тому потребує додаткових коштів на лікування, крім цього визначений судом розмір аліментів, у зв`язку із підвищенням цін на товари, є надто мізерним і не дозволяє забезпечити дитину найнеобхіднішим. Ухвалою судді від 04 червня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує і просить справу розглядати у її відсутності. Не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача, адвокат Мартинюк В.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що відповідач займається лікуванням сина та надає матеріальну допомогу, про що свідчать долучені ним до справи документи. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 08 серпня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2017 року (справа № 595/1246/17) розірвано. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22 жовтня 2013 року Сороківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області. Згідно рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року (справа № 595/587/17) з [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 20 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року 08 червня 2017 року видано виконавчий лист. До правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Положення ст. 7 СК України передбачають, що учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками матеріального стану, місця проживання, іншими ознаками, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2017 року (справа № 595/587/17) стягуються аліменти із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 20 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] вважає, що такий розмір аліментів є недостатнім, а тому звернулася до суду з позовом про їх зміну. Необхідність зміни розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що на даний час неповнолітній син [PERSON] потребує додаткових коштів на лікування та визначений судом розмір аліментів, у зв`язку із підвищенням цін на товари, є надто мізерним і не дозволяє забезпечити дитину найнеобхіднішим. При вирішенні питання про зміну розміру аліментів суд враховує, що сторони проживають окремо, спільний син колишнього подружжя проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. При цьому, суд також враховує матеріальне становище платника аліментів, а саме, що [PERSON] є працездатним, інших утриманців не має, позов визнає частково. За правилами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, розмір прожиткового мінімууму для дитини відповідного віку як мінімальний рекомендований розмір аліментів може бути присуджений судом за умови достатності заробітку платника аліментів. Матеріалами справи позивачем жодним чином не доведено достатність заробітку відповідача для сплати вказаного розміру аліментів. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: partial