Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту, договору дарування і договору купівлі-продажу недійсними та визнання права власності. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказуючи наступні обставини. 1) року рідна тітка позивачки [PERSON] склала заповіт №953660, яким все своє майно, включно квартиру [ADDRESS] (сьогодні [PERSON]) 2-6, заповіла позивачці. 26.09.2005 року [PERSON] померла. Після її смерті стало відомо, що у 2001 році [PERSON] скасувала зазначений заповіт на імя [PERSON], а 16.09.2005 року подарувала квартиру [ADDRESS] (сьогодні [PERSON]) 2-6 в м. Одесі [PERSON]. В період з 24.01.1998 року по 01.04.1998 року [PERSON] знаходилася на лікуванні в Одеській обласній клінічній психіатричній лікарні №1 в звязку з психічним захворюванням. З 1978 року по вересень 2005 року вона знаходилася під наглядом Одеського обласного психоневрологічного диспансеру і перебувала на обліку ООПНД з приводу психічного захворювання і при цьому була інвалідом в звязку з психзахворюванням, починаючи з 1995 року безстроково. Тобто складаючи заповіт, відміняючи заповіт та укладаючи договір дарування [PERSON] здійснювала в такому стані, коли не розуміла значення своїх дій і не могла ними керувати. З таких підстав позивачка просить визнати недійсним заповіт ААМ №953660, посвідчений 15.09.1998 року державним нотаріусом Пятої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3-2036, визнати недійсним скасування заповіту ААМ №953660 від 15.09.1998 року про заповідання [PERSON] всього майна [PERSON], визнати недійсним договір дарування № 585766 від 16.09.2005 року, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] ([PERSON]), 2-Б в м. Одесі, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири № З в будинку № 3 по вул. Володарського ([PERSON]), 2-Б в м. Одесі, укладений між [PERSON] та [PERSON], а також визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], 2-Б, в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 26.09.2005 року. Представник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні в звязку з їх необґрунтованістю і незаконністю, та просив задовольнити зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме усунути [PERSON] перешкоди з боку [PERSON] в користуванні квартирою №3 будинку №3 по вул. В. Стуса, 2-6 в м. Одесі, зобовязати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в користуванні цією квартирою та зобовязати [PERSON] передати [PERSON] ключі від нових замків дверей зазначеної квартири. Як на підставу зустрічних вимог [PERSON] її представник посилався на те, що спірна квартира є власністю [PERSON], проте [PERSON], не будучи власником квартири, самовільно змінила вхідні двері в квартиру та замки до неї, що унеможливлює користування [PERSON] своєю власністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та допитавши свідків, позовні вимоги [PERSON] задовольняє у повному обсязі, а в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] відмовляє з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. [PERSON] належала квартира за адресою: м. Одеса, вул. Володарського (на сьогодні вул. [PERSON]), 2б, буд. З, кв. З, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло від 17 листопада 1995 року (а.с. 6). 1) вересня 1998 року був складений заповіт згідно якого [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 5). Цей заповіт був посвідчений державним нотаріусом Пятої одеської державної нотаріальної контори. 17 вересня 2001 року вказаний заповіт був скасований за заявою [PERSON], яка була посвідчена державним нотаріусом Пятої одеської державної нотаріальної контори (а.с. 66). 1) вересня 2005 року був укладений договір дарування за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS] 2Б (вул. Володарського), в м. Одесі (а.с. 21). Цей договір дарування був зареєстрований в органах КП „ОМБТІ та РОН і за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказану квартиру (а.с. 23). Після чого між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ([PERSON]), 2-Б в м. Одесі. 26 вересня 2005 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 024937 від 28.09.2005 року, актовий запис № 8767 (а.с. 14). У судовому засіданні було встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною племінницею померлої [PERSON], що підтверджується відповідними документами, наявними в матеріалах справи. Як вбачається з Акту № 924 від 10.10.2007 року судово-психіатричної експертної комісії, [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [INFO], на час підписання нею заповіту 1) року на імя [PERSON] страждала хронічним стійким психічним розладом у вигляді хронічного брідового розладу (інволюційний психоз), в звязку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Також під час скасування цього заповіту 17.09.2001 року та укладення договору дарування 16.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] також страждала хронічним, стійким психічним розладом у вигляді хронічного брідового розладу, в звязку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, ухвалою суду від 12 лютого 2010 року по даній справі була призначена додаткова судова психолого-психіатрична посмертна експертиза, на вирішення якої були поставлені питання щодо психічного стану [PERSON] та її можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент укладення заповіту, на момент скасування заповіту, на момент укладення та посвідчення договору дарування від 16.09.2005 року. Відповідно з актом №224 комісійної додаткової посмертної судової психолого- психіатричної експертизи від 10 березня 2010 року, [PERSON], [INFO], на час, в тому числі і на момент підписання нею заповіту 15.09.1998 року на імя [PERSON] страждала хронічним стійким психічним розладом у вигляді хронічного бредового розладу (інволюційний психоз), в звязку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] на час, в тому числі і на момент скасування нею зазначеного заповіту 17.09.2001 року страждала хронічним, стійким психічним розладом у вигляді хронічного бредового розладу, в звязку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] на час, в тому числі і на момент підписання нею договору дарування 16.09.2005 року між нею та [PERSON] страждала хронічним, стійким психічним розладом у вигляді хронічного бредового розладу, в звязку з чим не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно з ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені зазначеною ч. 2 ст. 203 ЦК України, є підставою недійсності правочину, у відповідності до вимог ст. 215 ЦК України. Згідно зі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У судовому засіданні в якості експерта був допитаний лікар-доповідач [PERSON], лікар судово-психіатричний експерт вищої атестаційної категорії, пояснив, що [PERSON] знаходилася під нагл'ядом психіатрів з 1978 року, мала незмінно психотичний рівень прояву психопатологічної симптоматики з широким спектром психічних патологій, вела себе неадекватно. При формальній відсутності рішення суду про визнання [PERSON] недієздатною та за наявністю вищезазначеного висновку судово-психіатричної експертної комісії, що дає підстави для прийняття такого рішення, суд вважає за необхідне визнати недійсним заповіт ААМ №953660, посвідчений 15.09.1998 року державним нотаріусом Пятої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3-2036, визнати недійсним скасування заповіту ААМ №953660 від 15.09.1998 року про заповідання [PERSON] всього майна [PERSON], визнати недійсним договір дарування № 585766 від 16.09.2005 року, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру № 3 в будинку № З по вул. Володарського ([PERSON]), 2-Б в м. Одесі, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ([PERSON]), 2-Б в м. Одесі, укладений між [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Враховуючи той факт, що померла [PERSON] була рідною тіткою позивачки, позивачка [PERSON] є спадкоємицею пятої черги за законом у відповідності до вимог ст. 1265 ЦК України. З таких підстав, а також враховуючи відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON], суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], 2-Б, в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 26.09.2005 року. Що стосується зустрічних вимог [PERSON], то суд в їх задоволенні відмовляє з таких підстав. [PERSON] вказує, що [PERSON] самовільно у серпні 2009 року змінила вхідні двері в спірну квартиру та замки до неї, що унеможливило користування [PERSON] спірної квартирою. Проте жодних підтверджень і доказів здійснення [PERSON] зазначених дій суду представлено не було, зустрічний позов ґрунтується цілком на словах [PERSON] та її припущеннях. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю відмовляє.

Outcome: approved