Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 січня 2017 року помер [PERSON], якому належала квартира № 2 в житловому будинку № 25 б по пр. Соборності в м. Луцьку. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, за яким належну йому квартиру № 2 в житловому будинку № 25 б по пр. Соборності в м. Луцьку він заповів своїй племінниці [PERSON] Позивач у визначений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця [PERSON] Просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на квартиру [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав в ній зазначених, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать письмові матеріали справи (а.с. 37), причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності на адресу суду також не надходили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповіт є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що 29 січня 2017 року помер [PERSON] (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на квартиру [ADDRESS]. Судом встановлено, що 22 вересня 2016 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів належну йому на праві особистої приватної власності однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 5). Із реєстраційного посвідчення БТІ вбачається, що кооперативна квартира № 2, житловою площею 19.3 кв.м., в житловому будинку № 25 б по вул. Соборності в місті Луцьку в кооперативі ЖЕК № 8 ЖБК, зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки виданої ЖЕКом № 8 ЖБК від 07.06.1994 року за № 215 (а.с. 42, 44). Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 26-31). Інших спадкоємців за заповітом та за законом в силу вимог ст. 1241 ЦК України на спірне майно немає. Таким чином, [PERSON] як спадкоємиці [PERSON] належить спадкове майно квартира [ADDRESS]. Наявність вказаного нерухомого майна в натурі підтверджена матеріалами справи (а.с. 8-12) та матеріалами інвентаризаційної справи.. Судом встановлено, що позивач належним чином зареєструвати право власності не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, про що державним нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії(а.с. 7). За таких обставин, суд вважає, що порушене право позивачів підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, враховуючи ті обставини, що [PERSON] являється єдиною спадкоємицею майна після смерті [PERSON] яка прийняла спадщину, то суд прийшов до висновку, що слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved