Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом до [PERSON] МВС України у Волинській області, покликаючись на те, що з 27.09.2011 року вона працювала на посаді старшого паспортиста сектору у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Рожищенського РВ УМВС України у Волинській області та 15.08.2014 року була звільнена з роботи на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Посилаючись на те, що за період роботи на вищевказаній посаді нею не використано 22 дні щорічної основної відпустки, їй не було виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та вихідної допомоги передбаченої ст. 44 КЗпП України, просить стягнути з відповідача [PERSON] МВС України у Волинській області компенсацію за невикористану щорічну відпустку, вихідну допомогу при звільненні та середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Згідно заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути на її користь компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 1648 грн. 68 коп., вихідну допомогу при звільненні в розмірі 1648 грн. 68 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 12 440 грн. 04 коп., а всього 15 737 грн. 40 коп. Відповідачем УМВС України у Волинській області було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просять відмовити в повному обсязі, оскільки позивач справді з 27.09.2011 року працювала на посаді старшого паспортиста сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рожищенського РВ УМВС України у Волинській області, з 22.08.2012 року їй була надана відпустка по догляду за дитиною. Згідно наказу № 1763 від 05.11.2012 року у звязку із проведенням організаційно-штатних змін у структурі УМВС України у Волинській області посада, на якій перебувала [PERSON] була скорочена. Оскільки переведення на іншу посаду можливе лише за згодою працівника, а [PERSON] звернулась із заявою про звільнення у звязку із скороченням посади лише 14.08.2014 року, усі виплати проводяться в день звільнення, а на 2014 та 2015 роки видатки у кошторисі УМВС України у Волинській області на посаду, з якої була звільнена [PERSON], не передбачені, а тому вони не підлягають до виплати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі згідно уточнених позовних вимог, просила суд позов задоволити. Представник [PERSON] МВС України у Волинській області в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала з підстав, наведених у запереченні на позовну заяву. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки серії АЕ № 902813 від 28.09.2011 року, [PERSON] працювала на посаді старшого паспортиста сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рожищенського РВ УМВС України у Волинській області (наказ № 390-о/с від 28.09.2011 року) і була звільнена із займаної посади відповідно до наказу № 245о/с від 14.08.2014 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.4, 6). Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до вимог ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 ст. 36 та пунктах 1, 2, 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку. Ч. 1 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також відпустки працівникам, які мають дітей. Беручи до уваги те, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів щодо виплати позивачу належних йому сум, вимоги останнього про стягнення компенсації за невикористані 22 дні щорічної відпустки та вихідної допомоги підлягають до задоволення згідно поданого у заяві про уточнення позовних вимог розрахунку, який здійснений на підставі довідки про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття) № 4917 від 20.07.2015 року (а.с. 58). Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у вказані строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В разі, якщо звільнений працівник до одержання остаточного розрахунку стане до іншої роботи, розмір компенсації зменшується на суму заробітної плати, одержаної за новим місцем роботи. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити та стягнути з [PERSON] МВС України у Волинській області на користь позивача компенсацію за невикористані 22 дні щорічної відпустки, вихідну допомогу та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Тому з відповідача [PERSON] МВС України у Волинській області в дохід держави підлягають стягненню 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved