Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області 20.03.2015 року. За час перебуваннч в шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] припинені у 2010 році. Вказує, що з грудня 2010 року вона стала проживати в цивільному шлюбі з [PERSON] . У них народився син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] за спільною згодою був зареєстрований батьком [PERSON] . В лютому 2017 році вона з відповідачем припинила фактичні сімейні стосунки, з того часу [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Аліментів на утриманн сина не сплачує. Вище викладене вказує, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Покликаючись на викладені обставини, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Не заперечує проти задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать матеріали справи. Заяв, клопотань, заперечень проти позову від останнього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони з грудня 2010 року проживали в цивільному шлюбі. Під час фактичних шлюбних відносин народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.03.2012 року. Батьками дитини згідно зазначеного свідоцтва є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). До висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] прийшла Служба у справах дітей Луцької міської ради, що підтверджується висновком №262 від 08.12.2020 року. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітьми лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не подав письмових заперечень щодо викладених у позовній заяві доводів, тим самим не спростував жодну із викладених у ній обставин. Таким чином, судом встановлений факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. На підставі ст.ст.164 165 СК України, ст. 18 Конвенції про права дитини, Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved