Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Староміський відділ ДВС м. Вінниця про визнання угоди удаваною, визнання права власності на автомобіль, відповідно до якого просила, визнати договір доручення від 19.10.2013, укладений між [PERSON] , в інтересах якого діяв [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, на підставі якого 19.10.2013 була видана Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1679 - удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки \\моделі\\ ВАЗ 210703, випуску 2010 року, тип ТЗ легковий седан-В, шасі/кузов, рама/ № [NUMBER] ,реєстраційний номер [NUMBER] , що укладений між [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якого за довіреністю діяв [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль /моделі/ ВАЗ 210703, випуску 2010 року, тип ТЗ легковий седан-В,шасі/кузов,рама/ № [NUMBER] ,реєстраційний номер [NUMBER] ; зняти арешт з автомобіля моделі ВАЗ 210703, випуску 2010 року,тип ТЗ легковий седан-В, шасі кузов, рама/№ [NUMBER] ,реєстраційний номер [NUMBER] . Мотивуючи позов тим, що 19 жовтня 2013 року в м. Вінниця нею [PERSON] , було придбано автомобіль марки \\моделі\\ ВАЗ 210703, випуску 2010 року, тип ТЗ легковий седан-В, шасі/кузов, рама/ № [NUMBER] ,реєстраційний номер [NUMBER] . Власник автомобіля [PERSON] надав довіреність [PERSON] , посвідчивши довіреність 21 серпня 2013 року в приватній нотаріальній конторі Вінницького міського нотаріального округу. Довіреність зареєстрована в реєстрі за №1264. Відповідн до вказаної довіреності [PERSON] ..І продав нам їй автомобіль. Оскільки позивачка на той час мали певні матеріальні труднощі, тому грошей на переоформлення автомобіля належним чином ні в неї ні в продавця не було, тому вони вирішили, що [PERSON] надасть їй та її чоловіку генеральну довіреність від імені власника, щоб вони могли в подальшому перереєструвати автомобіль на своє ім`я. Довіреність було посвідчено 19.10.2013 року в приватній нотаріальній конторі Вінницького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1679. Як вказує позивачка, [PERSON] отримав від неї за автомобіль 7850 доларів США,що становило на той час 52 800 гри, таким чином між ними фактично відбувся догорів купівлі-продажу автомобіля, що був прихований односторонньою угодою - довіреністю. За таких обставин удаваний правочин (довіреність) повинна бути визнана недійсною, а відносини між позивачкою та продавцем автомобіля, повинні регулюватися правилами правочину які вони, на думку позивачки вчинили, а саме договір купівлі-продажу, доказом вчинення договору купівлі-продажу автомобіля є розписка про отримання коштів представником власника автомобіля. Ухвалою від 30.04.2020, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 15.06.2020, задоволено заяву [PERSON] про залучення його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ухвалою від 02.09.2020, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не надходило. Третя особа [PERSON] , до зали судового засідання не з`явився надав суду заяву відповідно до якого просив справу слухати в його відсутність на вирішення вказаного позову покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Староміського відділу ДВС м. Вінниці до зали судового засідання не з`явився, надав суду заперечення відповідно до яких просив, в задоволенні позову відмовити та слухати справу у його відсутність. Від представника третьої особи [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителя, в задоволенні позову просив відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З матеріалів справи, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за відповідачем [PERSON] , зареєстровано на праві власності, автомобіль марки «ВАЗ», д.н.з [NUMBER] , типу легковий седан-В, 2010 року випуску, номер шасі [NUMBER] (а.с.10). 21 серпня 2013 року [PERSON] надав [PERSON] або [PERSON] (які вправі діяти незалежно один від одного), нотаріально посвідчену довіреність на право розпоряджатися від його імені належним йому автомобіль марки «марки «ВАЗ», д.н.з [NUMBER] , типу легковий седан-В, 2010 року випуску, номер шасі [NUMBER] (а.с.8). 19 жовтня 2013 року [PERSON] від імені [PERSON] , надав [PERSON] або [PERSON] (які вправі діяти незалежно один від одного), нотаріально посвідчену довіреність на право розпоряджатися від імені [PERSON] , належним йому автомобіль марки «марки «ВАЗ», д.н.з [NUMBER] , типу легковий седан-В, 2010 року випуску, номер шасі [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до розписки від 19.10.2013 [PERSON] отримав від [PERSON] , 7 850 доларів США за продаж їй свого автомобіля, марки «марки «ВАЗ», д.н.з [NUMBER] , типу легковий седан-В, 2010 року випуску (а.с. 6). Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на все рухоме майно [PERSON] , на підставі постанови про арешт майна боржника, серії та номеру 54241623, виданої Головним державним виконавцем Староміського відділу ДВС м. Вінниця головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Дзюбенком С.М., накладено арешт (а.с. 5). Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог вказував на те, що право власності на автомобіль перейшло до неї, оскільки між нею та [PERSON] , як представником власника автомобіля, 19.10.2013 фактично відбувся оплатний правочин, а саме купівля-продаж автомобіля. Проте, такі доводи позивача суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ст.244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно зі ст.ст.238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, а тому згідно довіреності від 19.10.2013 до позивача не перейшло право власності на автомобіль від [PERSON] , оскільки, видачу довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль. Також [PERSON] , не є власником автомобіля «марки «ВАЗ», д.н.з [NUMBER] , типу легковий седан-В, 2010 року випуску, номер шасі [NUMBER] . Вказуючи на ту обставину, що між [PERSON] та [PERSON] , як представником власника автомобіля [PERSON] , як сторонами правочину, фактично укладено договір купівлі-продажу, позивач із посиланням на вимоги ст.235 ЦК України зазначав, що в даному випадку існують усі необхідні умови для визнання договору доручення удаваним правочином, що приховує договір купівлі-продажу автомобіля. Відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Згідно із ч.2 цієї ж статті, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно із ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Підстави набуття права власності на транспортні засоби чітко визначені цивільним законодавством. Відповідно до п.п.2,7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів…..) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Відповідно до п.7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів….. до документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів в тому числі відносяться договори купівлі-продажу транспортних засобів, що засвідчені в установленому порядку,що встановлюють право власності на транспортні засоби. Факт придбання автомобіля на підставі зазначеного правочину повинен бути належним чином зареєстрований в уповноважених органах МВС з обов`язковим пред`явленням свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в уповноважених органах МВС. Отже, в даному випадку письмовий договір купівлі-продажу автомобіля підлягає обов`язковій державній реєстрації в уповноважених органах МВС. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.25 своєї постанови від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. На думку суду між сторонами фактично не було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки, не була проведена державна реєстрація правочину в установленому законом порядку. Згідно з вимогами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов`язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб. Із змісту ст.59 «Про виконавче провадження» вбачається, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За таких обставин, до позивача не перейшло право власності на спірний автомобіль, а тому вона у відповідності до вимог ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» не має права вимагати звільнення вказаного автомобіля з-під арешту. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed