Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові вказувала, що 07.10.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Берегометської селищної ради. 18.03.2007 року від шлюбу народився син [PERSON] Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.08.2012 року, шлюб між ними розірвано, неповнолітнього сина, [PERSON] залишено їй на виховання. На даний час з сином проживає у будинку своїх батьків в [ADDRESS] і він знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Починаючи з грудня 2014 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та практично не цікавиться її життям. Домовленості у добровільному порядку щодо участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто. Зазначала, що відповідач працює (займається підприємницькою діяльністю), але про те чи він працює офіційно чи не офіційно та про розмір його доходів їй не відомо. Стан здоров'я дитини та відповідача нормальний, він аліменти нікому не платить та інших осіб на утримані не має. Оскільки про заробіток відповідача не відомо, тому визначає розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2015 рік», у розмірі 1286,00 грн. Просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1286,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в адресованій суду заяві позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, просив стягувати з нього аліменти у розмірі 400,00 грн., оскільки він ніде не працює, доходів не має. Суд, заслухавши відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2006 року. У шлюбі 18.03.2007 року народився син, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серія [NUMBER] від 13.04.2007 року, виданого викокомом Берегометської селищної ради. Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.08.2012 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] залишено на виховання [PERSON], що підтверджується його копією. Син - [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS], Вижницького району та знаходяться на її утриманні, що підтверджується в суді належними доказами: довідкою виконавчого комітету Берегометської селищної ради №1813 від 15.04.2015 року. Відповідач належної допомоги на утримання дитини не надає, доказів протилежного ним не надано. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 ч.1 СК України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 цієї ж статті вказує, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином судом встановлено, що малолітній син [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на його утримання не надає. Позивачем доведено, та підтверджено відповідачем, що він офіційно не працює, але є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей чи непрацездатних батьків не має, тому позов про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованим, однак підлягає до часткового задоволення, оскільки сума у 1286,00 грн. щомісячно є значною та завідомо непосильною для відповідача. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не надано. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.180-184, 191 СК України,

Outcome: partial