Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до Кремінської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження майна. В обґрунтування позову вона зазначає, що на підставі реєстраційного напису на документ про право на приватну власність від 14.02.1991 та договору про надання у безстрокове володіння земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності від 30.10.1974 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Гребінюка О.В. для посвідчення договору купівлі-продажу, однак під час перевірки документів було з'ясовано, що на зазначений житловий будинок накладено заборону відчуження, що унеможливлює вчинення нотаріальної дії. Підставою виникнення обтяження на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], є повідомлення без номера, видане 26.08.1975 колгоспом «Іскра». Згідно з протоколом № 1 Установчих зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» від 04.02.1999 було засноване сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт» на базі частини майна колективного сільськогосподарського товариства «Іскра» шляхом реорганізації. Пізніше сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт» було припинено як юридична особа на підставі рішення Господарського суду Луганської області від 01.03.2011 у справі № 21/61б. У зв'язку з викладеним, оскільки наявне обтяження є перешкодою для розпорядження позивачем своїм майном, що порушує її права як власника цього будинку, остання просила суд зняти заборону відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до запису, який внесений до Державного реєстру заборон відчуження та обтяження об'єктів нерухомого майна 29.03.2006 за № 3031733, а також виключити з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зазначені відомості. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких також зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, завідувачем Рубіжанської державної нотаріальної контори, який діє у порядку заміщення завідувача Кремінської державної нотаріальної контори Коваленком Г.П. на адресу суду було надано заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в якій також зазначається, що заперечень проти позову відповідач не має. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, а справа розглядалася за наявними письмовими матеріалами. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності від 30.10.1974, реєстраційним написом на документ про право на приватну власність від 14.02.1991 та державним актом на право власності на земельну ділянку від 19.11.2009 (а.с. 11, 12, 13). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 22.11.2018 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON], на підставі листа б/н від 26.08.1975 колгоспа «Іскра» накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яке зареєстроване 29.03.2006 за № 3031733 Кремінською державною нотаріальною конторою (а.с. 9). Відповідно до Протоколу № 1 установчих зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» від 04.02.1991 було засноване СТОВ «Моноліт» на базі частини майна колективного сільськогосподарського товариства «Іскра», що реорганізувалося, та обрано головою товариства [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.11.2018, 02 березня 2011 року був внесений запис про припинення юридичної особи - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» на підставі судового рішення Господарського суду Луганської області від 24.02.2011 у справі № 21/61б про припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом (а.с. 14-16). Також відповідно до листа Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області за № 46 від 03.01.2019 згідно з базою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а саме бази відкритих виконавчих проваджень, спецрозділу та електронного архіву станом на 03.01.2019 виконавчі провадження відносно [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], у цьому відділі на виконанні не перебувають і ніколи не перебували (а.с. 26). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю У ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України зазначається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що заборона на відчуження на нерухоме майно (будинок) позивача було накладено на підставі листа колгоспу «Іскра» від 28.08.1975, яке було реорганізовано у СТОВ «Моноліт», головою якого була позивач, і останнє як юридична особа на теперішній час припинено за рішенням суду, у той час як у Кремінському РВ ДВС відсутні будь-які виконавчі провадження відносно [PERSON] Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач надав суду письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, проаналізувавши встановлені у справі обставини, виходячи із таких засад цивільного законодавства, як справедливість та розумність, суд вважає за необхідне повністю задовольнити позов та зняти заборону відчуження на нерухоме майно позивача, оскільки подальше існування цієї заборони порушує її права як власника, зокрема перешкоджає розпорядженню вказаним майном. Що стосується позовної вимоги про виключення відомостей з Державного реєстру заборон об'єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження зазначеного домоволодіння, суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Отже дане рішення з дня набрання ним законної сили є підставою для реєстрації припинення обтяження, однак суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження вказаних вище суб'єктів. На підставі викладеного,

Outcome: partial