Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 14.11.2017 із вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між [PERSON], зареєстрований 29 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №70, та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття. В подальшому представником позивача [PERSON] змінено розмір позовних вимог, зменшивши їх в частині стягнення аліментів до розміру 970,00 грн. починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 29 липня 2011 року укладено шлюб з відповідачем. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння і довіри, сторони мають різні погляди на шлюбі сім'ю, нездатні підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї. З другої половини 2015 року подружні стосунки між сторонами припинилися, а з 2016 року позивач разом зі сином проживають окремо від відповідача, спільного господарства сторони не ведуть. Вважає, що збереження сім'ї неможливе та суперечить інтересам позивача. Зазначає, що відповідач відмовляється розірвати шлюб в поза судовому порядку. Аліменти підлягають стягненню з відповідача, оскільки відсутні домовленості щодо утримання та виховання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, разом з тим подала заяву про здійснення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив,між тим подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнає, просить позов задовольнити. За таких обставин суд вважає, що слід проводити розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснюється. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності в межах позовних вимог, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що шлюб між сторонами зареєстровано 29 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, про що складено актовий запис №70. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 6). Як вбачається з наявних матеріалів позивач не підтримує з відповідачем подружні відносини, проживає окремо, спільного господарства не веде, отож перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача. Спору про місце проживання дитини немає. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України); а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, що є правом позивача. З огляду навизнання відповідачем позову, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 970,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Аліменти слід стягувати з дня звернення позивача до суду та допустити негайне виконання у межах платежу за один місяць. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. З наведених міркувань та

Outcome: approved