Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 23.07.1988 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №11. За час проживання у шлюбі дітей у них не народилося та спільного майна ними не набуто. Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає несумісність характерів та непорозуміння між ними через різні погляди на сімейне життя. Вказані обставини призвели до того, що вони ще в 2003 році припинили спільне проживання та фактично розірвали між собою всі відносини. Вже більше 15 років вони проживають окремо одне від одного і з вказаного часу не ведуть спільного господарства та не підтримують ніяких зв'язків між собою. Подальше спільне проживання між ними не можливо, їхній шлюб фактично існує формально тому вона просить суд не надавати їм строку на примирення. Питання про зміну прізвища позивачка не ставила. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, у позовній заяві яку подавала до суду просила проводити розгляд справи без її участі так як змушена виїхати за межі України, свої позовні вимоги повістю підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом вручення йому листа з рекомендованим відправленням про виклик його у судове засідання, однак про причини неявки відповідач суд не повідомляв, жодних клопотань з цього приводу не подавав та не насилав відзиву на позов. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.1988 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №11. За наданими доказами до справи судом встановлено, що сторони від шлюбу дітей не мають, спільного господарства не ведуть і шлюбні відносини між ними припинилися з 2003 року, після чого вони проживають окремо одне від одного. Причина розірвання шлюбу з встановлених матеріалів справи є несумісність характерів та непорозуміння між сторонами та наявність у них різних поглядів на сімейне життя. На час розгляду справи сторони спільно не проживають протягом тривалого часу і позивачка висловила своє небажання зберегти шлюб між ними та просила не надавати їм строк на примирення, оскільки це буде суперечити її інтересам. Від відповідача жодних заперечень щодо цих обставини до суду не надходило. Відповідно до вимог ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач не бажає проживати в шлюбі з відповідачкою, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved