Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути з [PERSON] на мою суму боргу за договором позики у розмірі 9000 доларів США та судові витрати. Позов мотивовано тим, що у серпні 2015 року, позивачкою для [PERSON] було надано позику, - грошові кошти в розмірі 9\~000 доларів США. Згодом, на підтвердження передачі грошей за цим договором [PERSON] , 16.02.2018 року, було власноручно написано розписку. 23 листопада 2019 року [PERSON] в адресу відповідача була направлена вимога про повернення грошових коштів. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свого зобов`язання не виконав. Покликається на те, що на даний час у [PERSON] склалася досить скрутна фінансова ситуація, на її утриманні знаходиться донька [PERSON] , [INFO] , інвалід з дитинства, група інвалідності «1А», яка потребує постійного стороннього догляду та допомоги, тому позивачка вимушена наймати сторонніх людей, щоб її доглядали, а це все потребує додаткових витрат. Крім того з нею проживає неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, викладених в ньому. Позивачка зазначила, що відповідач є її племінником, вона надала йому кошти для його роботи, намагалася вирішити питання повернення коштів в сім`ї, однак це не дало результату. Просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з`явився, за відсутності заперечень позивачки суд постановив проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 16.02.2018 року, [PERSON] [INFO] отримав кошти у розмірі 9000 американських доларів в якості позики у серпні місяці 2015 року від [PERSON] [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України, у постанові від 18 вересня 2013 року, справа № 6-63цс13, виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Отже, дослідивши надану позивачкою розписку, суд доходить переконання, що вона підтверджують факт укладення договору позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти 9000 доларів США. Розписки містять всі істотні умови договору позики. Відповідно до частини другої статті 1049 Цивільного Кодексу України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивачкою 28 листопада 2019 року поштовим відправленням направлено на адресу відповідача вимогу про повернення коштів в розмірі 9000 доларів США, згідно договору позики. Зважаючи на те, що в розписці не встановлено строк повернення позики, позивачем поштовим відправленням направлено на адресу відповідача вимогу 28 листопада 2019 року, відповідач повинен був повернути позику в 30-денний строк з дня пред`явлення вимоги, тобто до 28 грудня 2020 року. Статтею 525\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно роз`яснень, які викладені у висновку в постанові Великої Палати Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, \~згідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника\~є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Із змісту статті 12, 13 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що [PERSON] не надав будь яких доказів виконання своїх зобов`язань за договором позики повернення позичених грошей в сумі 9000 доларів США, тому права позивача підлягають судовому захисту, шляхом стягнення вказаних грошових кошів з відповідача. Також, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути сплачені позивачем 2472,50 грн. судового збору.

Outcome: approved