Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. У позові вказувала, що [INFO] померла її мати - [PERSON] Після її смерті в [ADDRESS] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та належних до нього надвірних будівель і споруд, загальною площею 46,60 кв.м, інвентарною вартістю 64518,00 грн. На момент смерті [PERSON] у вказаному житловому будинку були зареєстровані та проживали її діти, а по закону спадкоємці першої черги вона, та її брат [PERSON] Інший син померлої [PERSON] на момент смерті матері в спадковому будинку зареєстрованим не був, проживав і був зареєстрований у іншому місці, спадщини не приймав і на неї не претендує. [PERSON] не складала ніяких посмертних розпоряджень (заповітів) щодо передачі належного їй майна спадкоємцям, оскільки померла трагічно і в молодому віці. На момент смерті матері брату [PERSON] виповнилося шістнадцять років, та він був тоді і на даний час хворий, а тому вона його забрала до себе у с. Мотовилівка Фастівського району Київської області, де здійснює за ним догляд та утримання. За їх взаємною з братом домовленістю та згодою всі речі домашнього обладнання і вжитку, сільськогосподарський інвентар (косарку, січкарню, вино-компрес, станки для деревообробки і виробництва щіток, тощо) отримав [PERSON], а їй залишається житловий будинок 1837 року побудови, в занедбаному стані, і не є придатним для проживання хворого брата. В останній час хвороба брата (онкологія) дуже прогресує, а тому, на підтвердження колись узгодженого між ними поділу спадкового майна, він подав до нотаріальної контори заяву про те, що він, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері [PERSON] відмовляється від належної йому частки в спадковому майні на її користь. Вона звернулася до Вижницької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтв на спадкове майно померлої [INFO] [PERSON] Проте постановою нотаріуса від 19.12.2017 року №604/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно матері у зв'язку з тим, що не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, яким є вище вказаний житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями і спорудами. Тому змушена своє право власності на вказане по справі спадкове майно доводити в судовому порядку. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої [INFO], яке складається з житлового будинку та належних до нього надвірних господарських будівель і споруд, що розташований в [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлений позов підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просили позов задовольнити. Представник відповідача - Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду надав суду заяву, у якій зазначив, що вони позов визнають, просять справу розглядати без їх участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи надав суду заяву, у якій позов визнав, просив справу розглядати без його участі, оскільки знаходиться на лікуванні. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Суд, заслухавши позивача [PERSON], її представника [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачами Банилівською сільською радою та [PERSON], дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному об'ємі з таких підстав. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 20.06.2017 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок 1837 року побудови з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], загальною вартістю 64518,00 грн., що підтверджується копією технічного паспорту інвентарний №1/69, виготовленого КП «Вижницьке РБТІ» станом на 22.06.2017 року та довідкою виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №544 від 23.06.2017 року. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], 1972 року народження, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №940 від 18.10.2017 року. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, вчасно прийняли спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки постійно проживали з нею у спадковому будинку на момент її смерті, що підтверджується зазначеною вище копією довідки виконавчого комітету Банилівської сільської ради. Відповідач [PERSON] позов визнав і на спадкове майно не претендує. [PERSON] пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері, а тому вважається таким, що не прийняв її. Інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає. Приватним нотаріусом відмовлено [PERSON], від імені якої діє [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] у зв'язку з тим, що не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №604/02-31 від 19.12.2017 року, винесеної приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. Дана відмова стала підставою для звернення [PERSON] з даним позовом до суду. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до п.1 ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року, то при вирішенні питання про визнання права власності на спадкове майно слід керуватись саме його положеннями. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З урахуванням зазначених вимог закону та наведених вище досліджених судом доказів, Суд дійшов до висновку, що: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] належав [PERSON]; після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняли її діти [PERSON] та [PERSON], однак останній на спадкове майно не претендує; [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини і вважається таким, що спадщину не прийняв; інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині [PERSON] немає. За встановлених обставин позов [PERSON] про визнання права власності на зазначене спадкове майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим і підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.16, 328 ЦК України,

Outcome: approved