Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом , з урахуванням його уточнень , в якому просила стягнути вихідну допомогу , яка складає 550,39 грн. (659,15 грн -108,76 грн.), середньомісячний заробіток за весь час затримки вихідної допомоги з дня звільнення 21.12.2012 року по день фактичного розрахунку та моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона у відповідача працювала з 11 квітня 1974 року згідно наказу №38 від 08.04.1974 р. .З 21.12.2012 року була звільнена з займаної посади медичної сестри -диспетчера відділу госпіталізації та вогнищевої дезінфекції у зв,язку з ліквідацією закладу згідно п.1 ст. 40 КЗпПУ та на підставі наказу №213 -к від 12.12.2012 року, про що була попереджена 02 жовтня 2012 року відповідно до ст. 49-2 КЗпПУ. При звільненні позивач не отримала вихідну допомогу , наказ про звільнення і довідку про заборгованість. Тільки 29.12.2012 року закладом позивачу перераховані 108,76 грн. на її рахунок в установі банку, що є 16,5 % від загальної належної до виплати суми. Відповідач повинен був в день звільнення видати належним чином заповнену трудову книжку, провести повний розрахунок та виплатити вихідну допомогу,однак до теперішнього часу вихідна допомога позивачу не виплачена, в зв,язку з чим [PERSON] спричинена матеріальна та моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 3000,00 грн.. В судове засідання позивач та її представник не з,явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представники відповідачів Харківської обласної дезінфекційної станції та Харківської обласної санітарно- епідеміологічної станції в судове засідання не з»явилися. Представник відповідача Державної установи «Харківський лабораторний центр держсанепідслужби України» Горбатенко І.М. в судове засідання не з,явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти задоволення позову заперечувала, оскільки Центром права позивача не порушувалися. Третя особа голова ліквідаційної комісії - головний лікар Харківської обласної дезінфекційної станції Богородицький В.В. в судове засідання не з»явився. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала в Харківській обласній дезінфекційній станції з 11 квітня 1974 року згідно наказу №38 від 08.04.1974 р., з 21.12.2012 року була звільнена з займаної посади медичної сестри -диспетчера відділу госпіталізації та вогнищевої дезінфекції у зв,язку з ліквідацією закладу згідно п.1 ст. 40 КЗпПУ та на підставі наказу №213 -к від 12.12.2012 року , що підтверджується копією трудової книжки позивача. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, у разі припинення трудового договору з підстав , зазначених у п.6 ст. 36 та пунктах 1,2 і 6 ст. 40 цього Кодексу , працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку . Статтею 94 КЗпП України, передбачено , що заробітна плата - це винагорода , обчислена , як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положеннями ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено порядок та умови виплати заробітної плати. Ст. 166 КЗпП України , при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства , установи , організації, провадиться в день звільнення . Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмірі підприємство ,установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що позивач [PERSON] перебувала в трудових відносинах з Харківською обласною дезінфекційною станцією, обов»язок розрахунку за належними працівникові платежами покладена законом саме на власника, з яким працівник перебував у трудових відносинах, на час вирішення справи Харківська обласна дезінфекційна станція не ліквідована. Судом встановлено, що відповідач Харківська обласна дезінфекційна станція в порушення вимог ст.116 КЗпП не провів з позивачем остаточного розрахунку. Судом встановлено, що [PERSON] не виплачена вихідна допомога у розмірі 647,51 грн., в т.ч. податок з доходів фізичних осіб - 97,13 грн., що підтверджується довідкою за №1.5/411 від 24.01.2014 року Державної установи «Харківський лабораторний центр держсанепідслужби України». Надану представником відповідача Державної установи «Харківський лабораторний центр держсанепідслужби України» копію відомості розподілу заробітної плати від 28.02.2014 року, в якій рукописним текстом дописане прізвище, ім»я, по-батькові [PERSON] та надруковано розмір заробітної плати 550,38 грн. суд не приймає до уваги, оскільки представником відповідача не надано доказів, які б підтверджували отримання позивачем вищевказаної суми. Відповідно до п. 2 р. II, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 розрахунок середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передується події з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу IV зазначеного порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного ( годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути обчислені за середнім заробітком. Середньоденна( годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів ( годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з інформацією про застраховану особу - [PERSON] УПФ України в Комінтернівському районі м. Харкова у жовтні 2012 року [PERSON] було нараховані та виплачені 775,45 грн. , а у листопаді 2012 року - також 775,45 грн. Число відпрацьованих [PERSON] робочих днів у жовтні 2012 року становило 23 дні, у листопаді 2012 року - 22 дня. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача за жовтень, листопад 2012 року становила (775,45 +775,45): ( 23+22) = 1510,90 : 45 = 33,57 грн. Затримка виплати вихідної допомоги позивачу склала 313 робочих дня , а тому середній заробіток за затримку остаточного розрахунку по виплаті вихідної допомоги складає 33,57 х 313 = 10507,41 грн. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Крім того, згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, моральна шкода відшкодовується власником або уповноваженим ним органом працівнику у випадку, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, утраті нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що своїми неправомірними діями відповідач порушив Конституційне право позивача на заробітну плату, грубо посягає на право власності, позбавляючи [PERSON] можливості користуватись та розпоряджатись заробленими останньою грошима, що принесло їй моральну шкоду. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню і з відповідача Харківської обласної дезінфекційної станції на користь позивача підлягає стягненню вихідна допомога у розмірі 550, 38 грн., середній заробіток за час затримки вихідної допомоги за період з 21 грудня 2012 року по день постановлення рішення суду у розмірі 10507,41 грн. та моральна шкода підлягає частковому задоволенню у розмірі 2000,00 грн. Крім того, з відповідача Харківської обласної дезінфекційної станції на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial