Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, за участю третьої особи Львівської місцевої прокуратури №1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 20.11.2013 року, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова, у ФОП «[PERSON]Р.» було проведено обшук та вилучено сигарети на загальну суму 3902,50 грн. Звернувшись до начальника міліції, позивач дізналась, що вилучені у неї сигарети були здані в камеру схову та втрачені під час подій, що мали місце в ніч на 19.02.2014р. Відтак, внаслідок такої бездіяльності їй була завдана матеріальні шкода в сумі 3902,50 грн. Крім того, вважає, що внаслідок такої бездіяльності їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних змінах у психічній сфері внаслідок усвідомлення факту порушення її прав, що завдало їй душевних, психічних та фізичних страждань. 18.04.2017 року позивачка подала заяву про збільшення розміру позовних вимог у звязку із чим просить суд стягнути з казначейства на її користь 8270,80 грн. реальної шкоди за вилучені тютюнові вироби; стягнути з Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській на її користь 20\~000 грн. моральної шкоди. Судом за клопотанням [PERSON] залучено Державну казначейську службу України, як належного відповідача по справі. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, подали клопотання про проведення розгляду справи без їх участі. Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з мотивів його безпідставності. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав викладених у письмовому клопотанні (а.с.224-225). Заслухавши пояснення представника відповідача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Відповідно до ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Судом встановлено наступне. 08.11.2013 року слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова, в межах кримінального провадження №12013150050003380, надано дозвіл на обшук в магазині ФОП «[PERSON]Р.» за адресою: м.Львів, вул.В.Великого, 51, з метою відшукання і вилучення сигарет марок «Класик червоний», а також інших сигарет ПАТ «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки» та документів, згідно яких вищевказані сигарети потрапили на реалізацію в магазин, які мають значення для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин. що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (а.с.6). Згідно протоколу обшуку від 20.11.2013 року, при обшуку магазину ФОП «Гдакович» у м.Львові на вул.В.Великого, 51 було виявлено та вилучено сигарети різних марок на загальну суму 3902,50 гривень (а.с.9-14), які були придбані останньою у постачальника ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна», що підтверджується відповідними накладними (а.с.15-24). 06.10.2014 року [PERSON] звернулась до начальника Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області із заявою про надання їй інформації щодо вилученого в неї товару, у відповідь на яку, листом від 21.10.2014 року, їй повідомлено, що тютюнові вироби, які були вилучені 20.11.2013р. за адресою: м.Львів, вул.В.Великого, 51 були здані в камеру зберігання та втрачені під час подій, що мали місце в ніч на 19.02.2014 року (а.с.7,8). Згідно довідки виданої ліцензіатом СП «Ніка СМС» від 03 квітня 2017 року (а.с.114) роздрібна ціна вилучених у [PERSON] тютюнових виробів становить 8720,80 грн. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~Статтею 57 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, в силу вимог ст.ст.\~10,\~58,\~59,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам та враховуючи те, що відсутні спеціальні підстави для застосування\~статті 1173 ЦК України\~оскільки судом з'ясовано, що підставою для відшкодування шкоди є встановлена ухвалою суду незаконність рішення, дії чи бездіяльність органу досудового розслідування в частині неповернення вилученого під час обшуку майна, але позивачем не надано доказів її звернення із такою скаргою, крім того, позивач не надала доказів, що дії чи бездіяльність відповідача є протиправними та завдали їй матеріальну шкоду. Окрім того, при прийнятті рішення, суд бере до уваги постанову старшого слідчого СВ Галицького РВ ГУ МВС України у Львівській області [PERSON] від 17.11.2014 року якою закрито кримінальне провадження №12013150050003380 від 28.09.2013р. за ч.1 ст.199 КК України, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.56). Зокрема, в постанові вказано, що під час досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій, зокрема проведено ряд обшуків, однак у звязку із масовими заворушеннями які мали місце в період часу з 18.02.2014 року по 19.02.2014 року вищевказане кримінальне провадження було знищене або викрадене невстановленими особами. Кримінальне провадження не підлягає відновленню, оскільки в матеріалах знаходились оригінали документів та речових доказів без дослідження яких, зібрати достатню кількість доказів для доведення вини не являється можливим. Поряд з тим, у відповідності до вимог частини 2 статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Пунктом 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних Положень БК України встановлено, що кошти, відшкодовані державою з державного бюджету (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування з місцевих бюджетів) згідно з цим пунктом, вважаються збитками державного бюджету (місцевих бюджетів). За поданням Казначейства України органи прокуратури звертаються в інтересах держави до суду з позовами про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам). Постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 року «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації ), шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення. З огляду на викладене вище, безпідставною є вимога позивача про стягнення з казначейства на її користь матеріальної шкоди, оскільки така відшкодовується безпосередньо з Державного бюджету України. Щодо вимог позивача про відшкодування їй моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 5 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Разом з тим, позивач не надала суду жодного належного доказу, який би підтверджував, те що внаслідок втрати вилучених у неї сигарет, їй завдано моральної шкоди, а також не довела обґрунтованість позовних вимог в цій частині іншими засобами доказування. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог в частині моральної шкоди, оскільки позивачем жодних не надано належних доказів на підтвердження завдання їй такої шкоди, а тому в цій частині вимог слід відмовити. Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди, з підстав наведених вище.

Outcome: dismissed