Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 16.10.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем і прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1927. В шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO], але питання стягнення аліментів не ставить. Посилалася на те, що з початку їх спільного життя жили непогано, розуміли один одного, народжували дітей і надіялися на краще майбутнє. Однак на протязі останніх пяти років, між ними почалися непорозуміння, чоловік живе власними інтересами, для нього головні друзі, а не сімя. Він не поважає її, як дружину, зовсім не рахується з її думкою, його поведінка принижує її людську гідність. Чоловік повністю ухиляється від ведення господарства, через це у них також виникають сварки, скандали і всі негаразди в сімї проходять в присутності дітей, що негативно впливає на їх виховання. З 2014 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини, і з того часу стали чужими людьми один для одного. Вона дійшла висновку, що їх сімя існує формально, невирішених майнових питань між ними немає. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований 16.10.2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1927 та після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, оскільки виїжджає за межі області. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутності, позов визнав. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 16.10.2005 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1927, що підтверджується оригіналом повторного свідоцтва про шлюб серія 1-МИ №010919 від 10.04.2006 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія 1-МИ №095308 від 21.04.2009 року та серія І-МИ №187403 від 30.08.2013 року, виданих Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що шлюб між сторонами існує формально, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, на примирення не згідні, позивач довела, а відповідач визнав, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved