Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 1 листопада 2014 року між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб. У шлюбі, 15 березня 2015 року, народився син [PERSON]. Після реєстрації шлюбу подружжя прожило разом нетривалий час, посварилися та припинили шлюбні відносини. З часу фактичного припинення сімейних відносин відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на утримання дружини та дитини, хоча має таку можливість, оскільки він є фізично здоровим та працездатним. На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. та 200 грн. на її утримання. Аліменти стягувались у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач на той час ніде не працював. Зараз відповідач працює слюсарем на залізниці в м. Верхівцеве та отримує заробітну плату. На підставі вищевикладеного позивач просила суд змінити розмір аліментів, стягнувши з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснила, що в добровільному порядку рішення суду про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі відповідач не виконував, тому вона бажає, щоб аліменти стягувались у виді частки від його заробітку. Відповідач інших дітей на утриманні не має, вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що він дійсно працює, отримує заробітну плату, інших дітей на утриманні не має. Вважає, що аліменти у розмірі 1/2 частини від його заробітку, які позивач просить стягнути з нього на утримання її та дитини, поставлять його в скрутне матеріальне становище та він не зможе утримувати себе. Тому відповідач проти стягнення аліментів в частці від його заробітку не заперечував, проте в меншому розмірі, ніж просить позивач. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-КИ № 533653 (а.с.8). 5 травня 2015 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] а стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісяця, починаючи з 2 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 червня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] також стягуються аліменти на її утримання в розмірі 200 грн. (а.с.4-5). Зазначені рішення суду набрали законної сили 9 червня 2015 року. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так само ч. 3 ст. 80 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Судом встановлено, що на час розгляду справи про стягнення аліментів відповідач, [PERSON], не працював, не мав стабільного доходу (заробітку) у звязку з чим судом було ухвалено рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні сторони визнали, що з вересня 2015 року [PERSON] працює слюсарем на ДП «Придніпровська залізниця» ВСП «Верхівцевське вагонне депо». Зазначена обставина також підтверджується довідкою про доходи [PERSON] від 17 листопада 2015 року (а.с.16). На підставі чого, суд приходить до висновку, що змінився майновий стан платника аліментів, [PERSON] Верховний Суд України у своєму рішенні від 5 лютого 2014 року у справі за № 143 цс 13, прийнятому за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, дійшов до висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про зміну розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача як на її утримання так і на утримання дитини шляхом зміни способу їх присудження, тобто з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності до ст. ст. 80, 182 Сімейного кодексу України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Оскільки судом встановлено, що відповідач працює, отримує заробітну плату, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, дитина проживає разом з позивачем, яка не працює та не має будь-яких доходів, проте змушена утримувати себе та малолітню дитину, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі ? частини від його заробітку, як на її утримання так і на утримання дитини. Такий розмір аліментів суд вважає достатнім для участі відповідача в утриманні дружини та дитини. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що такий розмір аліментів поставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки утримання дитини є обовязком, а не правом батька дитини, незалежно від його матеріального становища. Так само утримання дружини, з якою проживає дитина, є обовязком чоловіка за умови, що він має можливість надавати матеріальну допомогу, є обовязком чоловіка, незалежно від розміру його доходів. У звязку з чим суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню. Також суд приймає до уваги, що згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того суд вважає за необхідне зупинити стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 5 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 червня 2015 року з метою недопущення подвійного стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, приймаючи до уваги, що позивача було звільнено від сплати судового збору,

Outcome: approved