Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує свої позовні вимоги наступним. 01 грудня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] від 01 грудня 2007 року, актовий запис № 1237. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 24 грудня 2008 року, актовий запис № 1237). В позові [PERSON] зазначила, що вони з відповідачем не проживають разом з листопада 2014 року, не ведуть спільного господарства, на час подання цього позову кожна зі сторін має власне особисте життя, шлюбні відносини фактично припинені. Примирення між сторонами не можливе, встановлення судом строку на примирення не доцільне. При цьому, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що шлюб існує лише формально і збереження сім`ї не можливе. Наведене зумовило позивачку звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2021 року, справу передано на розгляд судді Ковальчук Т.А. Ухвалою судді від 26 березня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбуприйнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте до позовної заяви додала заяву про підтримання позовних вимог, наполягала на їх задоволенні, просила розгляд справи проводити без її участі та без фіксації технічними засобами. (а.с.8). Відповідач в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, просив розглядати справу без його участі та без фіксації технічними засобами. (а.с.17). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Красногвардійським відділом реєстрації цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області серії [NUMBER] від 01 грудня 2007 року, актовий запис № 1237. (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 24 грудня 2008 року, актовий запис № 209403. (а.с.7). Також, встановлено, що починаючи з листопада 2014 року позивач та відповідач не проживають разом, спільного господарства не ведуть, кожна зі сторін має власне особисте життя; примирення між ними неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно, не може бути відновлена та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved