Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду міста Кременчука, як представник [PERSON] , з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України. Свої вимоги заявник мотивував тим, що [PERSON] , який помер [INFO] , був її чоловіком. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки смерть відбулась на тимчасово окупованій території України, і у заявника відсутній документ, що може бути прийнятий відділом ДРАЦС. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для проведення реєстрації смерті особи в органах ДРАЦС. Представник заявника [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність, заяву просив задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників на підставі наданих матеріалів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Як вбачається з дубліката лікарського свідоцтва про смерть № 346 від 13 грудня 2017 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Кіровське, Луганська область, смерть настала внаслідок хронічної недостатності кровообігу дегенерація міокарда. Свідоцтво видано лікарем Бондарь В.І. (а.с. 18). 16 травня 2017 року Відділом записів актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.20). Матеріалами справи підтверджено факт поховання [PERSON] в смт. Червоногвардійське м. Кіровське Луганської області (а.с. 20-22). 10 листопада 2017 року Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що документ, наданий заявником для підтвердження факту смерті, виданий на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень (а.с. 23). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За нормою ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 встановлено, що Підставою для державної реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.ст. 1; 4 ч.2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Враховуючи всі досліджені в ході розгляду справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] підтверджений. Оскільки місто Кіровське Луганської області, відповідно до розпорядження КМУ №428-р від 05.05.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів,на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, отримання свідоцтва про смерть на підставі довідки, свідоцтва про смерть, виданих на території міста Кіровське, не є можливим. Тому суд вважає за необхідне встановити факт смерті в судовому порядку з метою забезпечення реалізації прав заявника.

Outcome: approved