Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкси з позовом до ОСББ «Чехова 82» про визнання права власності на кооперативну квартиру. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що відповідно до довідки від 17.12.1991 року №6331, що видана ЖЕК ЖБК вона була членом житлово-будвельного кооперативу ЖБК №88. Відповідно до рішення Виконавчого Комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 16.02.1986 року № 326 було затверджено рішення по розподілу 144 квартир першої черги в 252 - х квартирному домі по [ADDRESS] та списки членів кооперативу ЖБК - 88 на заселення 144 квартир першої черги. Відповідно до вищевказаного списку Позивачка, разом зі своїм чоловіком та сином вселились в квартиру [ADDRESS] , де були зареєстровані і мешкають по сьогоднішній час. У 90-х роках ЖБК - 88 було ліквідовано, архівний фонд документації кооперативу не зберігся. В наявності у позивача залишилися поодинокі квитанції про сплату пайових внесків на рахунки кооперативу, а також довідки, що підтверджують членство в кооперативі та залишки заборонності по сплаті пайових внесків. До моменту ліквідації ЖБК - 88 Позивачем по справі було виплачено пайові внески в повному обсязі. Довідку про погашення внесків в ЖБК - 88 Позивач в силу сімейних обставин не було отримано, а тому в подальшому відповідна обставина ускладнила реєстрацію права власності на квартиру. Після ліквідації ЖБК - 88 в зв`язку з зміною законодавства в подальшому членами кооперативу було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного [ADDRESS], членом якого є Позивач. З підстав того, що право власності на квартиру не зареєстровано, Позивач звернулась до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на квартиру. Однак державним реєстратором було відмовлено в реєстрації права власності з підстав того, що подані заявником документи, які мають бути підставою виникнення права власності, не посвідчено відповідно до вимог чинного законодавства, не містять печатку з кодом про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Відсутні підстави для проведення державної реєстрації. Таким чином, в зв`язку з ліквідацією ЖБК-88 і за відсутності його правонаступників, отримати необхідні підтверджуючі документи та зареєструвати право власності на належну позивачу квартиру у визначеному чинним законодавством порядком вона не має можливості.Просила суд визнати за нею право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] . 28 липня 2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 17 серпня 2021 року ухвалою судді Придніпровського районного суду м.Черкаси відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Ковтун Ю.О. в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Голова ОСББ «Чехова 82» у судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи був вчасно та належним чином повідомлений. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Положення ст.328 Цивільного кодексу України (в редакції від 16 січня 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. За положеннями ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. В п. п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», набувають права власності на квартиру. З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. 29 лютого 1984 року [PERSON] , [INFO] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну прізвища від 04.02.1992 року серія [NUMBER] . Відповідно до рішення Виконавчого Комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 16.02.1986 року № 326 затверджено рішення по розподілу 144 квартир першої черги в 252 - х квартирному домі по [ADDRESS] та списки членів кооперативу ЖБК - 88 на заселення 144 квартир першої черги. Відповідно до вищевказаного списку [PERSON] , чоловіку та сину було надано право вселитись в квартиру [ADDRESS] , де останні були зареєстровані і мешкають по сьогоднішній час. Згідно технічного паспорту від 10.09.2020 року, виданого на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальна площа даної квартири складає 70.0 кв. м., а житлова площа складає 37.9 кв. м. Як вбачається з довідки за вих.№19 від 17.04.2006 року за підписом голови правління ОСББ «Чехова 82» та бухгалтера, [PERSON] являється членом ЖБК №88, яка в свою чергу повністю сплатила вартість квартири [ADDRESS] в сумі 9321 рублів. На підставі дослідження перелічених письмових доказів, суд вважає, що у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] правомірно свого часу набула право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] , а у подальшому позивачкою [PERSON] , як членом ЖБК №88, було проведено повну виплату пайових внесків за зазначену кооперативну квартиру в сумі 9321 рублів, внаслідок чого набула права власності на дану квартиру. Проте рішенням за № 57265525 від 24 березня 2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Гриценко М.О. Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради Черкаської області було відмовлено у державній реєстрації права власності (за формою власності: приватна) на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] у зв`язку з неможливістю встановити набуття, зміну або припинення права власності на квартиру, не посвідчено відповідно до вимог чинного законодавства, не містять печатку з кодом про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Суд зауважує, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року. Водночас, суд звертає увагу, що лише на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Враховуючи перелічені норми суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності [PERSON] на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. За змістом ст. 392 ЦК України в редакції від 2003 року, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами її права власності на кооперативну квартиру, набутого нею свого часу правомірно. На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за [PERSON] права власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] внаслідок проведення нею сплати пайових внесків за вказану квартиру.

Outcome: approved