Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», в якому просить визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 05.10.2020, зареєстрований в реєстрі за № 58305, про стягнення боргу в сумі 20090,16 грн. на користь ТОВ «ФК «Аланд» таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.03.2021 позивач дізналася, що є боржником у виконавчому провадженні № 63968193 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Аланд» суми богу. 18.03.2021 представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та дізнався про наявність виконавчого напису від 05.10.2020, зареєстрованого в реєстрі за №58305, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. на підставі укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» кредитного договору № R53100223217В від 02.04.2012, про стягнення боргу в сумі 20090,16 грн на користь ТОВ «ФК «Аланд», у зв`язку з укладенням ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» договору відступлення права вимоги № 210314нв від 21.03.2014 з ПАТ «ВТБ Банк», та на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020, укладеного між ТОВ «ФК «Аланд» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням Закону України «Про нотаріат», положень актів цивільного законодавства, якими врегульовані питання про вчинення виконавчих написів нотаріусами, зокрема приватним нотаріусом не дотримані строки вчинення виконавчого напису, передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з моменту виникнення права вимоги минуло більше трьох років; виконавчий напис вчинений до договору, який укладено у простій письмовій формі та без надання стягувачем документів, що обґрунтовують суму заборгованості, та з посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України, які визнані судом незаконними. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/6159/21 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В., призначено справу до розгляду по суті на 24.09.2021. 24.09.2021 розгляд справи відкладено на 25.11.2021. Представник позивача в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій заяві просив розглядати справу без його участі. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Як визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 02.04.2012 між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] у простій письмовій формі укладено кредитний договір № R53100223217В, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит у сумі 20 000,00 грн на строк до 02.04.2015. 05.10.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 58305 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № R53100223217В від 02.04.2012, укладеним з акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 21014нв від 21.03.2014 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 у розмірі 19590,16 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. 22.12.2020 відкрито виконавче провадження № 63968193 з примусового виконання вказаного виконавчого напису та 10.03.2021 звернуто стягнення на доходи боржника, які вона отримує у Національній службі здоров`я України. Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Норми статті 88 цього Закону встановлюють, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 зробила такий висновок про застосування вказаної норми права: «Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах. Судом встановлено, що згідно з умовами укладеного кредитного договору позивач була зобов`язана повернути суму кредиту у строк до 02.04.2015, а отже з вказаної дати у кредитора виникло право вимоги до боржника та розпочав перебіг позовної давності за вказаними вимогами. Оспорюваний виконавчий напис вчинений 05.10.2020, тобто після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.032017 та 04.04.2017 виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що кредитний договір № R53100223217В від 02.04.2012 між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладений у простій письмовій формі, а отже, вчиняючи 05.10.2020 виконавчий напис № 58305, приватний нотаріус Горай О.С. безпідставно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 58305 таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Враховуючи порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам позивача, викладеним у позовній заяві. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача понесені нею судові витрати, а саме: на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., судовий збір за подання повної заяви та заяви про забезпечення позову, витрати з виготовлення ксерокопій документів у розмірі 120,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивач надав: копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 22 від 17 березня 2021 року, протоколи узгодження послуг, акти приймання-передачі наданих послуг № 1, № 2 від 18 березня 2021 року, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю Тирана О.В., ордер на надання правової допомоги, квитанцію про оплату послуг за договором у розмірі 10000 грн. Зокрема, згідно з вказаними документами, надані за договором послуги включають ознайомлення адвоката з матеріалами виконавчого провадження № 63968193 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису (2 години); консультації та роз`яснення законодавства з питань примусового виконання виконавчих написів нотаріусів; складення заяви про забезпечення позову, складення позовної заяви про визнання виконавчого напису № 58305 від 05.10.2020 (8 годин), та погоджена їх вартість у розмірі 1 000 грн. за годну роботи. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд, проаналізувавши надані документи, дійшов висновку про часткове покладення на відповідача витрат на правовому допомогу, оскільки позивачем не надано доказів подання до суду в рамках цієї справи заяви про забезпечення позову і розгляду судом такої заяви. Виходячи з погодженої сторонами вартості цих послуг, що міститься у акті приймання-передачі наданих послуг № 1, - 2000,00 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у сумі 8 000,00 грн. Суд при цьому враховує, що відповідач відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що передбачено ч. 6 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, не заявляв. Заявлені позивачем витрати щодо виготовлення ксерокопій документів у розмірі 120,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки з доданого до позовної заяви товарного чеку не вбачається, що такі витрати були понесені саме позивачем та є пов`язаними з розглядом цієї справи. Відповідно до статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачапідлягає стягненнюсудовий збір за подання позовної заяви у сумі 908 грн.

Outcome: approved