Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 червня 2008 року між нею та відповідачем розірвано шлюб, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. В лютому 2016 року сину виповнилося 18 років, але він вступив на денну форму навчання, на факультет «Прикладна математика до Донецького національного університету» в м. Вінниця. Період навчання сина у вказаному навчальному закладі встановлено з 01.09.2015 року до 30.06.2019 року. З лютого 2016 року син стипендію не отримує, потребує коштів для гуртожитку в сумі 465 грн. щомісячно та не має можливості працювати. Крім оплати гуртожитку вона вимушена оплачувати його харчування, забезпечувати одягом та всім необхідним. В добровільному порядку відповідач не надає коштів на утримання сина, хоча має таку можливість, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить стягувати з відповідача щомісячно 750 грн. аліментів на утримання сина, який продовжує навчатись. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав письмові заперечення в яких просить повністю відмовити в задоволенні вимог позивача. Вказавши, що відповідно до вимог закону батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, лише за умови, якщо вони можуть надавати необхідну матеріальну допомогу. Надавати таку допомогу він не має можливості, оскільки, на даний час він не працює і не має можливості працювати, в нього на утриманні є малолітня дитина від іншого шлюбу, батьки пенсійного віку(мати інвалід 2 групи), які часто хворіють і потребують його матеріальної допомоги також на його частковому утримання перебуває повнолітня донька від першого шлюбу, яка разом зі своїм малолітнім сином проживає з його батьками, тому жодної можливості надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчатися, не має можливості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, який було розірвано 04 вересня 2008 року. За час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 050742(а.с. 7). У серпні 2015 року [PERSON] вступив на денну форму навчання, на факультет «Прикладна математика до Донецького національного університету» в м. Вінниця. Період навчання сина у вказаному навчальному закладі встановлено з 01.09.2015 року до 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою Донецького національного університету № 248/6.1.0-20 від 05.02.2016(а.с. 11). Витрати на оплату проживання в гуртожитку сина [PERSON] підтверджується квитанціями № 08022016163757(а.с. 12) та № 0.0.443835070.1(а.с. 9). Згідно ст. 199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними дітям матеріальної допомоги. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] 14 травня 2013 року одружився з [PERSON]М, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 125868. В даному шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 391379. Згідно довідки про склад сімї № 573 від 21.03.2016, відповідач проживає спільно з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] Відповідно до довідки № 617 від 24.03.2016 року виданої виконкомом Теплицької селищної ради [PERSON] дійсно здійснює догляд за своєю матір'ю [PERSON], яка є інвалідом 2-групи та її чоловіком [PERSON], який є пенсіонером. Згідно трудової книжки серії АА № 106929, відповідач на даний час офіційно не працює. За таких обставини суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не має постійного доходу, доглядає за матір'ю інвалідом та її чоловіком, на утриманні має малолітнього сина, на даний час не має постійного місця роботи, тому він не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину [PERSON]А, який продовжує навчатися. Також суд враховує, що позивачем до позовної заяви не надано жодних доказів того, що відповідач може надавали матеріальну допомогу повнолітньому сину. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed