Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 02 вересня 2012 року її чоловік [PERSON] позичив [PERSON] кошти у розмірі 10\~000 дол. США, які останній зобовязувався повернути в строк до 01 жовтня 2012 року. 29 січня 2013 року чоловік позивача помер. Спадкодавець [PERSON] заповіту не залишив, а його єдиним спадкоємцем являється позивач, яка на час відкриття спадщини проживала з останнім. Інших спадкоємців покійного, окрім [PERSON], немає, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] в її користь суму основної заборгованості у розмірі 10\~000 дол. США, що на час подання позову еквівалентно 215\~500, грн., та 15\~817,10 грн. 3% річних від простроченої суми. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін \~без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до розписки, долученої до матеріалів справи, 02 вересня 2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] 80\~000 гривень (еквівалентно 10\~000 USD). Зобовязався повернути 01.10.2012 року. Як вбачається із свідоцтва про одруження, виданого 17 січня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, та відмітки у паспорті громадянина України [PERSON] серії АВ №538508, виданому Погребищенським РВ УМВС України у Вінницькій області 25 липня 2003 року, позивач [PERSON] (до шлюбу Артемчук) [PERSON] є дружиною [PERSON]. 29 січня 2013 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-БК №259958 від 29 січня 2013 року, видане Відділом реєстрації смерті у м.Києві. В судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина позивач [PERSON], яка на час відкриття спадщини проживала з останнім. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, позивач є новим кредитором у виниклих між сторонами правовідносинах, а тому вправі вимагати від [PERSON] повернення коштів за договором позики. Згідно ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст.625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Із змісту ч.2 ст.192 ЦК України вбачається, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). Згідно службового розпорядження Національного Банку України про офіційний курс гривні до іноземних валют, на 04 вересня 2015 року встановлений такий офіційний курс гривні до іноземних валют: 100 дол. США 2201.5573 грн. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] боргу за договором позики в розмірі 10 000 дол. США, що еквівалентно 220\~155 грн. 73 коп. (10 000 * 2201.5573 = 220155,73 грн.) та 3% річних, що становлять суму 15 817 грн. 10 коп., згідно розрахунку позовних вимог, а всього 235 972 грн. 87 коп. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2\~313 грн. 17 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved