Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович та Приватний виконавець виконавчого округа м. Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 16.10.2013 року між нею та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір № 21822/008XSGF «про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту». 23.09.2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною було винесено постанову ВП №63114059 «про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» про стягнення з позивачки на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал» заборгованості в розмірі 46456,64 грн, на підставі виконавчого напису №19950 від 21.08.2020 року виданого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу. З 2013 року жодних претензій вона не отримувала стосовно заборгованості за договором № 21822/008XSGF, погасила заборгованість ще у 2014 році. Позивач, вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, зокрема Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки заборгованість за кредитом є спірною, стягувачем не надано документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості боржника, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.Також зазначила що виконавчий напис вчинено поза межами строку давності стягнення заборгованості за кредитом. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 19950 від 21 серпня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем таким, що не підлягає виконанню. Відповідач у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Третя особа у справі приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа у справі приватний виконавець виконавчого округа м.Києва Малкова М.В., в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копій «Заяви/Анкети позичальника № 21822/0008XSGF, Договору № 21822/0008XSGF «про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту» від 16.10.2013 року, вбачається, що 16.10.2013 року позивач отримала кредитну картку № [NUMBER] у ПАТ «ПтБ» правонаступником якого є відповідач з встановленим на ній кредитним лімітом 6000 грн на строк 36 місяців /а.с.16,18,19/. 22.03.2018 року між ПАТ «ПтБ» та ТОВ «Фінансова компанія «Женева» укладено договір № 147 «Про відступлення прав вимоги за кредитними договорами» відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 21822/0008XSGF перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Женева». 27.07.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Женева» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № б/н «Про відступлення прав вимоги за кредитними договорами» відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 21822/0008XSGF перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». В серпні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олега Станіславовича з заявою на вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 21822/0008XSGF від 16.10.2013 у розмірі 46456,64 грн. До якої відповідач додав наступні документи: - «Заяву/Анкету позичальника № 21822/0008XSGF, Договору № 21822/0008XSGF «про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту» від 16.10.2013 року, вбачається, що 16.10.2013 року позивач отримала кредитну картку № [NUMBER] у ПАТ «ПтБ» правонаступником якого є відповідач з встановленим на ній кредитним лімітом 6000 грн на строк 36 місяців /а.с.16,18,19/; Виписку з особового рахунку за кредитним договором 21822/0008XSGF від 16.10.2013 року, складену ТОВ «Вердикт Капітал» в якій зазначено, що [PERSON] , має за цим договором заборгованість станом на 27.07.2020 року в розмірі 46456,64 грн. /а.с.17/. 21.08.2020 року приватний нотаріус Горай О.С., на підставі вищезазначених документів вчинив виконавчий напис № 19950 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за період з 27.07.2020 року по 27.07.2020 року за кредитним договором 21822/0008XSGF від 16.10.2013 року у розмірі 46456,64 грн. Сума плати за вчинення виконавчого напису - 650 грн /а.с.15/. Цікавим є той факт, що в заяві на вчинення виконавчого напису та заяві про відкриття виконавчого провадження ТОВ «Вердикт Капітал» зазначило що боржник /позивач/ фактично мешкає в м. Київ, хоча це не відпадає дійсності. Саме це дозволило нотаріусу, зазначити в виконавчому написі № 19951 адресу проживання боржника в м. Києві. Та в подальшому 23.09.2020 року приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва відкрити виконавче провадження № 63114059 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 19950 /а.с.7/. 23.09.2020 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника /позивача/ та направив її на виконання за місцем роботи [PERSON] . 22.02.2021 року [PERSON] після недоотримання заробітної плати, звернувся до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Як встановлено судом, договір кредиту № 21822/0008XSGF від 16.10.2013 року було укладено в простій письмовій формі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса /а.с. 16/. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Отже, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 та від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18). Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В той же час строк кредитування за договором № 21822/0008XSGF від 16.10.2013 року становить 36 місяців до 16.10.2016 року. Отже, виконавчий напис №19950 виданий в порушення ч.1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Оспорюваним виконавчим написом з позивача стягнута заборгованість яка склалася за період 27.07.2020 - 27.07.2020 року, яка серед іншого складається з процентів за договором за цей період. Також як свідчить усталена практика Великої Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З наведеного випливає, що припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 і підтриманий у постановах Верховного Суду від 09.01.2019 у справі №183/179/16, від 06.03.2019р. у справі №216/750/16-ц, від 12.11.2018р. у справі №404/162/17, від 03.10.2018р. у справі №635/7285/14-ц, від 25.09.2018р. у справі №915/765/17, від 07.08.2018р. у справі №924/16/17. Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, а тому позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved