Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 08.08.1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Мигівській сільській раді Вижницького району, актовий запис №12. У шлюбі у 1999 році народилися дочка [PERSON]. Посилалася на те, що одруження виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, у них різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Все це призвело до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини. Миритися з відповідачем не має наміру, а так як їх шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу з відповідачем неможливе, оскільки суперечить її інтересам. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований у Мигівській сільській раді Вижницького району, актовий запис №12 та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Клим. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити та справу розглядати за її відсутності. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, з отриманої секретарем судових засідань телефонограми вбачається, що він перебуває за межами України, просить справу розглядати у його відсутності, позов визнає, на примирення не погоджується. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 08.08.1999 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №12, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серія І-МИ №013213 від 08.08.1999 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище Клим. До реєстрації шлюбу, 14.05.1999 року, у сторін народилася дочка, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серія І-МИ №272561 від 08.08.1999 року, виданого виконавчим комітетом Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, на примирення не згідні, позивач довела, а відповідач визнав, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved