Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення права власності на спадковий будинок. Позов мотивувала тим, що її мама, [PERSON] , яка померла в 1993 році, та її батько [PERSON] , який помер у 2002 році, збудували будинок, що розташований в [ADDRESS] . Про те, що її батьки будували зазначений будинок, свідчить будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, а також виписка із погосподарської книги Середньоводянської сільської ради №29. У них в сім`ї було четверо дітей: вона, [PERSON] , сестра [PERSON] , брат [PERSON] та брат [PERSON] , який помер [INFO] . Після того, як позивачка вийшла заміж, вона залишилася проживати зі своїми батьками з тим, що після смерті батьків будинок залишиться їй. Всі її старші брати й сестра жили окремо від батьків, у своїх будинках. За період проживання з батьками, вона зі своїм чоловіком допомагали батькам робити ремонт будинку, наводити порядок на подвір`ї. На даний час вона одна має право на спадкування будинку, оскільки на час смерті батьків вона проживала разом із ними і прийняла спадщину та до смерті доглядала за батьками. ЇЇ сестра, [PERSON] , та брат, [PERSON] , не претендують на спадковий будинок батьків та відмовилися від своєї частки у спадщині в її користь. Спадковий будинок будувався у 1987 році, а побудову закінчено в 1988 році. У зв`язку з наведеним просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] право власності на спадковий будинок, розташований в [ADDRESS] . [PERSON] 25.02.2019 року надав суду клопотання про залучення його, в статусі третьої особи, яка заявляє предмет спору, та подав позовну заяву, в якій зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина за законом, до складу якої, зокрема, входить Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Вартість житлового будинку на даний час становить 697405 гривні. У спадковому будинку його покійний батько, [PERSON] , постійно проживав. [PERSON] також проживав зі своїм батьком [PERSON] по день його смерті. Рахівською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за його заявою. Однак, відповідно до постанови державного нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І. №6 від 15.02.2019 року у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно було відмовлено, оскільки за гр. [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] не зареєстрований, а згідно з випискою з погосподарської книги №28,, виданої Середньоводянською сільською радою №761 від 26.10.2018 року, головою дворогосподарства був нині померлий [PERSON] , який являвся батьком [PERSON] . Отже, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , є [PERSON] (син [PERSON] ) та дочка [PERSON] . Між цим від [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги спадкування за законом на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, на прийняття спадщини заяви не складалися. Крім цього, ці особи на час смерті [PERSON] мали окреме місце проживання. Заповітів за життя [PERSON] на спадковий житловий будинок [ADDRESS] не складав. Отже, [PERSON] від спадщини не відмовляється, а навпаки бажає прийняти її, однак через те, що на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи, державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За таких обставин вважає, що його право на отримання спадщини за законом не визнається [PERSON] , яка заявляє про своє право на спірний будинок в цілій частині. У зв`язку з цим просить визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] , в порядку спадкування право власності на Ѕ частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Рахівського районного суду від 11.10.2018 року було відкрито провадження у даній справі та запропоновано Відповідачам протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, а також, відповідно до п.2 ч.5 ст.178 ЦПК Відповідачі повинні були подати докази надіслання відзиву та доданих до нього документів Позивачу. Копію ухвали [PERSON] та [PERSON] отримали 16.10.2018 року, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення. Ухвалою Рахівського районного суду від 28 лютого 2019 року було залучено [PERSON] до участі у даній справі в статусі третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору та було прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та об`єднано в одне провадження дані позови. Копію ухвали та позовної заяви третьої особи разом з доданими до неї документами було направлено відповідачам та роз`яснено про їх право подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали суду. [PERSON] та представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та пояснили, що спірний будинок був збудований її батьками [PERSON] та мамою [PERSON] під час перебування у шлюбі, але забудовником було зазначено лише батька [PERSON] . Майно, яке було нажито подружжям є його спільною сумісною власністю. Її мати [PERSON] залишила заповіт від 25.05.1993 року, за яким мати Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] , яка їй належала до дня смерті, заповіла [PERSON] . На час смерті батька [PERSON] [INFO] , йому належала Ѕ частка житлового будинку в [ADDRESS] . У батьків було четверо дітей: вона, [PERSON] , сестра [PERSON] , брат [PERSON] та брат [PERSON] , який помер. На час відкриття спадщини її брат [PERSON] успадкував ј частину з Ѕ частки спадщини, яка належала батькові, таким чином [PERSON] , який є сином [PERSON] , може претендувати тільки на 1/8 частину зі всього спірного будинку, тому просить частково задовольнити позов третьої особи [PERSON] Адвокат Гудз Ю.Ю., який діє в інтересах в інтересах [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що позивачка [PERSON] намагається позбавити [PERSON] права власності на Ѕ частину спадкового житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований у [ADDRESS] , який належав батькам сторін на праві спільної сумісної власності подружжя. [INFO] помер батько [PERSON] , який був рідним братом позивачки. Після смерті батька відкрилася спадщина на Ѕ частку будинку, що являється предметом позову. [PERSON] , інтереси якого він представляє, постійно проживав у цьому будинку, також постійно проживав у цьому будинку і його батько [PERSON] Рідні брат та сестра батька [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті їхнього батька [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк не приймали та не відмовлялися від неї в користь позивачки [PERSON] , тому вважає, що [PERSON] повинна належати Ѕ частка спірного будинку, однак державний нотаріус Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , зокрема житлового будинку [ADDRESS] , оскільки за [PERSON] дана нерухомість не значиться, а відповідно до погосподарської книги цей будинок зареєстрований за [PERSON] . [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву від 09.11.2018 року, відповідно до якої не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] , просить розглянути справу без її участі. [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Визначаючи норми матеріального права, що підлягають застосуванню та надаючи правову кваліфікацію фактично існуючим між сторонами по справі правовідносинам суд виходить з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з яким він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи предмет та підставу позовних вимог, момент виникнення спірних правовідносин, тобто момент, з якого Позивачка [PERSON] вважає себе власником житлового будинку, що є предметом позову, зокрема [INFO] , коли померла її мати [PERSON] , та [INFO] , коли помер її батько [PERSON] , а також момент, з якого [PERSON] вважає себе власником Ѕ частки спірного будинку, а це [INFO] , коли помер його батько, [PERSON] , суд вважає, що при постановленні судового рішення слід керуватися як нормами ЦК УРСР 1963 р., так і нормами Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Відповідно до ст. 4 Цивільного Кодексу УРСР (1963 р.) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Громадяни [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 03.11.1993 року, та [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджено [NUMBER] виданим 17.04.2018 року, перебували у шлюбі та у них народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.03.2018 року. Перебуваючи у шлюбі громадяни [PERSON] та [PERSON] збудували житловий будинок, що знаходиться у [ADDRESS] . Даний будинок був побудований у 1988 року номер по господарського обліку 1216, що підтверджується випискою з погосподарської книги №29 ст.16-17 Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області. Даний житловий будинок у розумінні статті 28 Кодексу про шлюб та сім`ю та 112 Цивільного кодексу УРСР перебував у спільній власності [PERSON] і [PERSON] і належав їм у рівних частках, зокрема по 1/2 кожному. Відповідно до статей 524, 525, 527, 529, 534, 548, 549, 553 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). [PERSON] 25 травня 1993 року вчинила заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все майно, а також належну їй Ѕ частину житлового будинку з прилеглими до неї надвірними спорудами, яка знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] , яка проживає в цьому будинку. Враховуючи, що даний заповіт є чинним, [PERSON] прийняла спадщину, зокрема вона ступила в оперативне управління та володіння спадковим майном, оскільки і на момент смерті, і після смерті матері безперервно проживала у спадковому будику [ADDRESS] , тобто всепила в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] за життя заповітного розпорядження щодо майна, належного йому на праві власності не залишив, тому таке повинно було спадкуватися за законом, де спадкоємцями першої черги були його четверо дітей. Відповідно до довідок Середньоводянської сільської ради №1320 та №1321 від 17.09.2018 року на день смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали дочка [PERSON] зі своєю сім`єю, та син [PERSON] зі своєю сім`єю. Отже, [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] , та [PERSON] , який був сином [PERSON] , у розумінні статті 549 ЦК УРСР, вважаються такими, що прийняли спадщину. Діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , спадщину після смерті батька не приймали та від своєї частки у спадковому майні у визначений статтею 553 ЦК УРСР шестимісячний строк не відмовлялись. Заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] подали лише 05.09.2018 та 16.01.2019 відповідно, у той час, коли такі повинні були бути ними подані не пізніше 16 листопада 2002 року. Відповідно до статті 554 ЦК УРСР у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Враховуючи, що [PERSON] був власником 1/2 частки житлового будинку, що являється предметом спору, та враховуючи, що після його смерті двоє його дітей, зокрема [PERSON] та [PERSON] , вчинили дії, що свідчать про прийняття ними спадщини, тому така повинна ними успадковуватися в рівних частках, відповідно по Ѕ, а отже й Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві, мала б бути розділена між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] порівну. Громадянин [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] являється сином нині померлого [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Зі змісту статей 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1296 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] , будучи спадкоємцем за законом [PERSON] , який помер [INFO] , звернувся 01.08.2018 року до державної нотаріальної контори Закарпатської області про прийняття спадщини за законом, до складу якої входять житловий будинок [ADDRESS] . Як вбачається з витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі №52821749 від 01.08.2018 року, за заявою [PERSON] було заведено спадкову справу номер у спадковому реєстрі 62791778, однак, відповідно до постанови №6 від 15.02.2019 року державний нотаріус Пріц О.І. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на майно - житловий будинок [ADDRESS] , оскільки ця нерухомість не зареєстрована за [PERSON] , а згідно з по господарською книгою Середньоводянської сільської ради зазначене нерухоме майно було у користуванні [PERSON] , який помер [INFO] . За таких обставин позов [PERSON] слід задовольнити частково, визнавши за нею право власності на ѕ житлового будинку [ADDRESS] , виходячи з того, що Ѕ частку зазначеного будинку, що належала її матері [PERSON] , вона успадкувала за заповітом, а ј частку цього будинку, вона успадкувала після смерті свого батька [PERSON] . Також, слід задовольнити частково позов [PERSON] , визнавши за ним, як за спадкоємцем першої черги спадкування за законом [PERSON] , право власності на ј частку житлового будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] після смерті його батька [PERSON] . Питання розподілу судових витрат сторонами не ставилося.

Outcome: partial