Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, посилаючись на те, що 09 липня 2011 року вона народила дочку [PERSON]. У відомостях про батька дитини зазначено [PERSON]. У шлюбі із батьком дитини [PERSON] не перебувала. Державна реєстрація проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. У період з листопада 2012 року по травень 2013 року [PERSON] працювала за контрактом за межами України - в [PERSON]. У липні 2014 року виїхала в [PERSON] за запрошенням, а 17 серпня 2014 року - вийшла заміж за громадянина [PERSON], там має належні умови для проживання. Періодично [PERSON] приїжджає на Україну, проводить час з дитиною. Окрім того, вона постійно спілкується з дитиною, матеріально утримує, піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. На даний час [PERSON] зареєстрована та проживає з бабусею - [PERSON] за адресою: вул. Галицька, буд. 22, смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, відвідує дитячий навчальний заклад «Кобзарик» у смт.Велика Березовиця. Неповнолітня [PERSON] перебуває повністю на утриманні матері. Відповідач участі у вихованні дочки не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Зазначила про те, що стан здоров»я дочки незадовільний, часто переносить застудні захворювання, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідний періодичний відпочинок на морі. З метою оздоровлення та розширення світогляду дитини, позивачка має намір поїхати з дочкою за кордон. Проте, батько дитини [PERSON] безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд доньки за кордон та виготовити нотаріально засвідчене клопотання для оформлення закордонного паспорта чи проїзного документа дитини, не пояснюючи причини такої відмови. Представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні, уточнивши позовні вимоги, просять суд надати дозвіл на оформлення виїзних документів, а також виїзд на оздоровлення у республіку Польща, республіку Болгарія та [PERSON] неповнолітньої [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON] або її офіційного представника, без згоди батька [PERSON], протягом двох років з дня набрання рішенням законної сили. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], в судове засідання не з»явилась, подавши заяву про те, що вона просить справу розглядати у відсутності відповідача, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних міркувань. 09 липня 2011 року народилася [PERSON] (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №140536, видане Великоберезовицької селищною радою Тернопільського району Тернопільської області) і її батьками є [PERSON] та [PERSON]. У період з листопада 2012 року по травень 2013 року [PERSON] працювала за контрактом за межами України - в [PERSON]. У липні 2014 року виїхала в [PERSON] за запрошенням, а 17 серпня 2014 року - вийшла заміж за громадянина [PERSON] Неповнолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає з бабусею - [PERSON] за адресою: вул. Галицька, буд. 22, смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області та перебуває повністю на утриманні своєї матері [PERSON]. Згідно довідки №38, виданої 27.05.2015 року дошкільним навчальним закладом Дитячий ясла-садок смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, неповнолітня [PERSON], [INFO], дійсно відвідує ДНЗ «Кобзарик» група «Сонечко». Згідно Довідки №1 від 19.05.2015 року, виданою Тернопільською центральною районною лікарнею, неповнолітня [PERSON], [INFO], спостерігається в групі ЧТХ (часто і тривало хворіючі). У судовому засіданні встановлено, що позивачка звернулася до [PERSON] з метою отримання від нього нотаріально посвідченого дозволу (згоди) на оформлення проїзного документа на право виїзду їх дочки за кордон, однак відповідач відмовився надати таку згоду. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїздних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] знаходиться на повному утриманні матері. У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Також в ст.3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що ненадання відповідачем [PERSON] згоди на оформлення проїзного документа дитини шкодить інтересам дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному духовному, моральному розвитку.

Outcome: approved