Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України з 01.09.1988 року по 02.09.1996 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 01.09.1988 року по 02.09.1996 року навчалась у Богодухівській спеціальній школі Харківської області. Офіційного місця роботи не мала, оскільки не мала паспорта громадянина України. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно їй для отримання громадянства України. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та надав пояснення, що за змістом аналогічні тим, які викладені у заяві. Представник заінтересованої особи - Полтавського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] народилась [INFO] у смт. Кегичівка Кегичівського району Харківської області (а.с.3). Відповідно до листа Комунального закладу «Богодухівська спеціальна школа « Харківської обласної ради від 22.10.2019 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчалась в Богодухівській допоміжній школі-інтернаті з 01.09.1988 року по 02.09.1996 року(а.с.4). Як вбачається з путівки №3 від 11.02.1988 року, Харківський обласний відділ народної освіти направив до директора Богодухівської допоміжної школи-інтернату [PERSON] ,1981 року народження, місце народження - [ADDRESS] , яка прибула в 1-й клас. Згідно з витягом з протоколу №373 засідання Харківської обласної медико-педагогічної комісії від 11.02.1988 року, [PERSON] рекомендовано навчання у 1 класі допоміжної школи. Згідно з повідомленням Полтавського районного сектору УДМС України в Полтавській області, рішенням Полтавського РВ УДМС України в Полтавській області від 22.05.2019 року [PERSON] відмовлено в оформленні паспорта громадянина України вперше після досягнення 18-річного віку відповідно до п.п.3,5 п.100 Постанови КМУ від 25.03.2015 року №302, оскільки [PERSON] необхідно встановити факт проживання в неповнолітньому віці разом з батьками на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року (а.с.5). Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Згідно із ст. 1 цього ж Закону безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. За таких обставин факт постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) суд вважає встановленим. На підставі викладеного,

Outcome: approved