Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищевказаною заявою про розірвання шлюбу, зазначивши у\~ній заінтересованою\~особою [PERSON] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги вказувала на те, що з 06.11.2018 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованому у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №2200. Шлюб у них обох перший. Дітей від даного шлюбу немає. Майнового спору також немає. Після укладення шлюбу [PERSON] вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.11.2018 року засуджений за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі. На даний час [PERSON] відбуває покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)», кінець строку відбування покарання 19.08.2022 року. В місцях позбавлення волі [PERSON] перебуває з 19.02.2018 року і після реєстрації шлюбу вони не проживали як подружжя однією сім`єю, не вели спільного господарства, у них не було спільного бюджету, вони не підтримували подружні стосунки, однак спілкувалися по телефону та на дозволених побаченнях, а також вона передавала йому передачі. Проте, вже з середини 2019 року вони припинили будь-яке спілкування одне з одним, так як вона виїхала на роботу за кордон, де офіційно працює та не має наміру повертатися до України. Залишившись сама, без підтримки чоловіка та без реальної можливості підтримувати сімейні стосунки, вона втратила до відповідача почуття любові і поваги, без якого стало недоцільним і неможливим подальше перебування у шлюбі з ним, їхня сім`я існує тільки формально, а тому вона бажає припинити їхній шлюб. Крім того, вона має намір створити нову сім`ю. Примирення між нею та відповідачем є також недоцільним і неможливим, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Заявниця [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~однак направила\~до суду\~заяву,\~в якій підтримала заяву з наведених у ній підстав та просила справу розглянути без її присутності. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання також не з`явився, однак через адміністрацію державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» 26.11.2021 року подав до суду заяву, в якій не заперечив проти задоволення заяви [PERSON] , згідний на розірвання шлюбу та просив розглянути справу без його присутності. Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Підстав, передбачених ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи судом не встановлено, у зв?язку з чим прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з приписами\~ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4\~ст.56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч.2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст.12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сімї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст.ст.5, 8 вказаного міжнародного договору. Судом встановлено, що згідно вироку Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.11.2018 року [PERSON] засуджено за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Призначене судом покарання [PERSON] відбуває з 30.01.2019 року по даний час в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)». 06.11.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області по актовому запису за №2200 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.2018 року). Спільних дітей від вказаного шлюбу у сторін немає. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась, поновлювати шлюбні відносини заявниця не бажає, а тому суд приходить до висновку, що збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя. З огляду\~на викладене,\~суд вважає,\~що збереження\~шлюбу між\~сторонами є\~неможливим,\~а тому приходить до висновку про задоволення вимог заявниці [PERSON] . На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved