Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В заяві, позивачка посилається на те, що з відповідачем вони проживають в зареєстрованому шлюбі, який укладено 07 липня 2015 року у виконавчому комітеті Липчанської сільської ради, Хустського району за актовим записом № 14. В шлюбі у них народилося двоє синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, шлюб та сімю в наслідок чого між сторонами виникали постійні сварки та непорозуміння, вони втратили повагу один до одного, що призвело до припинення шлюбних відносин. На даний час, позивачка зрозуміла, що такі відносини призвели до остаточного розпаду їхньої сімї. Крім того, відповідач повністю усунувся від матеріального утримання дітей, а сама вона не в змозі забезпечити їм достатній рівень для нормального проживання та розвитку. Просила суд шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повнолітнього віку. В судове засідання позивачка не зявилася, до суду подала письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, повністю підтримує позовні вимоги. В заяві позивачка просила залишити їй прізвище «Бобик», та дітей залишити на вихованні біля неї. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом вручення рекомендованого повідомлення про виклик відповідача до суду, однак причини його неявки суду не відомі. З врахуванням наведеного, у відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, а також те, що позивачка не заперечила у поданій заяві проти розгляду справи у відсутності відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін, без фіксування судового процесу. Зясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 07.07.2015 року зареєстрованого за актовим записом №14 у виконавчому комітеті Липчанської сільської ради, Хустського району, Закарпатської області. За час проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Наведені обставини ствердженні в судовому засіданні відповідними свідоцтвами про шлюб та народження дітей. Зі змісту позовної заяви позивачки вбачається, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши про неможливість відновлення шлюбу між сторонами. Додані до позовної заяви докази, а саме довідка видана виконавчим комітетом Липчанської сільської ради, Хустського району від 11.09.2017 року №1565, підтверджують факт утримання та виховання позивачкою неповнолітніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, на час розгляду справи в суді сторони не проживають спільно і не підтримують між собою шлюбних взаємовідносин. Про наявність вимог майнового характеру щодо спільного майна подружжя позивачка не заявляла. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем і вони фактично спільно не проживають, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Зясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд, у відповідності до ст.180 СК України, приходить до висновку, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Позивачкою ставиться питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх синів в розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, до повнолітнього віку. Згідно ч.3 ст. 181, ч.2 ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір у твердій грошовій сумі. Виходячи з того, що під час розгляду справи в суді не встановлено доказів про наявність у відповідача постійного місця праці та стабільних доходів, а також докази про його фактичні доходи не встановлені, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved