Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кам'янобрідського районного суду м. Луганська з позовом до [PERSON] про встановлення безстрокового сервітуту та усунення перешкод у користуванні її домоволодінням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину вона є власником домоволодіння та земельної ділянки площею 379 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Власниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] Належне їй домоволодіння фактично межує з земельною ділянкою відповідачів, а оскільки питання щодо можливості проведення ремонту стіни її будинку вирішити мирним шляхом не вдалося, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Також вказала, що відповідач [PERSON] під стіною її будинку посадила квіти, які рясно поливає, що призводить до цвітінню внутрішньої частини стіни її будинку, встановила ліворуч від належного їй домоволодіння навіс, який є продовженням даху будинку, внаслідок чого стічні води стікають на її ділянку, що також тягне до руйнуванню належного їй домоволодіння. Вважає, що такими протиправними діями відповідач [PERSON] порушує її права, спричиняючи при цьому і моральні страждання, які полягають у тому, що вона змушена постійно переживати та нервувати, порушився її нічний сон та зник апетит. Просила суд встановити їй постійне право обмеженого користування сусідньою ділянкою (сервітут) за адресою: [ADDRESS],що належить відповідачу [PERSON],для забезпечення проходу з метою ремонту стіни належного їй домоволодіння. Зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належним їй домоволодінням шляхом переобладнання відливу стічних вод і вивода відливу в сторону від належного їй домоволодіння, прибрати від стіни її домоволодіння квіткову клумбу, стягнути моральну шкоду у розмірі 8000 гривень та судові витрати. Протягом розгляду справи, позивач [PERSON] та її представник [PERSON] неодноразово уточнювали позовні вимоги. В своєму останньому уточненому позові від 26.03.2014 року позивач [PERSON], залучивши у справі також у якості відповідача [PERSON], не міняючи зміст позову, уточнила лише резолютивну його частину, просила встановити їй постійне право обмеженого користування сусідньою ділянкою (сервітуту) за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачам [PERSON] і [PERSON], для забезпечення проходу з метою ремонту стіни належного їй домоволодіння один раз на три роки, зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належним їй домоволодінням, шляхом переобладнання відливу стічних вод та виводу відливу у бік від належного їй домоволодіння, прибрати від стіни її будинку квіткову клумбу, стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 8000 гривень, а також стягнути судові витрати. У вересні 2012 року від [PERSON] надійшов зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. В обґрунтування свого зустрічного позову [PERSON] зазначила, що будівля [PERSON] побудована на межі їх земельних ділянок з порушенням вказаних ДБН 320-92, що створює для неї перешкоди у користуванні її земельною ділянкою. Вважає, що дах будівлі відповідачки за зустрічним позовом зроблений таким чином та під таким уклоном, що стічні води стікають у її двір і вона не має можливості забетонувати цю частину двору, також не може розмістити там клумби, оскільки стічні води будуть вимивати землю. Просила суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], шляхом знесення або перенесення стіни будівлі, що належить [PERSON] та яка розташована на межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS], з урахуванням п.3.25 Державних будівельних норм ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» на відстань 1,0 м від межі в бік її земельної ділянки. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник - [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON], вважали їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В судове засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не з'явилася, причини неявки не повідомила, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Суд, вважає можливим вирішити справу без її участі, оскільки відповідно до ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Надала до суду письмові заперечення, в яких вказала, що [PERSON] не доведено, що єдиним можливим способом задоволення потреб останньої на використання власної земельної ділянки є саме встановлення сервітуту, а також не доведено, що нормальне господарське використання земельної ділянки [PERSON] неможливе без обтяження сервітутом її земельної ділянки, і що задоволення потреб [PERSON], не інакше як встановлення сервітуту, неможливо іншим способом. Також вказала, що її двір за розміром є незначним - 13,5 м, тому встановлення земельного сервітуту стане для неї обтяжливим та позбавить її права володіння, користування та розпорядження власною земельною ділянкою, просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні заявлених позовних вимог за необґрунтованістю. Представник [PERSON] - [PERSON] підтримав вимоги за зустрічним позовом, просив їх задовольнити в повному обсязі. Заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог [PERSON], просив відмовити у їх задоволенні за необґрунтованістю. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона та [PERSON] є рідними сестрами. Вказала, що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] році, вона зверталася до Першої Луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Стосовно заявлених позовних вимог [PERSON] вказала, що оскільки вона тривалий час не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS], де мешкає [PERSON], спільного господарства із останньою не веде, просила вирішити справу на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши в матеріалах цивільної справи наявні докази, які мають істотне значення для розгляду справи, вважає, що первісний уточнений позов підлягає частковому задоволенню, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень статей 319, 386, 391 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Правом на негаторний позов володіють власник, а також титульний власник, що володіють річчю, але позбавлені можливості користуватися чи розпоряджатися нею. Як відповідач виступає особа, що своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності (права титульного володіння). Предметом негаторного позову є вимога позивача про усунення порушень, не з'єднаних з позбавленням володіння. Обов'язком власника не є доказування неправомірності дій відповідача, вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки. Суттю вимог за негаторним позовом є усунення порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом. Вирішуючи заявлений позов по суті, суд виходить насамперед з фактичних обставин справи. Судом встановлено, що [PERSON] належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 20.08.2010 року (а.с.5-8), власником ? частини сусіднього домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON]: ? частина - на підставі договору дарування від 23.10.1991 року (а.с.47-48) та ? частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2001 року (а.с.49), крім того, даний факт підтверджується копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 20.10.2000 року (а.с.33-36), власником іншої ? частини сусіднього домоволодіння за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 05.07.1946 року була [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.163). Згідно повідомлення Луганського обласного державного нотаріального архіву від 20.01.2014 року з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину до Першої Луганської державної нотаріальної контори зверталася донька померлої [PERSON] - [PERSON] (а.с.180). Згідно ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут), який може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду, земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови, спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (ст. 402 ЦК України). Відповідно до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. При вирішенні питання щодо встановлення сервітуту, судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON], будучи власниками суміжних ділянок, не дійшли згоди щодо можливості проведення [PERSON] ремонту стіни її будинку, а отже суд вважає, що остання має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки - [PERSON] надання їй земельного сервітуту. Відповідно до статті 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Отже, встановлення земельного сервітуту [PERSON], не веде до позбавлення [PERSON] її земельної ділянки, права її володінням, користуванням та розпорядженням як власністю. Суд вважає, що викладені в цій частині вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Розглядаючи решту позовних вимог, викладених як в первісному уточненому позові так і в зустрічному, суд виходить з наступного. У відповідності зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів. У відповідності зі ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №144/23 від 16.05.2013 року вбачається, що з урахуванням технічного стану цоколя, стін, будівель житлового домоволодіння [ADDRESS], які мають тріщини, вивітрювання та випадання матеріалу швів, відсутність монолітного вимощення, від капілярної вологи поливу квіткової клумби, що розташована у цоколя та стін будівлі житлового будинку позивача, можливе виникнення плісняви у приміщеннях житлового будинку [ADDRESS]. Полив спорудженої під стіною житлового будинку квіткової клумби, що розташована на подвір'ї будинку [ADDRESS] сприяє руйнуванню будинку [ADDRESS] (виникненню тріщин стін). Для того щоб атмосферні опади з даху будинку та навісу відповідача не стікали на земельну ділянку позивача, по довжині карнизу даху навісу необхідно встановити жолоб, з ухилом у бік двора відповідача, або у бік провулка, з встановлення водоприймальної труби. Розташування будівель позивача відносно суміжної межі з земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] (відповідача), а також влаштування неорганізованого водовідведення атмосферних опадів з покрівель даних будівель не відповідає державним будівельним нормам ДБН 360-92**. З урахуванням розташування житлового будинку домоволодіння [ADDRESS] за суміжною межею з домоволодінням [ADDRESS], атмосферні води з даху вказаних будівель стікають на земельну ділянку домоволодіння [ADDRESS]. З причини відсутності з боку ділянки відповідача, монолітного вимощення і захисної штукатурки цоколя і стін, житлового будинку [ADDRESS], атмосферні води сприяють руйнуванню стін даних будівель. Крім того, у висновку даної експертизи визначено, що розташування будівель позивача відносно суміжної межі з земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] (відповідача), а також влаштування неорганізованого водовідведення атмосферних опадів з покрівель даних будівель не відповідає державним будівельним нормам ДБН 360-92**, відповідно до п.3.25* якого зазначено, що «для ухода за строениями и осуществления текущего ремонта расстояние до соседней границы участка от наиболее выступающей конструкции стены следует принимать не менее 1,0 м. При этом должно быть обеспечено устройство необходимых инженерно-технических мероприятий, которые препятствуют стоку атмосферных осадков с кровель и карнизов строений на территорию смежных участков» (а.с.87-98). Допитаний в судовому засіданні судовий експерт [PERSON] повністю підтримав наданий ним висновок, надав відповідні роз'яснення. Враховуючи висновок експерта, який належно мотивований, суд вважає, що [PERSON] слід зобов'язати усунути перешкоди у користуванні [PERSON] належним їй домоволодінням і переобладнати відлив стічних вод і вивід відливу у бік від належного [PERSON] домоволодіння та прибрати від стіни будинку [PERSON] квіткову клумбу. Враховуючи вимоги викладені в зустрічному позову [PERSON], суд бере до уваги, що експертом було зазначено, що розташування будівель позивача відносно суміжної межі з земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] (відповідача), а також влаштування неорганізованого водовідведення атмосферних опадів з покрівель даних будівель не відповідає державним будівельним нормам ДБН 360-92** відповідно до п.3.25*, однак суд не вбачає, що єдиним можливим способом усунення перешкод у користуванні [PERSON] її земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] є саме знесення або перенесення стіни будівлі [PERSON], оскільки це потягне руйнування будинку [ADDRESS], що буде суперечити ст.17 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, яка передбачає, що кожна людина має право володіти майном і ніхто не може бути безпідставно його позбавлений, у зв'язку із чим позовні вимоги, які викладені в зустрічному позові не підлягають задоволенню. Розглядаючи питання щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як зазначено у пункті третьому частини другій та частині третій вказаної норми закону, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру, які позивач зазнав в наслідок моральних страждань, негативних наслідків, заподіяних незаконними діями відповідача. Оскільки позивачем [PERSON] не доведено суду того факту, що саме протиправними діями відповідача їй була завдана шкода, не доведено в чому саме полягали її моральні страждання і як це відобразилося на її життєвий уклад, суд вважає вимогу [PERSON] в цій частині позову такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов'язані з проведенням будівельно-технічної експертизи в розмірі 942 гривні 72 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: partial