Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] міської ради та за уточненими вимогами від 06.03.2017р. до [PERSON] про скасування рішення міської ради. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14 серпня 2001р. придбала в [PERSON] житловий будинок № 3 разом з надвірними будівлями по вул. Вавілова в м. Рівне,який розташований на земельній ділянці 450,0 м2. 25.09. 2017 року звернулась до [PERSON] міської ради з заявою про відведення земельної ділянки за адресою м. Рівне, вул. Вавілова, 3 безоплатно у власність. [PERSON] міської ради від 11.10.2017р. № 01-11/1316 [PERSON] повідомлено, що згідно п. 61 додатку 1 до рішення [PERSON] міської ради від 16.03.1995р. № 27, громадянці [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 450 м2 на вул. Вавілова, 3 для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських будівель. З 1995р. ( моменту оскаржуваного рішення [PERSON] міської ради) по 2001р. (продаж домоволодіння) громадянка [PERSON] так і не виготовила технічну документацію на земельну ділянку, тобто на даний час земельна ділянка є не сформованою ( відсутній кадастровий номер та межі не встановлені в натурі), державна реєстрація права власності не проведена. У інший спосіб ніж скасувати п. 61 додатку 1 до рішення [PERSON] міської ради від 16.03.1995р. №27 для набуття права власності на земельну ділянку на якій розташоване будинковолодіння належне позивачці на праві приватної власності, немає. Просила скасувати п. 61 додатку 1 до рішення [PERSON] міської ради від 16.03.1995р. № 27, яким громадянці [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 450 м2 на вул. Вавілова, 3 у м.Рівне. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] підтримав позов в межах його доводів та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] РМР [PERSON] вважає, що позовна заява до [PERSON] може бути задоволена, оскільки маючи рішення міської ради про виділення земельної ділянки у власність, не вчинила дій щодо оформлення державного акту на неї, та відчужила домоволодіння, яке на ній розміщене. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового засідання, в судове засідання не зявилася повторно. Причину неявки суду не повідомила. З заявою про розгляд справи у її відсутність не зверталася, письмового відзиву на позов не подала. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 14 серпня 2001р. [PERSON] придбала в [PERSON] житловий будинок № 3 разом з надвірними будівлями по вул. Вавілова в м. Рівне,який розташований на земельній ділянці 450,0 м2.. Зазначене будинковолодіння зареєстроване [PERSON] МБТІ на праві приватної власності за [PERSON], записане в реєстрову книгу № 188 за реєстровим номером № 121-52231, 07.10.2002р. Рішенням [PERSON] міської ради від 16.03.1995р. № 27, громадянці [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 450 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Вавілова, 3 (п.61 додатку 1 до рішення). У звязку з вищезазначеним, листом [PERSON] міської ради від 11.10.2017р. № 01-11/1316 [PERSON] було відмовлено у відведенні земельної ділянки за адресою м. Рівне, вул. Вавілова, 3 безоплатно у власність. Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій ней обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Саме з моменту укладення договору купівлі-продажу та реєстрації нерухомого майна до особи переходить право на земельну ділянку статті 657 ЦК України. Відповідно до ст.. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Зважаючи на те, що земельна ділянка яка перейшла при купівлі домоволодіння до [PERSON] не сформована і для реєстрації права власності на неї необхідно розробити відповідну технічну документацію, існуючий п. 61 додатку 1 до рішення [PERSON] міської ради від 16.03.1995р. № 27, яким громадянці [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 450 м2 на вул. Вавілова, 3 не надає можливості реалізувати [PERSON] своє право на земельну ділянку. У інший спосіб, ніж скасування рішення міської ради за рішенням суду , [PERSON] не може реалізувати право на землю. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved