Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «АРАГОРН», про відшкодування майнової шкоди завданої в наслідок залиття квартири, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона проживає в квартирі №57, що розташована в будинку №81 по вул. Банківській у місті Словянську Донецької області. 16 жовтня 2017 року близько о 22-00 години вона почула, як зі стелі в спальні біля ліжка почала капати вода, її заливали сусіди зверху. Вона пішла до сусідів, щоб зясувати, що сталося та викликала представників ТОВ «АРАГОРН». Квартира №61, що розташована над її квартирою, належить громадянину [PERSON] Двері їй відчинив не господар квартири, а людина, яка на той час перебувала в квартирі відповідача та представилась як довірена особа. Після зясування всіх обставин виявилось, що вода потрапила через відкриті крани на радіаторах опалення. За фактом залиття квартири 18 жовтня 2017 року представниками ТОВ «АРАГОРН», обслуговуюча організація, за участю довіреної особи відповідача та у її присутності було складено [PERSON]. Акт отримала довірена особа - відповідача, що підтверджується її підписом у [PERSON]. В наслідок залиття її квартири були пошкоджені стіни, стеля, підлога в залі, спальних кімнатах та коридорі, також було пошкоджено меблі. За наслідками складання акту, та підрахунку витрат на ремонт вона запропонувала відповідачу, через довірену особу, відшкодувати їй збитки у сумі 25000 грн., але останній не погодився, так як вважав, що заявлена сума є завищеною. З метою встановленні дійсної вартості ремонтних робіт та розміру матеріальної шкоди, що була завдана в наслідок залиття вона звернулась до Донецького науково- дослідного інституту судових експертиз міністерства юстиції України. 14 листопада 2017 року експерт надав їй висновок №1854 за результатами проведеної товарознавчої експертизи відповідно до якого експертною установою було розраховано розмір спричиненої матеріальної шкоди, яка полягала у знижені вартості меблів та люстри в наслідок залиття квартири і становила 4552,24 грн., вартість експертного дослідження становила 1425,60 грн.. 21 листопада 2017 року експерт надіслав висновок будівельно-технічного дослідження №1855 відповідно до якого вартість відновлювальних робіт з урахуванням вартості матеріалів станом на листопад 2017 року становить 38877 грн. 58 коп. За проведення експертизи вона сплатила 950.40 грн. Загалом за результатами проведених експертиз їй було спричинено майнову шкоду на загальну суму 45815, 82 грн. Зазначає, що крім прямої матеріальної шкоди їй було спричинено незручності, які були повязані з тим, що вона мала робити ремонт в квартирі, вести в хімчистку килими. В наслідок цієї ситуації вона повинна була змінювати розклад свого життя, прилатати додаткові зусилля за для вирішення побутових проблем, які виникли з вини відповідача. Також вона була принижена відповідачем, змушена була ходити і просити відшкодувати їй матеріальну шкоду, проводити експертизу і в результаті так і не отримати відшкодування. Вважає, що відповідач має відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Добровільно відшкодувати завдану їй шкоду відповідач відмовляється. У відповідності з ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України майнова і моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини. Просить суд стягнути з [PERSON] на її, [PERSON], користь матеріальну шкоду в сумі 45815,82 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася. 24 травня 2018 року надала суду Заяву, в якій просила суд справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги задовольнити (а.с.44). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.41). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідача ним не отримується (а.с. 37, 43). У відповідності до ч.7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.» Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Арагорн» (а.с.122) у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 36). Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «АРАГОРН», про відшкодування майнової шкоди завданої в наслідок залиття квартири підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено у судовому засіданні відповідно до [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13275459, складеного Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Словянська» від 19 січня 2007 року, [PERSON] на праві приватної власності належить трикімнатна квартира №[ADDRESS]янську Донецької області (а.с.45,46). 16 жовтня 2017 року в квартирі, де проживає [PERSON], за адресою: Донецька область, місто Словянськ, вулиця Банківська (колишня Ю. Комунарів)[ADDRESS], було виявлено залиття через систему опалення з вини жильців квартири №61. Причиною залиття стало халатне ставлення жильців квартири №61: залишені відкритими крани для збору повітря на радіаторах у квартирі. При обстеженні комісією ТОВ «АРАГОРН» у складі: інженера ЖЕК ТОВ «Арагорн» [PERSON], чергового слюсаря ЖЕК ТОВ «Арагорн» - [PERSON] квартиронаймач квартири №57 [PERSON], квартиронаймач квартири №61 - [PERSON], виявлено, що пошкоджено: - зала: стеля (шпалери) 18,8 кв.м, стіни (шпалери) 18,2 кв.м, підлога (лінолеум) 18,2 кв.м, монітор та клавіатура намокли; - спальня 1: стеля (гіпсокартон, флізелинові шпалери) - 10,6 кв.м, підлога (ковролін) 10,6 кв.м., меблі (письмовий стіл) здулася стільниця; - спальня 2: стеля (гіпсокартон, флізелинові шпалери) - 12,3 кв.м, підлога (ковролін) 12,3 кв.м., стіни (шпалери) 14,6 кв.м, меблі (деревяне ліжко) 1,6м х2,0 м намокла; - коридор: стеля (шпалери) 2,9 кв.м; Намокли деревяні двері у комору та ванну кімнату. Акт складено 18 жовтня 2017 року для підтвердження факту залиття квартири №[ADDRESS]. Провини ТОВ «Арагорн» у залитті квартири немає. Акт про обстеження від 18 жовтня 2017 року затверджено Директором ТОВ «Арагорн» [PERSON] (а.с.9). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). Відповідно до п. 2.3.6. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005, № 76 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, типова форма якого міститься в Додатку № 4 до зазначених Правил. В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Потерпіла та винна особи повинні бути ознайомлені з актом. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Отже, оскільки наданий до матеріалів справи [PERSON] від 16 жовтня 2017 року про залиття квартири складений інженером ЖЕК ТОВ «Арагорн» [PERSON], черговим слюсарем ЖЕК ТОВ «Арагорн» - [PERSON] та за участю власників квартир № 61 та 57, з проведенням обстеження квартири позивача та в ньому відображено внаслідок чого і з чиєї вини відбулося залиття квартири позивача, суд вважає даний [PERSON] належним і допустимим доказом заподіяння відповідачу [PERSON] майнової шкоди, оскільки [PERSON] зазначені наслідки залиття квартири, які зафіксовані комісією у складі: інженера ЖЕК ТОВ «Арагорн» [PERSON], чергового слюсаря ЖЕК ТОВ «Арагорн» - [PERSON], яке відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання. Отже з наведеного вбачається, що вказаний документ складається для фіксування факту залиття квартири та наслідків, які спричинили дане залиття, тобто може бути використаний у якості доказу у справі щодо відшкодування шкоди заподіяної таким залиттям. Як вбачається з Висновку № 1854 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження, складеного судовим експертом Донецького науково - дослідного інституту судових експертиз, [PERSON] від 14 листопада 2017 року, розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття кожної досліджуваної позиції становить: -Ліжко КД -12 1600*2000мм без матрацу 1651,38 грн; -Матрац до ліжка КД -12 1062,36 грн; -Люстра «НеІі» -406,50 грн; -Письмовий фігурний стіл 1530*2300*1400 мм 525,00 грн; -Ковдра 2 шт. 1900*2000 550,00 грн; -Тумба з дзеркалом - 357,00 грн; -Килим вовняний 5000*2000 мм та килим синтетичний 2000*700 мм видимі пошкодження та дефекти, що виникли внаслідок залиття відсутні; -Пилосос Samsung VC 3100 до огляду не наданий. Загальний розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири №[ADDRESS] в м Словянську 16 жовтня 2017 року становить 4552,24 грн (а.с.12-17). Згідно Висновку № 1855 експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 21 листопада 2017 року судовим експертом Донецького - науково дослідницького інституту судових експертиз, [PERSON], вартість ремонтно-відновлюваних робіт, повязаних з залиттям квартири № 57, розташованої у домі № 81 по вулиці Банківській у місті Словянську Донецької області, з урахуванням вартості матеріалів на момент складання дослідження, складає 38877 грн. 58 коп.» (а.с.21-22). Суд не знаходить підстав для сумнівів у правильності і обєктивності Висновку № 1854 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження, складеного судовим експертом Донецького науково - дослідного інституту судових експертиз, [PERSON] від 14 листопада 2017 року та Висновку № 1855 експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 21 листопада 2017 року судовим експертом Донецького - науково дослідницького інституту судових експертиз, [PERSON], оскільки ушкодження, які описані у цих Висновках узгоджуються з вищевказаним [PERSON] від 18 жовтня 2017 року . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди… Вирішуючи питання про стягнення суми шкоди, повязаної з залиттям і ремонтом квартири, суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме підлягає відшкодуванню завдана майну шкода у розмірі 4552,24 грн., відповідно Висновку № 1854 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження від 14 листопада 2017 року та завдана шкода у розмірі 38877,58 грн., відповідно Висновку № 1855 про вартість ремонтно-відновлюваних робіт, повязаних з залиттям квартири № [ADDRESS]янську з урахуванням вартості матеріалів на момент складання експертизи. Згідно ст.386 ЦК України, власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру) зобов'язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, тримати в порядку прибудинкову територію. Згідно ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року (зі змінами й доповненнями) утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їхніх власників відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Згідно ч.2 ст.151 ЖК України безгосподарне утримання громадянином належної йому квартири тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Відповідно до пункту 2постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Цивільний-процесуальним кодексом України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини, шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Проводячи оцінку поданих доказів, суд вважає, що саме неправомірними діями відповідача [PERSON], які полягали у залишенні відкритими кранів для викиду повітря на радіаторах у своїй квартирі №61, відбулося залиття квартири №[ADDRESS]янську Донецької області. Наведені обставини у встановленому порядку відповідачем [PERSON] не спростовані, доказів, які б указували на інші обставини залиття квартири або наявність вини інших осіб в її залитті суду не представлено. У звязку з тим, що суд прийшов до висновку про наявність провини в спричиненні шкоди відповідача по справі [PERSON], суд вважає, що заподіяна позивачу шкода підлягає стягненню з відповідача в розмірі 43429,82 грн. (4552,24 грн. +38877,58 грн.). Що стосується вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., то в цій частині позовних вимог суд приходить до наступного висновку. Встановлене Конституцією України право на відшкодування моральної ( немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Зокрема до них належить ратифікована Верховною Радою України Конвенція про захист прав людини та основних свобод, яка як і інші міжнародні договори, підлягає застосуванню при розгляді справ судами. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: 1) коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; 2) у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; 3) при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної ( немайнової) шкоди. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вина. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 23 цього Кодексу моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди зазначено, „ що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:... в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих завязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі у зв'язку із пошкодженням майна. У звязку з тим, що суд прийшов до висновку про наявність вини відповідача [PERSON], то в звязку з цим моральна шкода підлягає стягненню з відповідача. Однак, суд вважає, вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. декілька завищеними, оскільки дійсно було ушкоджено майно позивачки, їй спричинено незручності, вона вимушена була робити ремонт, змінювати розклад свого життя, застосовувати додаткові зусилля для вирішення побутових проблем внаслідок залиття її квартири, і тому суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн., що на думку суду буде відповідати перенесеним позивачкою стражданням. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-19, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762,00 грн. Суд прийшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди завданої залиттям квартири у сумі 43429,82 грн. та моральної шкоди у сумі 5000,00 грн ., а всього 48429,82 грн. Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 90,64% ((48429,82 грн. задоволені вимоги) / (53429,82 грн. (38877,58 грн + 4552,24 грн +10000,00 грн) заявлені позовні вимоги )*100%). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] становить 638,83 грн.(704,80 грн. * 90,64% / 100%). Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З Квитанції № 6920 від 26 жовтя 2017 року, виданої ПАТ «Укрпошта» вбачається, що позивачем [PERSON] сплачено кошти Донецькому науково- дослідному інституту за проведення експертного дослідження № 1854 у розмірі 1425,60 грн. та відповідно до Квитанції № 6919 від 26 жовтня 2017 року, виданої ПАТ «Укрпошта» позивачем [PERSON] сплачено кошти Донецькому науково- дослідному інституту за проведення експертного дослідження № 1855 у розмірі 950,40 грн. А всього [PERSON] понесено витрат на проведення експертних досліджень по справі на суму 2376,00 грн (950,40 грн +1425,60 грн) (а.с.10,11,19,20). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у сумі 43429,82 грн., а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] витрати зі сплати коштів на проведення експертного дослідження пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 2376,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial