Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь 277\~587,00 гривень середнього заробітку виплати сум, належних при звільненні, з підстав викладених в позовній заяві. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву з підстав у ній викладених. Просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Суду пояснив, що між сторонами існував спір про розмір сум, належних працівникові при звільненні, що унеможливило своєчасний розрахунок. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом при розгляді справи встановлено і це вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось сторонами по справі, що [PERSON] працювала у ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» на посаді начальника управління з персоналу. Також судом встановлено, що 20 листопада 2015 року [PERSON] була звільнена з займаної посади за власним бажанням (а.с. 4). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2017 року позовну заяву [PERSON] до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» про стягнення повного розрахунку при звільненні задоволено частково. Стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» на користь [PERSON] 3\~304,00 гривень середнього заробітку за час затримки при звільненні, 7\~435,00 гривень за оплату днів тимчасової непрацездатності (а.с. 5). Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 21 березня 2017 року скасовано рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2017 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення вихідної допомоги та стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» на користь [PERSON] 48\~329,78 гривень вихідної допомоги (а.с. 5-9). Також судом достовірно встановлено, що 30 березня 2017 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» було перераховано на рахунок Першого відділу ДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області 59\~068,78 гривень в користь [PERSON] згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 21 березня 2017 року (а.с. 43). Таким чином, судом достовірно встановлено, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» при звільненні [PERSON] 20 листопада 2015 року не були проведені розрахунки по виплаті всіх належних звільненому працівникові сум. Також судом при розгляді справи встановлено, що згідно доказів, наданих позивачем, середньоденний заробіток позивача становить 826,15 гривень (а.с. 12). При цьому, загальна кількість календарних днів за час затримки ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» всіх належних [PERSON] сум при звільненні, в період часу з 20 листопада 2015 року по 30 березня 2017 року становить 340 робочих днів. Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 340 робочих днів становить 277\~587,00 гривень, які підлягають стягненню з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» на користь [PERSON] Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що загальна кількість календарних днів за час затримки ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» всіх належних [PERSON] сум при звільненні з 20 листопада 2015 року по 30 березня 2017 року становить 340 робочих днів. При цьому, середньоденний заробіток позивача становить 826,15 гривень. Таким чином загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача за 340 робочих днів становить 277\~587,00 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки всіх належних звільненому працівнику сум, в сумі 277\~587,00 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01 січня 2017 року № 3674-17 за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в гривневому еквіваленті становить 640,00 гривень 8 000,00 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що заявником заявлено одну вимогу майнового характеру. При цьому, ціна позову становить 277\~587,00. Таким чином 1 % від ціни позову становить 2 775,87 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 2 775,87 гривень.

Outcome: approved