Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. Вона є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У спірній квартирі зареєстровані позивач, [PERSON] та відповідач. Відповідач не проживає за вказаною адресою понад шість років, оскільки виїхав до Російської Федерації. Комунальні платежі він не сплачує та особистих речей у квартирі немає. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що в 2014 році її син [PERSON] поїхав на заробітки до міста Москва, проте з 2016 року будь-який контакт із сином втрачений, де він зараз невідомо. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживають в будинку [ADDRESS] щонайменше останні 30 років, у квартирах 35 та 37 відповідно. У квартирі [ADDRESS] в цьому будинку проживає позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Сина позивача [PERSON] вони не бачили жодного разу протягом останніх шести років. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. Отже, тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, перевищувати строк у шість місяців і відбуватися без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією ордеру №99, виданого 04.05.1984 виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому №250 від 26.04.1984 [PERSON] з родиною, яка складається з 3 осіб, надане право на зайняття квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Склад родини: [PERSON] , [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 01.02.2021 № 2508, виданої 01.02.2021 Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - заявник, [PERSON] , [INFO] , - чоловік, [PERSON] , [INFO] , - син. Отже, враховуючи пояснення позивача та показання свідків, якими підтверджено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає понад шість місяців без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 24 від 02.02.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. Разом з тим, позивач в судовому засіданні просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved