Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилається на те, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 03 вересня 2010 року у центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 692. У шлюбі в них народилося двоє дітей син [PERSON] 12.11.2010 року та син [PERSON] 30.08.2016 року, які знаходяться на її утримані. Добровільно надавати кошти на утримання синів відповідач відмовляється, хоч є підприємцем та має змогу надавити належну матеріальну допомогу. Позивачка у позові просить суд стягнути з відповідача аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове зсідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. В порядку, передбаченому ст.ст. 169, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 2010 року у центральному відділі РАЦСу Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 692, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою від 06.06.2017 року. Відповідач зобовязання по утриманню дітей належно не виконує, матеріальної допомоги по утриманню неповнолітніх синів позивачці не надає. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу: для дитини вікoм до 6 років з 01 травня пo 30 листопада - 1426 грн., для дитини віком від 6 до 18 років з 01 травня пo 30 листопада - 1777 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх синів у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання позову. Судові витрати по справі підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved