Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Тернопільської міської ради із позовом, який згодом уточнила про надання дозволу для тимчасового виїзду за кордон без згоди батька [PERSON] неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за межі України до Болгарії, Туреччини, Єгипту, Греції, Італії, Франції, Німеччини, Канади, з метою відпочинку та оздоровлення, без згоди та супроводу батька у період з 01.05.2015 року по 31.12.2016 року. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 11.05.2000 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано 15.11.2007 року. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На даний час донька проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Донька разом із класом, в якому вона навчається, у період з 01.05.2015 року по 31.12.2016 року планують відвідати Францію та Німеччину. Минулого року така поїздка відбулася до Республіки Польща. Крім того, у період з 01.05.2015 року по 31.12.2016 року вона разом із донькою планують відпочити та оздоровитись на морі у країнах Єгипту або Туреччини, Греції, Болгарії. Також вказала, у Канаді та Італії у неї проживають родичі, які запрошують її та доньку на відпочинок у період з 01.05.2015 року по 31.12.2016 року . У добровільному порядку відповідач не надає згоди на виїзд доньки за кордон з метою відпочинку та оздоровлення. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що з 11.05.2000 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.11.2007 року. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.11.2000 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, про що зроблено актовий запис за №1910. [INFO] доньці [PERSON] виповниться 16 років. На даний час, сторони по справі проживають окремо. Донька [PERSON] проживає разом з матір'ю по [ADDRESS], що підтверджується довідкою ПП ''Карпати-2010'' за № 58 від 20.02.2015 року. Згідно довідки про доходи за № 5 від 20.02.2015 року, виданої ТОВ ''Лілея'' встановлено, що позивачка [PERSON] працює у ТОВ «Лілея» на посаді інженера-механіка та матеріально забезпечена. З довідки ТНВК ''Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - економічний ліцей № 9'' Тернопільської міської ради вбачається, що [PERSON], [INFO] навчається у 9-А класі ТНВК ''Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - економічний ліцей № 9''. Позивач бажає та має змогу забезпечити неповнолітній доньці [PERSON] відпочинок та оздоровлення за межами України у Болгарії, Туреччині, Єгипті, Греції, Канаді та країнах-учасниць Шенгенської угоди - Франції, Німеччині та Італії . Між сторонами не досягнуто згоди щодо виїзду дитини за межі України до вищевказаних країн з метою відпочинку та оздоровлення в період з 01.05.2015 року по 31.12.2016 року. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Вимоги статті 10 Конвенції про права дитини, передбачають право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Відповідно до вимог ст. 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до вимог ч 3 ст. 313 ЦК України , фізична особа , яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними . Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Згідно з вимогами ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до вимог п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. В силу вимог ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України'', документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно з вимогами п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, в редакції затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Встановлено, що позивачки з метою оздоровлення та відпочинку доньки бажає здійснити одноразові поїздки у період з 01.05.2015 року по 31.12.2016 року за межі України до країн Болгарії, Туреччини,Єгипту, Греції, Італії, Франції, Німеччини та Канади. Однак, батько дитини згоди на тимчасовий виїзд доньки за межі України з метою відпочинку не надає . Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, у тому числі, право на відпочинок та те, що [INFO] доньці виповниться 16 років, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та надати дозвіл на відкриття візи для неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] для тимчасового виїзду за межі України до країн Болгарії, Туреччини, Єгипту, Греції, Канади та країн-учасниць Шенгенської угоди - Франції, Німеччини та Італії з метою відпочинку та оздоровлення, без згоди та супроводу батька в період з 01.05.2015 року по 01.11.2016 року. В силу вимог ч. 3 ст. 313 ЦК України, після досягнення донькою [INFO] шістнадцяти років, вона набуває права на вільний самостійний виїзд за межі України. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що позивач має можливість забезпечити доньці рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального розвитку, а небажання відповідача надавати дозвіл на тимчасовий разовий виїзд дитини за кордон з метою відпочинку шкодить інтересам дитини. Вказаний виїзд доньки за кордон є тимчасовий, разовий, з метою відпочинку у період з 01.05.2015 року по [INFO]. При цьому, батько не позбавлений можливості брати участь у вихованні доньки та можливості особистого спілкування з нею. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач у судове засідання не з'явився та не представив суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору та понесені нею і документально підтвердженні судові витрати на відправлення телеграми у розмірі 109,74 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial