Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні належним ї1 на праві власності житловим будинком, який знаходить за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] з даного будинку. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати договорів купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0602 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки площею 0,2621 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON], не посвідчених нотаріально, дійсним. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали первісний позов в повному обсязі, в задоволенні позову [PERSON] просили відмовити. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечували. Позивач по зустрічному позову, - [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечував, а свій позов підтримав у повному обсязі. Заслухавши сторони, їх представників та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає повному задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 23 січня 2003 року на підставі договору дарування, [PERSON] є власницею житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 7-10). З 12.11.2003 року [PERSON] зареєстрована в подарованому їй житловому будинку. В січня 2012 року до [PERSON] звернулась [PERSON] з проханням продати їй з сином [PERSON] вищевказаний житловий будинок. Між сторонами 02.01.2012 р. була досягнута домовленість про те, що вказаний житловий будинок позивачка продасть [PERSON] та [PERSON] за 6000 доларів США та встановлено термін сплати 2 тижня, а саме до 16.01.2012 року, оскільки, всієї суми, яка підлягала виплаті у них не було. Незважаючи на це позивачка дозволила відповідачці [PERSON] і її сину проживати в будинку, який на праві власності належить позивачці. З січня 2012 року [PERSON] проживає в зазначеному будинку, користується майно позивачки, хоча не сплатила до цього часу належної частини грошових коштів за житловий будинок. При укладенні усного договору відповідачкою [PERSON] позивачці було сплачено за житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] сума в розмірі 26000 грн. Але відповідачка не виконуючи умови усного договору виплачувала [PERSON] кошти не в термін, який вказано в розписці, а на протязі майже 2 років частинами. На даний час позивачкою від [PERSON] отримано всього 48000 грн. (а.с. 47). Усно було домовлено, що у разі якщо між позивачкою та відповідачкою виникатимуть спірні питання, отримані позивачкою кошти будуть повернуті. Після отримання першої виплати в сумі 26000 грн. за житловий будинок, між сторонами кожного разу виникають спірні питання з приводу виплати позивачці решти грошових коштів за будинок. Так, своєчасно у двотижневий термін позивачці грошові кошти відповідачкою не були виплачені і кожного разу коли позивачка приходить додому і наполягає на тому, щоб їй повернули решту коштів, між сторонами виникають суперечки, що в судовому засіданні, також було підтверджено і відповідачкою [PERSON] та [PERSON] В зв'язку з тим, що [PERSON] не виконує своїх зобов'язань по договору, [PERSON] просила відповідачку звільнити належний їй житловий будинок, але [PERSON] добровільно звільняти його відмовляється. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в дійсності наявне порушення права [PERSON] на користування та розпорядження належним їй житловим будинком зі сторони відповідачки [PERSON], а тому позовна вимога [PERSON] про усунути перешкоди в користуванні належним їй житловим будинком за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] з даного будинку, підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу, укладеного між ними в усній формі, дійсним, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з зазначеного вище, нерухоме майно (житлового будинок за адресою: [ADDRESS]), яке є об'єктом купівлі-продажу, належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення , перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною 3 ст. 640 ЦК України (в редакції на час підписання договору) встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державній реєстрації - з моменту державної реєстрації. Виходячи з вищенаведених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що договір купівлі - продажу між [PERSON] та [PERSON] чи [PERSON] про продаж зазначеного житлового будинку є неукладеним і не створює прав та обов'язків для сторін, а тому не може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Оскільки судом встановлено, що правочин не укладено, правові підстави для визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем - відсутні. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: approved