Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Берегівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] про виділення частки у спільній частковій власності. Позов мотивований тим, що на підставі договору дарування від 07.04.2004 року [PERSON] , та відповідач [PERSON] набули у спільну часткову власність домоволодіння за адресою [ADDRESS] , по 1/2 частці кожному. Спільне життя не склалося, і тепер постало питання поділу спільного майна, однак у позасудовому порядку вирішити це питання сторонам не вдалося. Позивачкою замовлено експертний висновок, і експерт надав відповідь на те, що чи можливо, і якщо так, то яким чином розподілити їх будинок відповідно до фактичного використання. При цьому, згідно висновку № 02-01/20 експертного будівельно-технічного дослідження від 20.01.2020 р., здійснити поділ домоволодіння у [ADDRESS] , можливо. З урахуванням фактичного використання сторонами домоволодіння, оптимальним є наступний поділ: частка [ADDRESS] ( [PERSON] ) житлова кімната 1 площею 19,7 м.кв., кухня 3 площею 12,1 м.кв.; частка № 2 ( [PERSON] ) житлова кімната 6 площею 18,6 м.кв., коридор 5 площею 3,0 м.кв., санвузол 4 площею 3,5 м.кв., комора 2 площею 5,4 м.кв. При такому розподілі, частка № 1 більша за частку 2 на 0,65 м.кв. Крім того, до частки № 1 слід віднести гараж з надбудовою літ. «Г», до частки № 2 сарай літ. «Д» та вбиральню літ. «Б». Вартість компенсації за нерівність часток в домоволодінні становить 8917,03 грн. , які [PERSON] повинна сплатити [PERSON] .. Для забезпечення автономності часток необхідно виконати незначні переобладнання: влаштувати вхідні двері з двору до частки [ADDRESS] та замурувати внутрішні двері між коридором 5 та кухнею 3, а також двері між коморою 2 та кухнею 3. Вартість таких будівельних робіт, відповідно до договірної ціни на поточний ремонт будинку від 24.01.2020 року, становить 20738 грн.. У вищенаведеному висновку, серед іншого, вказано, що необхідно забезпечити підведення до часток всіх необхідних інженерних мереж і комунікацій та автономний облік спожитих ресурсів (зокрема, газу та електроенергії). І так як, зокрема, той же лічильник електроенергії та газовий знаходяться у частці №\~2, то власнику частки № 1 прийдеться встановити дані лічильники (що передбачає розроблення відповідних технічних умов та проведення інших робіт з автономізації газопостачання та електрифікації) за свій рахунок, і знову ж таки, так як наразі чинні лічильники є спільними, то слід стягнути з відповідача половину вартості за проведення відповідних робіт. Згідно листа ПАТ «Закарпатгаз» № 88004-2-Лв-286-0120 від 27.01.2020 р., вартість всіх робіт, пов`язаних з газифікацією, складатиме 35-45 тис. грн.. Відповідно до листа Берегівського РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго», вартість автономізації енергозабезпечення позивачки становитиме щонайменше (1315,2*5)+2206,78+1021,79=9804,57 грн.. Половина мінімальної вартості будівельних робіт та робіт з автономізації енерго- та газопостачання становить 32771,29 грн.. За таких обставин, компенсація вищевказаної вартості з відповідача за вирахуванням вартості компенсації за нерівність часток становить 23854,26 грн.. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву. Згідно даного відзиву, конфліктна ситуація у нього з позивачкою існує передусім із-за гаражу. Щодо поділу безпосередньо будинку не заперечує, однак поділ гаражу вважає неможливим, вказуючи на те, що він є об`єктом самочинного будівництва. Крім того, заперечує щодо стягнення з нього на користь позивачки вартості будівельних витрат, так як у разі часткового задоволення позовних вимог у обох сторін будуть витрати на будівельні роботи по облаштуванню своїх виділених часток. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні просила здійснити поділ відповідно до того варіанту, що вказаний у позовній заяві. Представник позивача адвокат Мензак Ю. Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що із-за неприязних відносин, що склалися між сторонами, проживати у одному житлі вони не можуть, при цьому, експертом надано висновок, згідно з яким, наявна можливість поділу спільного житла, зазначений ним варіант відповідає фактичному користуванню кімнатами сторонами. Стосовно гаража, то такий перебуває переважно у користуванні сина сторін, який є у хороших відносинах із матір`ю, і така не заперечує в тому числі, щодо проживання сина там, а з батьком [PERSON] , навпаки, у нього погані відносини. Крім того, у разі поділу майна позивач повинна здійснити відповідні будівельні роботи, а також роботи щодо встановлення газо та електролічильника, розроблення відповідних техумов (автономізація енерго- та газопостачання). За таких умов, варто стягнути з відповідача половину вартості відповідних робіт. Просив також стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив частково, вказавши, що не заперечує щодо варіанту поділу безпосередньо будинку, однак заперечує щодо того, щоб гараж відійшов позивачці. При цьому, він підтвердив той факт, що гаражем користується син сторін, який є у поганих відносинах з ним та хороших з позивачкою, а також що у разі поділу у варіанті, вказаному у позовній заяві, газо- та електролічильник будуть у частині, яка відходить йому. Представник відповідача адвокат Борисов І. В. у судовому засіданні заперечив позовні вимоги, зазначивши, що гараж не підлягає поділу, адже є самочинним будівництвом, стягнення половини мінімальної вартості будівельних робіт та робіт з автономізації енерго- та газопостачання вважав недоцільним, адже [PERSON] у разі поділу аналогічно нестиме будівельні витрати з метою приведення своєї частки у автономну квартиру, крім того, у питанні стягнення судових витрат просив суд у стягненні таких відмовити по причині того, що такі недоведені, зокрема, стосовно часу, який представник позивача повинен був провести, надаючи відповідну правову допомогу. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Однак, останні кілька років між позивачкою та відповідачем існує конфлікт щодо порядку користування спірним будинком, який належить їм на праві спільної часткової власності. У позасудовому порядку даний поділ здійснити не вдається. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами частин першої, другої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, крім іншого, примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено в частині першій статті 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої, другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. При цьому кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Згідно з частинами першою, другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України можна дійти висновку, що виділ частки (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру), або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин виділ (поділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак, визначальними для виділу частки або поділу будівлі в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будівлі відповідно до часток співвласників. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 6, 7 постанови від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При цьому, суд враховує те, що позивачем надано (долучено до позовної заяви) висновок експертного дослідження №02-01/20 від 20.01.2020 року, відповідно до якого експерт вказав, що житловий будинок в [ADDRESS] , підлягає поділу (а.с. 12-15). Експерт запропонував варіант поділу, який максимально відповідає часткам сторін, з невеликою похибкою (0,65 м.кв.). Разом з тим, відповідач не клопотав про проведення альтернативного експертного дослідження щодо варіантів поділу будинку, сам не замовляв виготовлення екпертного висновку, а тому суд відхиляє заперечення відповідача щодо доцільності іншого варіанту поділу будинку, адже така доцільність відповідачем не доведена належними доказами. Посилання представника відповідача на те, що гараж не підлягає поділу, адже є самочинним будівництвом, суд до уваги також не приймає, адже дана позиція не доводиться представником жодними доказами, і суперечить матеріалам справи. Так, у матеріалах справи наявний витяг про реєстрацію права власності від 09.04.2004 р. № 3309680, згідно з яким, кожна зі сторін є власником по 1/2 спірного домоволодіння (а.с. 6-7). При цьому, домоволодіння житловий будинок, разом із господарськими будівлями та спорудами. Однією із таких господарських будівель є гараж. Крім того, у матеріалах справи наявний технічний паспорт на дане домоволодіння № 46/1218 від 20.11.2018 р. (а.с. 9-11), у якому зазначено про наявність гаражу, що є приналежністю до власне житлового будинку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків. У зв`язку з тим, що частка позивачки незначним чином більша за частку відповідача, слід стягнути компенсацію за нерівність часток із позивачки на користь відповідача, відповідно до розрахунку експерта у відповідному дослідженні. Крім того, позивачці неминуче слід буде провести незначні будівельні роботи з метою доведення поділу майна до логічного завершення. А також, їй буде необхідно присвоїти своїй виділеній квартирі окрему поштову адресу, а також замовити розроблення техумов на газо- та електрифікацію, та безпосередньо організувати їх встановлення. Вартість таких будівельних робіт, відповідно до договірної ціни на поточний ремонт будинку від 24.01.2020 року, становить 20738 грн. (а.с. 21). Згідно листа ПАТ «Закарпатгаз» № 88004-2-Лв-286-0120 від 27.01.2020 р. вартість всіх робіт, пов`язаних з газифікацією, складатиме 35-45 тис. грн. (а.с. 19). Тобто, мінімальна вартість газифікації складатиме 35 тис. грн.. Відповідно до листа Берегівського РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго», вартість автономізації енергозабезпечення позивачки становитиме щонайменше (1315,2*5)+2206,78+1021,79=9804,57 грн. (із розрахунку розроблення техумов на 5 кіловат рекомендована величина для даного випадку) (а.с. 20). Половина мінімальної вартості будівельних робіт та робіт з автономізації енерго- та газопостачання становить (35000+9804,57+20738)/2 = 32771,29 грн.. За таких обставин, компенсація вищевказаної вартості з відповідача за вирахуванням вартості компенсації за нерівність часток становить 32771,29 8917,03 = 23854,26 грн.. При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Тобто, таке припинення спільної часткової власності є обов`язковим, та не потребує заявлення як окремої позовної вимоги. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений судовий збір, а стосовно витрат на правову допомогу, то враховуючи заперечення щодо розміру таких від представника відповідача, вважає за доцільне зменшити суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн., адже вказана представником позивача сума є завищеною. При цьому суд відкидає посилання представника відповідача на те, що у стягненні відповідних витрат слід відмовити, так як нібито вони недоведені. Натомість, до позовної заяви долучені документи, які підтверджують факт надання правової допомоги та несення позивачкою відповідних витрат (копія договору про надання правової допомоги, копія розрахунку витрат на правову допомогу, копія квитанції від 10.02.2020 року (а.с. 23-25).

Outcome: approved