Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Оваднівської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. В своїй позовній заяві посилається на те, що 08 лютого 2001 року її батько [PERSON] склав заповіт посвідчений секретарем Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в якому зробив заповітне розпорядження , що все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те , що буде належати йому на день його смерті, і на що матиме право, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Маркелівка Володимир-Волинського району Волинської області заповів [PERSON] . [INFO] року [PERSON] помер ,після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом на належне йому майно, в тому числі на земельну частку (пай) розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості ) по колишній СС «Воля », яка знаходиться в с. Овадне Володимир-Волинського району Волинської області. В даний час виникла необхідність оформити право власності на вищезазначену земельну частку (пай) . Однак, у зв?язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку. За результатом звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. У зв'язку з цим просить суд визнати за нею право власності на вищезгадану земельну частку ( пай ) в порядку спадкування за заповітом. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та за наявними матеріалами справи, просить суд слухати справу у її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, від сільського голови Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в адресу суду надійшла заява про те, що він позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати позовну заяву [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно без його участі. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав. Згідно наявної у справі довідки Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 17.10.2017 року за № 1457 вбачається , що [PERSON], який помер [INFO] року постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . На день його смерті залишилось спадкове майно , яке складається з земельної частки ( паю ) в розмірі 3.66 в умовних кадастрових гектарах , яка виділена для ведення особистого селянського господарства і розташована на території Оваднівської сільської ради, Володимир-Волинського району , Волинської області. Від імені [PERSON] заповіт в виконкомі Оваднівської сільської ради посвідчувався на [PERSON] від 08 лютого 2001 року зареєстровано в реєстрі за № 04. Заповіт не змінений і не відмінений. З дня смерті [PERSON] спадщину згідно заповіту прийняла [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем на день його смерті . Копією заповіту, посвідченого секретарем Оваднівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 04 від 08 лютого 2001 року, стверджується, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження , що все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те , що буде належати йому на день його смерті, і на що матиме право, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Маркелівка Володимир-Волинського району Волинської області заповів [PERSON] . Наявною копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] засвідчено факт смерті [INFO] року [PERSON] . Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та її померлим батьком [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.06.1970 року , свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.03.2000 року . Згідно вищеописаних документів, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на належне йому на праві приватної власності майно, в тому числі на земельну частку ( пай ) в розмірі 3.66 в умовних кадастрових гектарах , яка виділена для ведення особистого селянського господарства і розташована на території Оваднівської сілської ради , Володимир-Волинського району , Волинської області. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, спірні правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За таких умов, при розгляді даної справи суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин. У відповідності до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Частиною 1 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст.328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 жовтня 2017 року Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON], оскільки оформлення спадщини передбачає перехід права власності на спадкове майно спадкоємцеві, то при видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи на майно померлого залишаються у справах нотаріуса. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, вирішення зазначеного питання проводиться в судовому порядку. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті [PERSON] не залишилося оригіналів правовстановлюючих документів на спадкову земельну частку ( пай ), що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Судові витрати по справі суд покладає на позивача. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст.328, 346, 1268 ЦК України,

Outcome: approved