Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа [PERSON], посилаючись на наступне. [PERSON] є співвласником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15-Б/11, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 1246 від 15.08.2017 року. В спірній квартири зареєстрований відповідач, [PERSON], яка з вересня 2017 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 11 будинку № 15-Б по вулиці Молодіжна в місті Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява від [PERSON] про визнання позову, але остання не має права представляти інтереси відповідача у суді, оскільки видана їй довіреність не передбачає права представництва у суді, у звязку із чим вказана заява не береться судом до уваги. В судове засідання третя особа не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що 1/2 частка квартири [ADDRESS] належить на праві приватної часткової власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 1246 від 15.08.2017 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94616623, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] від 15.08.2017 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 104960643 від 24.11.2017 року вбачається, що право приватної часткової власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно із довідкою № 14797, виданою Центром надання адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради від 27.11.2017 року, в квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15-Б/11, зареєстрований позивач [PERSON], [INFO], чоловік позивача [PERSON], [INFO], та відповідач по справі [PERSON], [INFO], яка не є родичем позивача. Доказів на користь протилежного суду не надано. Згідно із копією [PERSON] про фактичне проживання (не проживання), затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 27.11.2017 року, відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з вересня 2017 року. Суд враховує правову позицію, яка викладена в постанові ВСУ по справі № 6-158цс14 та яка зводиться до того, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає та не є членом сімї позивача або іншого співвласника квартири, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 11 будинку № 15-Б по вулиці Молодіжна в місті Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved