Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 6 червня 2015 року зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Вони мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем поступово погіршилось. З грудня 2015 року вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим і це суперечить їхнім інтересам. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Тому позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Окрім того з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на дитину. Згоди про сплату аліментів не досягнуто. Відповідач не має постійного місця роботи, регулярних доходів, тому позивач про сила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 30% від його доходів. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та уточнила позовні вимоги, а саме, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст.. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 6 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 48 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 5). Сторони не проживають разом з грудня 2015 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на дитину між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб, також ту обставину, що відповідач офіційно не працює та не має стабільного доходу. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Спору про місце проживання дитини та поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки позивач під час реєстрації шлюб прізвище не змінювала, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за можливе залишити їй прізвище «Бунас». Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. \~\~В той же час, суд приймає до уваги, що при зверненні до суду з вимогами про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. (а.с.1), який підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved