Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 21 серпня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні і проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від виконання обов'язку по утриманню сина, а тому позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від всіх його доходів, але не менше ніж 1/3 частину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що в 2010 році було розірвано шлюб між нею та відповідачем. За останні три роки відповідача взагалі не бачила. Кошти на утримання сина надає мати відповідача за їх домовленістю - 200 грн. щомісяця, проте їх не вистачає на утримання сина. Позивач зауважила, що не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за молодшою дитиною, [INFO], до досягнення нею трирічного віку. Захворювань, які б потребували значних витрат на лікування, ані вона, ані її діти не мають. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, проте в судове засідання не з'явився. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала частково. Просила суд стягувати аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі - 300 грн. щомісяця, оскільки відповідач не працює, має мінливий дохід, хворіє, а також має на утриманні мати похилого віку, яка також звернулася до суду з позовом про стягнення з сина аліментів на її утримання. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується її свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Дана обставина визнана сторонами, а тому у відповідності до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків, а також ту обставину, що він не має регулярного, стабільного доходу. Згідно з записами в трудовій книжці відповідача, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні, з 2010 року він ніде офіційно не працює (а.с.19). За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вбачаються підстави для часткового задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі до досягнення нею повноліття, а тому позов підлягає частковому задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд не приймає до уваги зауваження представника відповідача про те, що відповідач має на утриманні мати похилого віку, оскільки факт звернення її до суду з позовом про стягнення з сина аліментів на її утримання підтверджує, що в добровільному порядку син не надає їй матеріальної допомоги. Обстеження від 10 лютого 2006 року, яке було надано представником відповідача лише підтверджує те, що в 2006 році у [PERSON] було виявлено поверхневий гастрит (а.с.17). Доказів того, що на момент розгляду справи судом відповідач має будь-яке захворювання, яке потребує значних витрат на лікування відповідачем не надано. Також не надано доказів того, що відповідач має будь-які протипоказання для працевлаштування та не може утримувати свого сина. З урахуванням того, що відповідач фактично ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, всі обов'язки по вихованню, лікуванню та розвитку дитини взяла на себе позивач, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів не менше ніж 30 % на дитину відповідного віку, а саме в сумі 400 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial