Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна та Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24 травня 2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна вчинила виконавчий напис №54069 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 37854,33 грн. 29 червня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ВП №65852494) за виконавчим написом №54069 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»: заборгованість у розмірі 37 854,33грн., - основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3785,43 грн., - витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 500,00 грн. Усього 42 139,76 грн. Вищевказана постанова надійшла за місцем роботи позивача. Виконавчий напис позивач не отримувала, з його змістом не ознайомлена. У відповідності до вищевказаної постанови кошти з неї стягуються на користь ТОВ «Вердикт Капітал» . З ТОВ «Вердикт Капітал» позивач жодних кредитних договорів не укладала, їй взагалі невідомі підстави нарахування заборгованості. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, зокрема Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки заборгованість за кредитом є спірною, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни №54069 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 37854,33 грн таким, що не підлягає виконанню. Відповідач у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Третя особа у справі приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа у справі приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В, в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій прохала суд справу розглядати без її участі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копій Заяви/Анкети [PERSON] від 23.03.2017 року вбачається, що позивач здійснила акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» /а.с. 22-23/. ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни з заявою на вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором № 630594995HPLS від 24 березня 2017 року. 24.05.2021 року приватний нотаріус Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис № 54069 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал заборгованості за Кредитним договором № 630594995HPLS від 24 березня 2017 року укладений з АТ «Альфа-Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами № 2 від 21 грудня 2020 року є ТОВ «ФК «ВЛЕКСІС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами 21-12/20 від 21 грудня 2020 року є ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 21.12.2020 року по 17.05.2021 року за кредитним договором 630594995HPLS від 24 березня 2017 року у розмірі 37854,33 грн. Сума заборгованості складається з: Суми заборгованості за простроченим тілом кредиту - 24652,23 грн; Суми строкової заборгованості за комісією - 3132,43 грн; Суми строкової заборгованості за штрафами і пенями - 9419,67 грн; Суми плати за вчинення виконавчого напису - 650 грн /а.с.23/. В подальшому 18.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області відкрито виконавче провадження № 65852494 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 540069 /а.с.24-25/. 29.06.2021 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника /позивача/ та направив її на виконання за місцем роботи [PERSON] /а.с.29-30/. 27.07.2020 року [PERSON] після недоотримання заробітної плати, звернулася до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Як встановлено судом, договір кредиту № 630594995HPLS від 24 березня 2017 року було укладено в простій письмовій формі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса /а.с. 22-23/. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Отже, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 та від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18). Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В той же час строк кредитування за договором № 630594995HPLS від 24 березня 2017 встановити не можливо. Отже, виконавчий напис № 54069 виданий в порушення ч.1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, а тому позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved