Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог\~\~позивач зазначає, що вона проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина, пояснюючи це тим, що з нього вже стягуються аліменти на утримання іншої дитини [PERSON]. На підставі вищевикладеного позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на дитину, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від його заробітку щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Суд пояснила, що вони проживають з відповідачем разом, проте домовленості щодо утримання їх спільної дитини між ними не досягнуто. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі та надав письмові пояснення, в яких позов [PERSON] визнав, проти стягнення аліментів не заперечував. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суду пояснив, що дійсно позивач та відповідач проживають разом, мають спільну дитину проте домовленості щодо утримання дитини між ними не досягнуто, враховуючи те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання іншої дитини, а також в провадженні є інший спір про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини. Тому позиція відповідача полягає у тому, що він згоден утримувати дитину лише на підставі рішення суду, щоб з цього приводу не було спорів. Ухвалою суду від 20 жовтня 2016 року до участі у справі було залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. В судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що вона має з відповідачем спільну дитину доньку [PERSON] та на її утримання з відповідача стягуються аліменти у розмірі ? частини від його доходів. Окрім того, оскільки донька хворіє, вона звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] додаткових витрат. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів заперечує, оскільки в подальшому відповідач може звернутися до суду з позовом про зменшення аліментів на їхню дитину, що значно погіршиться на майновому забезпеченні дитини. Позивач та відповідач проживають разом, мають спільний бюджет. Окрім того маленька дитина потребує значно менше витрат, ніж її донька. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів законними та обґрунтованими. При цьому суд не приймає до уваги заперечення третьої особи, [PERSON], проти задоволення позову з огляду на те, що стягнення з відповідача аліментів на іншу дитину не може бути підставою для відмови судом у стягненні аліментів на дитину на користь [PERSON] Так само не може бути підставою для відмови у позові те, що сторони (батьки дитини) проживають разом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спір щодо утримання спільної дитини [PERSON] та [PERSON] виник саме у звязку зі спорами з [PERSON] про утримання доньки [PERSON]. З пояснень сторін, а також досліджених у судовому засіданні доказів, видно, що відповідач не заперечував ту обставину, що він проживає разом з позивачем та вони мають спільну дитину, яку він утримує та визнав позов про стягнення аліментів, проте це не є підставою для відмови у позові, оскільки встановлено, що у звязку із судовими спорами з [PERSON] про утримання спільної доньки між позивачем та відповідачем виник спір щодо утримання спільної дитини сина [PERSON]. Так само є безпідставними твердження третьої особи про те, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів з тією метою, щоб потім відповідач звернувся до суду з позовом про зменшення аліментів, які стягуються з нього на її користь на утримання доньки [PERSON] з огляду на таке. Згідно зі ст. 192 Сімейного кодексу України дійсно розмір аліментів може бути змінено рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану за позовом платника або одержувача аліментів. Встановлено, що рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] було ухвалено ще до народження [PERSON] (а.с.4-5). Отже після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів фактично змінився як сімейний так і матеріальний стан [PERSON] як платника аліментів, оскільки в нього як у батька виник обовязок щодо утримання не лише доньки [PERSON], але й сина [PERSON]. Тобто рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в цьому випадку жодним чином не впливає на право [PERSON] звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на користь [PERSON], оскільки таке право виникає у платника аліментів у звязку з народженням дитини та виникненням обовязку її утримувати незалежно від рішення суду про це. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, зокрема те, що на утриманні відповідача є ще одна дитина, на утримання якої він також сплачує аліменти в розмірі ? частини від його доходу (а.с.38), той факт, що дитина потребує утримання. При цьому суд вважає, що стягнення аліментів в тій же частці від доходів відповідача, як і аліменти на доньку [PERSON], в цьому випадку є справедливим та не вплине на розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] Доводи третьої особи про те, що малолітня дитина [PERSON] потребує меншого матеріального утримання ніж її донька суд вважає необґрунтованими, враховуючи те, що [PERSON] виконує свій батьківський обовязок утримання дитини за рішенням суду, сплачуючи аліменти, а також приймає участь у додаткових витратах на доньку [PERSON], що підтверджується рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2016 року (а.с.5). Інші докази третьої особи, звукозаписи судових засідань у справах № 173/1469/16 ц (про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]В.) та № 173/1590/16-ц (про стягнення додаткових витрат на дитину), про стан здоровя [PERSON] та доньки [PERSON] (а.с.18,49), копія заперечень та письмові пояснення [PERSON] у справі № 173/1590/16-ц (а.с.), акт обстеження умов проживання (а.с.48) не спростовують висновків суду та лише підтверджують те, що позивач та відповідач проживають разом та мають спільну дитину, що не може бути підставою для відмови у позові про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved