Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай), яке виникло при розпаюванні закритого сільсько-господарського акціонерно-пайового товариства ім. Фрунзе, площею 4,12 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться в адміністративних межах Терешківської сільської ради Сумського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в письмовій заяві проти позову заперечував, просив застосувати строки позовної давності та розглянути справу без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, в письмовій стосовно позовних вимог покладався на розсуд суду та просив розглянути справу за його відсутності. Заслухавши позивачку, її представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 24 січня 1995 року по 01 вересня 1997 року працювала на посаді доярки в колгоспі ім. Фрунзе. В цей час відбувалось паювання землі даного колгоспу, тобто в членів колгоспу виникло право на отримання земельної ділянки за рахунок земель колгоспу ім. Фрунзе реорганізованому в Закрите сільськогосподарське акціонерне - пайове товариство ім. Фрунзе. Згідно ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Працюючи на посаді доярки в колгоспі ім. Фрунзе позивач мала можливість довідатися про факт порушення свого права на отримання земельної ділянки, якщо воно було порушено. Так, рішенням виконавчого комітету Терешківської сільської ради Сумського району від 13 серпня 1993 року «Про затвердження списків осіб, які мають право на середню земельну частку по роздержавленню земель колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе» було затверджено список осіб, які мають право на отримання земельного паю. На день прийняття даного рішення гр. [PERSON] у господарстві не працювала, але вона мала можливість пізніше звернутися з відповідною заявою до виконкому Терешківської сільської ради, порушивши питання про її право на отримання земельної ділянки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.01.2013 № 10-70/0/4-13 зазначено, що відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на земельну частку (пай) відмовити.

Outcome: dismissed