Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 28 лютого 2014 року з позовом, вказавши, що 14.10.1994р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням суду від 01.10.2012р. Вони мають сина [PERSON], [INFO]. За час шлюбу вона з відповідачем приватизували квартиру по вул. Лісового, 21/30 в м. Кривому Розі, отримавши 11.01.2007р. право власності. 28.02.2008р. відповідач провів безоплатний обмін квартир з [PERSON] За договором [PERSON] була передана однокімнатна квартира по вул. Лісового, 21/30 в м. Кривому Розі, відповідачу була передана двокімнатна квартира по вул. Незалежності України, 26/10 в м. Кривому Розі. В квартирі по вул. Незалежності України, 26/10 вони зробили ремонт, внаслідок чого вартість квартири значно зросла. Вказана квартира придбана під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач просить визнати квартиру по вул. Незалежності України, 26/10 в м. Кривому Розі спільною сумісною власністю, поділити її, визнавши за нею право власності на 1/2 частину квартири. 09 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, вказавши, що квартиру по вул. Лісового, 21/30, яка належала житлово-будівельному кооперативу (далі ЖБК) «Восток-33», він отримав в вересні 1990р. на підставі ордеру, був прийнятий в члени ЖБК. Пайовий внесок в розмірі 14600 гривень він сплатив в 1992р., тобто до реєстрації шлюбу з [PERSON], тому він вважає, що вона була його особистою власністю. Вказану квартиру він безоплатно обміняв на квартиру по вул. Незалежності України, 26/10, тому також вважає її особистою власністю. Він просить визнати квартиру по вул. Незалежності України, 26/10 його особистою приватною власністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на позові [PERSON] наполягав з підстав, наведених в позовній заяві, проти зустрічного позову заперечував. Він вважає, що право власності на квартиру по вул. Лісового, 21/30 сторони отримали з моменту видачі свідоцтва про право власності та його державної реєстрації в БТІ. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Відповідач не визнав первісний позов, на зустрічному наполягав з підстав, наведених в позовній заяві, вважає, що право власності на квартиру по вул. Лісового він отримав після сплати повної її вартості. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.10.1994р., який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2012 року розірвано (а.с. 5-6 копія рішення). Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10 копія свідоцтва про народження). Згідно договору обміну від 27.02.2008р. [PERSON] обміняв належну йому на праві приватної власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] на двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], без доплати (а.с.14,95). Згідно цього договору квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності (11.01.2007), виданого на підставі рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 20.12.2006р. за № 688, зареєстрованого в БТІ. Таким чином, вказана спірна квартира була придбана сторонами по справі під час шлюбу. Але придбана вона була за рахунок іншого майна - квартири [ADDRESS]. Згідно копії ордеру квартира по вул. Лісового, 21/50 в ЖБК «Восток-33» була надана [PERSON] на підставі рішення райвиконкому від 13.09.1991р. (а.с.34). Згідно довідки ЖБК «Восток-33» вартість вказаної квартири складає 14600 гривень і ця сума виплачена [PERSON] повністю в 1992р. (а.с.43). Тобто, відповідачем вартість квартири була виплачена повністю до реєстрації шлюбу з позивачем. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виплати відповідачем вартості квартири, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. В пункті 6 постанови № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України від 10 липня 2003 року № 1087-IV «Про кооперацію», стаття 384 ЦК). Таким чином, відповідач став власником квартири по вул. Лісового не з часу отримання свідоцтва про право власності на квартиру, а з часу повного внесення пайового внеску за квартиру, а саме з 1992р., тобто до реєстрації шлюбу з позивачем. Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Спірна квартира [ADDRESS] набута сторонами за рахунок майна, яке набуте відповідачем до шлюбу, а тому є його особистою приватною власністю. При подані позовів позивач, відповідач сплатили судовий збір в мінімальній сумі 243,60 гривень. Після подання позовів була проведена будівельно-технічна експертиза, згідно висновку якої вартість спірної квартири складає 431837 грн. (а.с.87-93). Вартість 1/2 частини квартири складає 215918,50 гривень Позивач заявляла вимоги про визнання права власності на 1/2 частину квартири і відповідно від вартості квартири, визначеної експертом, повинна була сплатити судовий збір в сумі 2159,18 грн., тобто 1% відсоток від суми позову, а сплатила 243,60 грн., недоплата складає 1915,58 гривень (2159,18 мінус 243,60). Так як їй в позові відмовлено, недоплачена сума судового збору стягується в дохід держави. Відповідач просив визнати право власності на всю квартиру і повинен був сплатити судовий збір в розмірі 1% від суми позову, яка складає 4318,37 гривень, але максимальний розмір судового збору, передбачений пунктом 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», складає 3654 гривні. Відповідач сплатив 244 гривні, а повинен 3654 гривні, недоплата складає 3410гривень (3654 мінус 244). Так як позивач в позові, в судовому засіданні не заявляв вимоги про стягнення понесених ним витрат з позивача, недоплачена сума судового збору стягується з нього в дохід держави.

Outcome: approved