Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, треті особи - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне. 27.11.2009 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. 10.12.2014 року шлюб було розірвано. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. У теперішній час їй необхідно виїхати за межі території України разом з неповнолітньою дитиною з метою лікування та відпочинку дитини, однак відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон. В судовому засіданні позивач та її представник присутні не були, надали заяви про розгляд справи без їх участі. В судове засідання відповідач не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. В судове засідання представник третіх осіб не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти надання дозволу на виїзд за кордон дитини не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27 березня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народилася [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 619. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду від 10.12.2014 року у цивільній справі № 428/7362/14-ц, шлюб, зареєстрований 27.11.2009 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького МУЮ Луганської області, актовий запис № 676 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), розірвано. З копії довідки КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» № 293 від 16.02.2016 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], і разом із нею за вказаною адресою проживає її донька [PERSON]. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 із змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В позовній заяві позивач вказує, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, в той час як відповідач не бажає надавати дозвіл на виїзд їх дитини за кордон, хоча позивач зверталася до нього із проханням надати такий дозвіл. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не дає згоди на виїзд за кордон України його малолітньої дитини [PERSON], [INFO], а такий тимчасовий виїзд дитини за кордон надасть їй можливість лікування та відпочинку, і не позбавить дитину права спілкуватися з батьком, то суд вважає можливим надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон без згоди її батька [PERSON]. В частині вимог про негайне виконання рішення суду суд вважає за необхідне відмовити, адже негайне виконання рішення суду про дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди одного із батьків не передбачено Законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial