Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом відповідно до якого просить скасувати наказ Одеської обласної державної телерадіокомпанії №130 від 12.08.2014 року, як незаконний. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що у вищезазначеному наказі не зазначені підстави її відсторонення з посиланням на нормативно-правові акти, не має жодної з причин відсторонення, які зазначені в ст. 46 КЗпП України. Наказ Одеської обласної державної телерадіокомпанії №130 від 12.08.2014 року про відсторонення позивачки від проведення телевізійних передач в прямому ефірі чи в записі строком до 31.12.2014 року, був винесений без проведення попередньо службової перевірки. Враховуючи зазначене позивачка вважає свої права та інтереси порушеними, у зв'язку з чим вимушена була звернутися в суд для їх захисту. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на їх безпідставність. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі суттєві обставини справи, перевіривши їх наданими доказами прийшов до наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 серпня 2014 року Одеською обласною державною телерадіокомпанією винесено наказ №130 «Про відсторонення [PERSON] від роботи в телевізійному ефірі». Частиною 5 статті 57 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» від 21 грудня 1993 року №3759-ХІІ передбачено, що на редакційну раду телерадіоорганізації покладається внесення на розгляд органів управління телерадіоорганізації питання про відсторонення від керівництва телерадіоорганізацією або її окремими підрозділами осіб, які порушували редакційний статут та/або вимоги законодавства щодо прав телерадіожурналістів, заборони цензури і втручання у творчу діяльність телерадіоорганізацій, про призначення службового розслідування і звільнення цих осіб відповідно до закону в разі підтвердження наявності зазначених порушень. Відповідно до п. 2.5.5. Редакційного статуту Одеської обласної державної телерадіокомпанії затвердженого Наказом Держаного комітету телебачення і радіомовлення України №222 від 12.06.2007 року, до повноважень Редакційної ради відноситься: внесення на розгляд Держкомрадіокомпанії витання про відсторонення керівника Телерадіокомпанії або його окремим підрозділами осіб, які порушували Редакційний статут та/або вимоги законодавства щодо прав членів Творчого колективу, заборони цензури та втручання у творчу діяльність Телерадіокомпанії, при призначення службового розслідування щодо таких порушень та звільнення цих осіб відповідно до закону в разі підтвердження наявності зазначених порушень. Судом встановлено, що наказ Одеської обласної державної телерадіокомпанії від 12.08.2014 року №130, був винесений на підставі рішення Редакційної ради Одеської обласної державної телерадіокомпанії та відповідно до протоколу засідання від 11.08.2014 року. На час постановлення судом рішення, рішення Редакційної ради Одеської обласної державної телерадіокомпанії від 11.08.2014 року є чинним. Суд звертає увагу на те, що позивачка в своїх усних поясненнях зазначила, що була присутня на Редакційній раді в день, коли розглядалось питання про її відсторонення, але покинула засідання Редакційної ради з причини того, що відбулося приниження її честі та гідності. Про результати прийнятого Редакційною радою рішення позивачка дізналася пізніше. Ствердження позивачки про те, що між нею та генеральним директором Одеської обласної державної телерадіокомпанії склалися неприязливі відношення, що вона гнобить позивачку та переслідує за політичними мотивами, судом не беруться до уваги з причини відсутності доказової бази щодо цього. Дані ствердження позивачки не можуть бути підставою для скасування спірного наказу. У зв'язку з тим, що він був винесений на підставі чинного рішення Редакційної ради Одеської обласної державної телерадіокомпанії від 11.08.2014 року. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних відсутні. Частиною 1 статті 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже остаточно думкою суду є повна відсутність підстав для задоволення вимог позивача у зв'язку з чим цивільний позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed