Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, мотивуючи вимоги тим , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі Жовтневого районного суду м. Луганська від 21.11.2013р.. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO].н., яка після розірвання шлюбу за домовленістю між сторонами мешкала разом з позивачем [PERSON]. У червні 2014р. у зв'язку із початком проведення бойових дій на території Луганської області позивач [PERSON] виїхала разом із дочкою [PERSON], [INFO].н., до с. Світле Херсонської області, куди у середині серпня 2014р. приїхав і відповідач [PERSON] де пробув до кінця вересня 2014р.. Оскільки позивачу [PERSON] у зв'язку із онкологічним захворюванням її дідуся необхідно було терміново повернутись до м. Луганська, то приблизно 23-24.09.2014р. [PERSON], [INFO].н., тимчасово переїхала мешкати до свого батька - відповідача [PERSON], який на той час мешкав у своїх родичів у м. Рубіжне Луганської області. При цьому позивач [PERSON] періодично поверталась до м. Рубіжне Луганської області, де мешкала в орендованій квартирі разом із своєю дочкою [PERSON], [INFO].н.. У серпні 2015р. позивач [PERSON] остаточно переїхала мешкати до м. Рубіжне Луганської області, проте відповідач [PERSON] уникав зустрічей, змінив номер мобільного телефону, не надав інформації про місцезнаходження їх доньки та навіть можливості побачитись з нею. 04.09.2015р. позивачу [PERSON] стало відомо про наявність рішення Троїцького районного суду Луганської області від 29.05.2015р., яким визначено місце проживання [PERSON] разом з її батьком - відповідачем [PERSON]. 09.12.2015р. апеляційним судом Луганської області було скасовано вищевказане судове рішення. У середині жовтня 2015р. позивачу [PERSON] стало відомо, що відповідач [PERSON] змінив місце свого проживання та переїхав до м. Сєвєродонецьк Луганської області. 20.11.2015р. орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області рішенням №578 від 24.11.2015р. визначило спосіб участі матері у вихованні малолітньої [PERSON]. Відповідач [PERSON] ігнорує зазначене рішення в повному обсязі та продовжує перешкоджати спілкуванню позивача [PERSON] з дочкою, прийняття участі в її вихованні. Тому, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом і просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у вільному спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON] та участі у її вихованні; встановити дні для зустрічей [PERSON] з донькою [PERSON] без участі батька дитини або інших родичів зі сторони батька дитини, а саме: з 10-00год. неділі по вівторок включно, у середу [PERSON] відводить дитину до школи, а [PERSON] забирає її до суботи включно, не порушуючи режиму для дитини та відвідування позашкільних закладів; щороку у період літніх канікул: червень з 01 по 15 число включно, липень з 17 по останнє число включно, серпень з 01 по 15 число включно - [PERSON] проводить разом з матір'ю [PERSON], першу половину зимових канікул, починаючи з першого дня, другу половину весняних канікул та першу половину осінніх канікул [PERSON] проводить разом з матір'ю [PERSON]; перші три зустрічі [PERSON] з донькою [PERSON] провести у присутності батька [PERSON] та психолога Сєвєродонецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, для налагодження емоційного контакту; стягнути з [PERSON] на її користь здійснені нею судові витрати по справі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, додаткових пояснень не мала, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дитина з 2012р. мешкає разом з ним. Рішення Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 24.11.2015р. позивач [PERSON] сама не виконує, він у свою чергу не чинить їй перешкод у її спілкуванні з дитиною, однак емоційний контакт між дитиною та матір'ю відсутній. Дитина боїться матері. Він не відмовлявся від допомоги спеціалістів щодо налагодження емоційного контакту між дитиною та позивачем. Рішення від 24.11.2015р. підтримує, та вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити саме у цьому обсязі, не порушуючи режиму дня дитини та обов'язково у його присутності. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що наявне рішення Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 24.11.2015р., щодо участі матері у спілкуванні та вихованні дитини, яке вона повністю підтримує. Дане рішення носить рекомендаційний характер. Відомостей щодо невиконання даного рішення обома сторонами у них не має. Під час зустрічей матері та дитини представники їх служби не були присутніми. Дитина тривалий час мешкала з батьком, а тому допоки не налагоджений емоційний контакт необхідно проводити зустрічі матері з дитиною у присутності батька, потім це не обов'язково. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.158 Сімейного Кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст.159 Сімейного Кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спального відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12.06.1998р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №3 від 15.05.2006), у частині яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та розумів їх нормального виховання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. У відповідності до частин 2-4 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Зі змісту положень ч.4 ст.155 СК України випливає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В свою чергу ч.3 ст.157 Сімейного кодексу України зобов'язує того із батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та надати можливості брати участь у її вихованні. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991р., держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її; благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 09.01.2014р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №1195, [PERSON] народилась [INFO]., батьками записані - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 21.11.2013р., розірвано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) та [PERSON], зареєстрований 27.12.2002р. Жовтневим районним відділом РАГС м. Луганська, актовий запис №776. рішення набрало законної сили 02.12.2013р.. Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 24.11.2015р. №578, визначено способи участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO].н., а саме: призначити час для спілкування та виховання дитини щотижня, у суботу та неділю,у присутності батька дитини до налагодження позитивних емоційних відносин між дитиною та матір'ю та в інші дні і часи за попередньою домовленістю з батьком, не порушуючи режиму дня дитини. Таким чином, судом встановлено , що відповідач [PERSON], посилаючись на особливі стосунки між батьком і дитиною, небажання [PERSON], [INFO].н., зустрічатися з матір'ю - позивачем [PERSON] та побоювання про спричинення насильства з боку позивача, вважає неможливим надання позивачу [PERSON] права участі у вихованні малолітньої дитини та спілкуватись з нею за його відсутності, чим перешкоджає у спілкуванні та вихованні [PERSON] доньки. За таких обставинах суд вважає, що необхідно надати матері - позивачу [PERSON] право участі у вихованні малолітньої дочки та спілкування з нею, що буде відповідати конституційним засадам рівності прав і обов'язків матері і батька. З урахуванням викладеного, враховуючи соціальний стан та поведінку позивача, враховуючи встановлену судом атмосферу між батьками дитини - [PERSON] та [PERSON], а також режим дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позов, виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, визначивши способи участі позивача [PERSON] у вихованні малолітньої доньки, [PERSON], [INFO].н., а саме: призначити час для спілкування та виховання дитини, щотижня, з 10-00год. неділі по вівторок включно, у середу [PERSON] відводить дитину до школи, а [PERSON] забирає її до суботи включно, не порушуючи режиму для дитини та відвідування позашкільних закладів; щороку у період літніх канікул: червень з 01 по 15 число включно, липень з 17 по останнє число включно, серпень з 01 по 15 число включно; першу половину зимових канікул, починаючи з першого дня, другу половину весняних канікул та першу половину осінніх канікул - [PERSON] проводить разом з матір'ю [PERSON]. Перші три зустрічі [PERSON] з донькою [PERSON] провести у присутності батька [PERSON] та психолога Сєвєродонецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, для налагодження емоційного контакту. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №90 від 04.03.2017р. про сплату судового збору у загальному розмірі 640грн., а тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 640грн..

Outcome: approved