Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04 червня 2010 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції в м. Севастополі, актовий запис № 287. Зазначає, що від шлюбу в них народилась донька: [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, на обовязки подружжя в сімї, на ведення домашнього господарства, а також різні плани щодо майбутнього, що призводить до постійних непорозумінь, конфліктів. Зазначає, що з листопада 2014 року вони з чоловіком проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки між собою не підтримують. Просить розірвати шлюб, судові витрати стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідач не зявився, хоча був повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 червня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис № 287. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved