Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частку спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 03.11.1984 року по 24.12.1993 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час шлюбу ними було набуто у спільну власність земельну ділянку під будівництво житлового будинку площею 0,0800 га, що знаходиться в с. Залісся Камінь-Каширського району та житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказує, що за час шлюбу ними не було виготовлено відповідних правовстановлюючих документів на придбане майно, а договір купівлі-продажу житлового будинку в с. Мартинівка Луцького району - втрачений. Зазначає, що [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої також входить і майно, яке належить їй на праві спільної сумісної власності. У зв'язку з чим, просить визначити за нею право власності на ? частку земельної ділянки під будівництво житлового будинку площею 0,0800 га, що знаходиться в с. Залісся Камінь-Каширського району та на ? частку житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по в [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала суду заяву про визнання позовних вимог, відповідно до яких позов визнала та просила його задовольнити. Інший відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. А тому зі згоди позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24.12.1993 року відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7). За час перебування у шлюбі ними набуло у власність земельну ділянку під будівництво житлового будинку площею 0,0800 га, що знаходиться в с. Залісся Камінь-Каширського району та житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується архівною копією рішення виконкому Заліської сільської ради Камінь-Каширського району від 19.01.1998 року №5 (а.с. 9) та витягом з по господарської книги №4 за 2016 рік Городищенської сільської ради Луцького району відповідно (а.с. ). Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, ч. 1 ст. 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А тому, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що спірна земельна ділянка та житловий будинок з по господарськими будівлями і спорудами належить позивачу і померлому [PERSON] як подружжю на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором - ч. 1 ст. 70 СК України. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Оскільки представник позивача не наполягала на стягненні судових витрат, то їх відшкодування позивачу проводити не слід.

Outcome: approved