Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про поновлення її на роботі у ПАТ «Запорізький кабельний завод» на посаді, яку вона займала на час звільнення, стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.02.2015 року до часу набрання рішення законної сили та відшкодування їй моральної шкоди в сумі 10 000 гривень в якому зазначила, що відповідачем був порушений порядок звільнення її, як члена профспілкового органу. Крім того, при звільненні її з займаної посади, керівництво підприємства, не дотримало вимоги Закону щодо пропонування іншої роботи на підприємстві. Також, на думку позивача, було перевищення повноваження начальника ВПСВ, оскільки саме він підписав наказ про її звільнення, а не генеральний директор, що суперечить нормам трудового законодавства. Такі безпідставні дії відповідача змусили її не виходити на роботу, а звідси позивачка наполягає на стягненні з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.02.2015 року до часу набрання рішення законної сили та відшкодування їй моральної шкоди в сумі 10 000 гривень. У судовому засіданні позивачка наполягаючи на своєму позові, підтримала викладені в ньому доводи та підтвердила їх письмовими доказами, суду пояснила, що працювала на посаді диспетчера АТД у ПАТ «Запорізький кабельний завод». 26.02.2015 року, у відповідності до наказу № 30 від 26.11.2014 р., її було звільнено з займаної посади. Вищевказаний наказ, на її думку, є незаконним та має бути скасований в судовому порядку, оскільки відповідачем був порушений порядок звільнення її, як члена профспілкового органу. Так, у відповідності до рішень профспілкового комітету від 26.03.2010 та 25.05.2015 р. вона була обрана членом профкому первинної профспілкової організації, головою цехового профспілкового комітету, а згодом заступником голови первинної профспілкової організації. Ці посади вона обіймала з моменту її обрання й до дня звільнення її з підприємства. Жодних рішень щодо її звільнення з вказаної посади не приймалось. Також не було погодження її звільнення з вищим виборним органом профспілкової організації. Також не було жодних дій, щодо погодження її звільнення з вищим виборним органом профспілкової організації, а саме з президією Запорізької обласної організації працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, якій підпорядкована первинна профспілкова організація ПАТ «Запорізький кабельний завод». Тому, позивачка вважає, що вказана обставина є безумовною підставою для задоволення даного позову та поновлення її на роботі. Щодо недотримання вимоги про пропонування іншої роботи на підприємстві, позивачка доводила суду, що у листопаді 2014 р. їй було вручено повідомлення про звільнення, в якому серед іншого було зазначено про відсутність вакансій на підприємстві, а отже жодної іншої роботи їй запропоновано не було. Також у судовому засіданні позивачка пояснила, що безпосередній наказ № 3О від 26.11.2014 р. про звільнення був підписаний не генеральним директором, а начальником ВПСВ ПАТ «Запорізький кабельний завод», що суперечить нормам трудового законодавства. А на прохання надати підтвердження повноважень начальника ВПСВ на звільнення працівників, їй було відмовлено. З викладених вище підстав, позивачка вважає, що окрім поновлення її на роботі, на її користь з відповідача мають бути стягнуті кошти на сплату середньомісячного заробітку за період з 26.02.2015 р. до моменту набрання законної сили рішення суду. Крім того, позивач вважає, що своїми незаконними діями відповідач завдав їй моральні страждання, які вилилися у намагання тривалий час знайти справедливість та поновити свої порушені права. Через це вона погано почуває себе, постійно знаходиться у пригніченому стані. Її не залишає постійне відчуття стурбованості. Для відшкодування завданої моральної шкоди відповідач має сплатити на користь позивача 10000,00 грн. моральної шкоди. Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що дійсно, позивачка перебувала в трудових відносинах з ПАТ «Запорізький кабельний завод», працюючи на посаді диспетчера АТД у ПАТ «Запорізький кабельний завод». Згідно наказу підприємства №394 від 26.11.2014 року, посада диспетчера, яку займала позивачка, підлягала скороченню. За час попередження позивачки про скорочення штату та по теперішній час працівника не вдалося працевлаштувати, оскільки на підприємстві відсутні вакансії. Саме з тих підстав та враховуючи той факт, що позивачка була обрана членом профкому первинної профспілкової організації, головою цехового профспілкового комітету, а згодом заступником голови первинної профспілкової організації, генеральний директор звернувся письмово до Голови профспілкової організації про надання згоди профспілковим комітетом на звільнення [PERSON] на звільнення у зв'язку зі скороченням штату працівників. 02.02.2015 року, на засіданні профспілкового комітету ПАТ «Запорізький кабельний завод», більшістю голосів, [PERSON] надали згоду на звільнення на підставі ст..40 ч.1 КЗпП України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial