Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що на даний час в їх спільного із відповідачем сина встановлена інвалідність, збільшилися його потреби та у зв'язку із тим, розмір аліментів 550 грн. не вистачає на повноцінне утримання та виховання сина. Ухвалою від 09 лютого 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач не скористався свої правом надати відзив на позов. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. В судовому засіданні пояснила, що сину встановлена інвалідність, він росте, у зв'язку із чим збільшуються витрати на його утримання та виховання. Вона не працює, проживає із другим чоловіком, сином та бабусею. В судовому засіданні відповідач позов заперечив. Зазначив, що він добровільно погодився збільшити розмір аліментів з 350 грн. до 550 грн. Він не працює, підприємницькою діяльністю не займається. Живе з того, що працював на роботах закордоном, а саме в Лондоні. Крім того, займався перевезенням вживаних автомобілів в Україну. На даний час він проживає сам в квартирі, яка належить його батькам, недавно придбав автомобіль Lexus RX 350, визнав, що за останній рік близько 20 разів перетинав кордон України. Крім того просить врахувати, що він має дочку від іншого шлюбу, якій також платить аліменти. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 01 березня 2007 року по 16 лютого 2012 року що видно із рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2012 року у справі №1915/1569/2012. В цьому шлюбі в них [INFO] року народився син [PERSON]. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2012 року у справі 32-9132/11 стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 350 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Як видно із медичного висновку №99 від 13 травня 2014 року [PERSON] встановлено інвалідність. Вказана обставина не була та не могла бути предметом дослідження у справі у справі 32-9132/11. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішенні справи суд враховує, майновий стан відповідача - на даний час офіційно не працює, як він визнав, придбав автомобіль, працював за кордоном, займався перевезенням вживаних авто в України, має в користуванні житло, не надав доказів про наявність інших утриманців, працездатний, має задовільний стан здоров'я. Також, після рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.01.2012 року у справі 32-9132/11 неповнолітньому [PERSON] встановлена інвалідність, у зв'язку із чим збільшилися витрати на його виховання, лікування та утримання, навчання, а також враховуючи вік збільшилися потреби неповнолітнього у зв'язку із навчанням в школі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітнього слід визначити в розмірі 1500 грн. щомісяця. Менший розмір аліментів, враховуючи пояснення позивача та відповідача, є недостатнім для належного виховання та утримання малолітньої дитини, та забезпечення його належним рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років(не з інвалідністю) становить : з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак відповідно до ст. 141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved