Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Дегівської сільської ради Рогатинського району про визнання права власності на домоволодіння,що розташоване за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В позовній заяві зазначено, що батько позивача [PERSON] постійно проживав та був власником домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, у зв'язку із чим відкрилась спадщина до складу якої входить дане домоволодіння. Оскільки за життя він заповідального розпорядження не склав, позивач по справі [PERSON], а також її сестра [PERSON] є спадкоємцями, що мають право за законом у першу чергу спадкувати майно свого батька. Проте, сестра позивача [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Позивач прийняла спадщину, про що подала до нотаріальної контори заяву. Через те, що правовстановлюючий документ на домоволодіння відсутній, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просила визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS], як спадкоємцем за законом, які на день смерті належали її батьку [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позовній заяві. Представник Дегівської сільської ради Рогатинського району - сільський голова [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Розгляд справи здійснено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що домоволодіння [ADDRESS] відносилось до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 01 липня 1990 року в домоволодінні проживали [PERSON] та його дружина [PERSON]. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 14 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Дегівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. В зв'язку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частину домоволодіння по [ADDRESS] За життя [PERSON] заповіту не склала, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Дегівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №73 від 02 березня 2017 року. Судом встановлено, що спадщину спадкодавця [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] У зв'язку із смертю [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] заповіту не склав, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Дегівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області №74 від 02 березня 2017 року. Судом встановлено, що спадкоємцями за законом першої черги майна спадкодавця [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується її заявою, посвідченою секретарем виконавчого комітету Дегівської сільської ради Рогатинського району. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її( ч.1 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 березня 2017 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок. Із технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок та довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 26 грудня 2016 року №570 вбачається, що до складу домоволодіння [ADDRESS] входить: житловий будинок загальною площею 39,0 кв.м., житловою площею 19,6 кв.м., стайня площею 27,1 кв.м., ворота площею 5,6 кв.м. Загальна вартість домоволодіння становить 51 884 грн. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є,зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). У силу статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved