Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, зазначивши наступне. [PERSON] та [PERSON] є її батьками. 25.04.1998 року, при реєстрації шлюбу, позивачка змінила дівоче прізвище «Фаніна» на «Оксешенко». 24.05.2015р. помер батько позивачки- Фанін М.О., [INFO]. 25.05.2015р. померла мати позивачки- Фаніна Н.Г., [INFO]. На підставі ст.ст. 1220-1223 ЦК України [PERSON] подані заяви, на підставі яких приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] відкрито дві спадкові справи. Батьки позивачки були зареєстровані та фактично мешкали за адресою: [ADDRESS]., яка була приватизована та належала їм на праві спільної сумісної власності. Право власності співвласниками не було зареєстровано, але цього і не вимагало діюче на той час законодавство. Також, на підставі рішення Енергодарської міської ради «Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки громадянину [PERSON]О.» № 344 від 18.12.2009 батькові позивачки був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.0407га., кадастровий номер 2312500000:11:054:0180, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, садово-городницьке товариство «Волна», вул. Садова, дільниця № 425, цільове призначення- для ведення садівництва. На підставі будівельного паспорту на вказану дачну ділянку [PERSON] збудував дачний будинок та інші присадибні господарські будівлі та споруди, проте, не ввів збудований обєкт в експлуатацію та не здійснив державну реєстрацію права власності у встановленому порядку. Відповідно, документ, що підтверджує його право власності на дачний будинок, відсутні. Уточнивши позовні вимоги, просить визнати за нею право приватної власності на спадкове нерухоме майно після [PERSON], померлого 24.05.2015 року, [PERSON], померлої 25.05.2015 року, яке складається з: двокімнатної квартири, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Українська (Радянська)[ADDRESS].; земельної ділянки площею 0,0407 га, кадастровий номер 2312500000:11:054:0180, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, Садово-городницьке товариство «Волна», вул. Садова, дільниця № 425; В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій також просила уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. . Представник відповідача- Енергодарської міської ради Запорізької області також надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 44). Третя особа- приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] надіслала засу про розгляд справи у її відсутність (а.с. 67). Представник відповідача- КП «ЦКВ» Енергодарської міської ради Запорізької області про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 65), в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надіслав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5а). 25.04.1998 року, позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище «Фаніна» на «Оксешенко» (а.с. 6). 24.05.2015р. помер батько позивачки- Фанін М.О., [INFO] (а.с. 11). 25.05.2015р. померла мати позивачки- Фаніна Н.Г., [INFO] (а.с. 12). Після смерті батьків відкрилася спадщина, яка складається з двокімнатної квартири, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Українська (Радянська)[ADDRESS].; земельної ділянки площею 0,0407 га, кадастровий номер 2312500000:11:054:0180, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, Садово-городницьке товариство «Волна», вул. Садова, дільниця № 425. У звязку з чим [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], та останньою відкрито дві спадкові справи (а.с. 84-116). Оскільки право власності на квартиру не було зареєстровано (а.с. 18, 19, 20-22), а дачний будинок та інші присадибні господарські будівлі та споруди, не введені в експлуатацію, державна реєстрація права власності у встановленому порядку не була проведена, а документ, що підтверджує його право власності на дачний будинок, відсутній (а.с. 25, 26, 27, 28-30). Постановою від 23.05.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 114). Уточнивши позовні вимоги, [PERSON] просить визнати за нею право приватної власності на спадкове нерухоме майно після [PERSON], померлого 24.05.2015 року, [PERSON], померлої 25.05.2015 року, яке складається з: двокімнатної квартири, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Українська (Радянська)[ADDRESS].; земельної ділянки площею 0,0407 га, кадастровий номер 2312500000:11:054:0180, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, Садово-городницьке товариство «Волна», вул. Садова, дільниця № 425 (а.с. 46). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює згідно закону за своїм розсудом, незалежно від волі осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України встановлено, що упершу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у томі числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Аналогічний припис міститься в ст. 331 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності ним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Дєржжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд. державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За ст. 181 ЦК до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Аналогічна норма міститься в ч. 4 ст. 26 Закону України № 3038, а саме «Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації». Згідно із зазначеними нормами земельна ділянка була забудова батьком позивачки відповідно до її цільового призначення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Одночасно, розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо- на підставі положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку) і визнання самостійного права власності не потребують. Своє право власності на квартиру мої померлі батьки [PERSON] та [PERSON] набули на законних підставах відповідно до закону України «Про приватизацію державного житлового Фонду». Право власності на земельну ділянку також набуто на законних підставах та зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку. Забудова вказаної земельної ділянки здійснена [PERSON] на законних підставах. Проте, як зазначалося, дачний будинок не був введений в експлуатацію та право власності не було зареєстровано. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності майна без визначення часток підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Згідно ч. 1 ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Мати позивачки померла наступного дня після смерті батька, тож розділити частки співвласників у праві спільної сумісної власності за домовленістю між ними неможливо. 23.05.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії- у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька та матері позивачки. За таких обставин у [PERSON] відсутні умови для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. З узагальнень судової практики з питань спадщини, вбачається, що праві є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. П. 23 Постанови № 7 встановлено, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На виконання Закону України від 09.04.2015 № 17-VІІІ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», згідно розпорядження Енергодарського міського голови «Про перейменування вулиць Комсомольської і Радянської в м. Енергодар» від 18.02.2016р. № 56-р вул. Радянська перейменована на вулицю Українську (а.с. 23-24). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved