Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Козятинської міської ради Вінницької області, [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. В обґрунтування вимог позовної заяви позивачка вказала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло , виданого 20 вересня 1993 року Козятинськю дистанцією цивільних споруд , зареєстрованого а ВООБТІ за № 33/3868, їй належить частина квартири [ADDRESS] . Крім неї співвласником квартири була її баба - [PERSON] , яка померла [INFO]. При отриманні свідоцтва про право власності частки співвласників квартири виділені не були, але при цьому розумілось , що їхні частки у спільній сумісній власності рівні , тому що вони користувалися рівними правами та несли рівні обов'язки щодо квартири, й інших домовленостей між ними не було. Пізніше , у свідоцтво про право власності на житло були внесені виправлення , і зазначено « Дописаному по ? вірити» , однак ці виправлення не були скріплені печаткою органу приватизації. Її звернення до суду обумовлено тією обставиною , що в даний час постало питання оформлення спадщини . Крім того вона , як співвласник квартири не може в повній мірі скористатися своїм правом на квартиру, оскільки нотаріус не приймає до уваги внесені виправлення у свідоцтво про право власності на житло. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час слухання справи, однак від позивачки надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить справу розглядати в її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, однак від їх представників - [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви , в яких вони позов визнають і просять справу розглядати в їх відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Суд вважає, що визнання позову представниками відповідачів необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх -небудь прав та інтересів. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло , виданого 20 вересня 1993 року Козятинськю дистанцією цивільних споруд , зареєстрованого а ВООБТІ за № 33/3868, позивачці належить частина квартири [ADDRESS] ( а.с. 4) . Крім неї співвласником квартири була її баба - [PERSON] , яка померла [INFO] ( а.с. 5). При отриманні свідоцтва про право власності частки співвласників квартири виділені не були, але при цьому розумілось , що їхні частки у спільній сумісній власності рівні , тому , що вони користувалися рівними правами та несли рівні обов'язки щодо квартири, й інших домовленостей між ними не було. Пізніше , у свідоцтво про право власності на житло були внесені виправлення , і зазначено « Дописаному по ? вірити» , однак ці виправлення не були скріплені печаткою органу приватизації ( а.с. 4). Звернення до суду обумовлено тією обставиною , що в даний час постало питання оформлення спадщини після [PERSON]баби, крім того позивачка, як співвласник квартири не може в повній мірі скористатися своїм правом на квартиру, оскільки нотаріус не приймає до уваги внесені виправлення у свідоцтво про право власності на житло. Відповідно до копії спадкової справи № 95/2004 до майна померлої [INFO] [PERSON] спадщину після померлої [PERSON] прийняла відповідачка по справі - [PERSON]. Відповідно до частини 2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло. Вказаним Законом не визначені умови, при яких частка одного з членів сім'ї може бути визначена більшою або меншою, ніж частки решти членів сім'ї. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки майна, що є в спільній сумісній власності частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі наведенного,

Outcome: approved