Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] та просить: 1.Розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] та [PERSON], який 12.05.2011 року зареєстрований Тудорівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 2; 2.Визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON], [INFO]; 3.Стягувати з [PERSON], [INFO] в користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Посилається на те, що вона з відповідачем вже більше року разом не проживають, між ними були припинені будь-які сімейні та шлюбні відносини. В них різні погляди на права та обов'язки подружжя. Відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і як наслідок до припинення шлюбних стосунків. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також відповідач повністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей, які постійно потребують нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання. Враховуючи високі ціни та підвищення рівня витрат вона самостійно не в змозі це забезпечити дітям. Позивач [PERSON], її представник-адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, просив задовольнити позов. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Гусятинської РДА надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності їх представника. В задоволенні позовних вимог в частині визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON], не заперечують. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 травня 2011 року у Тудорівській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис за № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.05.2011 року, виданим Тудорівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.6). Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 05.11.2012 року та серії [NUMBER] від 08.01.2014 року, виданих Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.9-10). Спільне життя між сторонами не склалося, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги слід задовольнити, розірвавши шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12 травня 2011 року Тудорівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис за № 2. Як вбачається із змісту пояснень позивача діти знаходиться на її утриманні, вони з відповідачем не досягнули домовленості щодо способів виконання обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки про доходи № 2328 від 18.07.2018 року, виданої Державною установою «Копичинська ВК №112» [PERSON] працює у Державній установі «Копичинська ВК №112». Загальна сума доходу за період з 01.02.2018 року по 31.07.2018 року за винятком аліментів становить 50192,95 грн. (а.с.13). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.3, ч.8 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, те, що відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.07.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Дане рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 (один) місяць допустити до негайного виконання. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з матір»ю, то суд приходить наступного. Вимогами ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як підтвердили в судовому засіданні сторони, позивач та неповнолітні діти зареєстровані по [ADDRESS], проте фактично проживають в с.Тудорів Гусятинського району Тернопільської області. Згідно ч. 1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітніх дітей, беручи до уваги те, що відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання їх з матір'ю, погоджується з дослідженим в судовому засіданні Висновком Органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації №01-1488/02-16 від 25.10.2018 року щодо доцільності визначення місця проживання дітей з матір'ю, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, суд зауважує, що батько дітей, у разі визначення місця проживання дітей з матір'ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно дітей та участь у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 160, 161, 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved