Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок загальною площею 38.7 кв.м., житловою площею 26.0 кв.м., літню кухню під літ. «Б» ; сарай під літерою «В», огорожі №1,№2 та криницю, що розташовані в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після померлого [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входять і права на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , який має статус колгоспного двору. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] 18 серпня 2020 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Ухвалою судді від 10 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 08 грудня 2020 року. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача - адвоката Башуцький І.Я. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримують та просять його задовольнити. Представник відповідача - Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності уповноваженого представника селищної ради, проти позовних вимог не заперечив. Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23 грудня 2019 року, виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з нерухомого майна, а саме житлового будинку загальною площею 38.7 кв.м., житловою площею 26.0 кв.м., літню кухню під літ. «Б» ; сарай під літерою «В», огорожі №1,№2 та криницю, що розташовані в [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт від 06 лютого 2019 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Бажовською Г.М., згідно якого усе майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . У справах державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №134/2020 за заявою [PERSON] . 19 червня 2020 року [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] звернулася до державного нотаріуса, де постановою державного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу від 18 серпня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації житлового будинку. Згідно довідки № 339 від 22 червня 2020 року, виданої Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області на день смерті [PERSON] йому належало наступне майно: -Житловий будинок в [ADDRESS] ; -Земельна ділянка 0.12 га для будівництва та обслуговування житлових будівель; -Земельна ділянка 0.12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.927 га, кадастровий номер 6125284800:01:001:0421. Відповідно до довідки №338 від 22 червня 2020 року, виданої Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок по [ADDRESS] рахується за [PERSON] , станом 15.04.1991 року - колгоспний двір, членами якого були: голова двору - [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ). Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №818 від 07.07.2020 року, виданої начальником Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації Залецькою О.Й. станом на 01.01.2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. 20 жовтня 2020 року на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до довідки №1520 від 22 грудня 2020 року, виданої ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», 22 грудня 2020 року проведено обстеження будинковолодіння по [ADDRESS] та змін не виявлено. Встановлено, що на земельній ділянці розташовано житловий будинок під літ. «А», літня кухня під літ «Б», сарай під літ. «В», криниця «к», огорожа №1,№2. Згідно обліку технічної інвентаризації загальна площа житлового будинку під літ «А» становить 38.7 кв.м., в тому числі житлова площа становить 26.0 кв.м. Житловий будинок під літ. «А», літня кухня під літ «Б», сарай під літ. «В» побудовані до 05 серпня 1992 року і згідно наказів Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за № 404 від 09 серпня 2012 року, за № 91 від 24 червня 2011 року не вважаються самочинними і не підлягають введення в експлуатацію. Згідно довідки виконавчого комітету Великобірківської селищної ради Тернопільського району № 720 від 17 грудня 2020 року, на день смерті [PERSON] (помер [INFO] ), який був зареєстрований по [ADDRESS] разом з померлим на день смерті зареєстрованих не було. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), норми Цивільного кодексу України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ч, 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу), Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року, головою двору та єдиним його членом був [PERSON] , то в силу ст.ст. 120,123 ЦК України 1963 року, йому належав житловий будинок по [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п, 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] , який помер[INFO] , за життя склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно, зокрема належний йому як голові та єдиному члену колгоспного двору, житловий будинок по [ADDRESS] заповів [PERSON] , остання спадщину прийняла, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляла, що також підтверджується постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 18 серпня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому вона успадкувала належний померлому житловий будинок. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення, шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок загальною площею 38.7 кв.м., житловою площею 26.0 кв.м., літню кухню під літ. «Б» ; сарай під літерою «В», огорожі №1,№2 та криницю, що розташовані в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved