Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 листопада 2013 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою Ставнічук А.О. за реєстровим № 1-1265. Крім [PERSON], у вищевказаній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], а також третя особа -[PERSON], але з 1993 року відповідачка [PERSON] в цій квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не має, будь-яких витрат за комунальні послуги та утримання квартири у відповідному стані не несе, та теперішній час її місце проживання або місце перебування невідомо. У зв'язку з чим [PERSON] просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак третя особа [PERSON] надала суду заяву, в якій просила суд позов задовольнити та справу розглядати за її відсутністю. Вислухавши пояснення представник позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно із ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 листопада 2013 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою Ставнічук А.О. за реєстровим № 1-1265, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] З матеріалів справи вбачається, що в квартирі [ADDRESS] крім [PERSON] зареєстрована ще відповідачка [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в цій квартирі з 13 жовтня 1983 року, а також третя особа [PERSON], 1960 року, яка зареєстрована в цій квартирі з 15 червня 1988 року, що підтверджується довідкою про виписку з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрації, виданої 17 лютого 2014 року КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський». Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], зареєструвалась у квартирі [ADDRESS] задовго до отримання [PERSON] цієї квартири у власність, після померлої [INFO] року [PERSON]. Однак, [PERSON] у вищевказаній квартирі не проживає з 1993 року, її особистих речей у квартирі немає та її місце проживання або місце перебування невідомо, що підтверджується відповідними актами про не проживання від 14 жовтня 2013 року та від 15 листопада 2013 року, затверджених начальником дільниці № 6 КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський». З огляду на вищевказане, суд вважає, що [PERSON] залишаючись зареєстрованою у [ADDRESS] в якій не проживає, завдає власниці цієї квартирі, тобто [PERSON], додаткових незручностей та збільшує оплату за житлово-комунальні послуги, які формуються з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані в помешканні у встановленому законом порядку. Крім того, у [PERSON] на теперішній час відсутні правові підстави для перебування на реєстраційному обліку в цій квартирі, оскільки вона не є членом сім'ї [PERSON] та ніяких угод між ними не укладено. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи представник позивачки [PERSON] довів суду ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Отже, з урахуванням вищевказаного, оцінивши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved