Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою до Побужанської сільської ради Буського району Львівської області, третьої особи відділу Держгеокадастру у Буському районі про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 січня 1994 року померла її матір [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки загальною площею 2,2619 га, що розташована на території Побужанської сільської ради Буського району Львівської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка є спадкоємцем її майна за законом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельні ділянки). У нотаріальній конторі в оформленні прийняття спадщини їй відмовлено, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікату державного акту на право власності на землю позивачці теж відмовлено, мотивуючи тим що видача дубліката державного акту законодавством не передбачено. Позивачка до початку судового засідання подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов підтримує в повному обємі, просить задоволити. Представник відповідача Побужанської сільської ради в судове засідання не зявився, подав лист з проханням справу слухати у відсутності представника, позовні вимоги визнають, проти позову не заперечують. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Буському районі в судове засідання не зявився, хоча був судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали даної справи, оглянувши спадкову нотаріальну справу, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Спадкове майно, що залишилось після смерті матері позивачки (спадкодавця) [PERSON] складається із земельної ділянки загальною площею 2,2619 га., зокрема із земельної ділянки № 1 площею 2,0672 га та земельної ділянки № 2 площею 0,1947 га, переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованих на території Побужанської сільської ради Буського району Львівської області. Даний факт підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 010467, виданого Буською районною державною адміністрацією Львівської області 28 лютого 2000 року. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 257643, виданого 16.01.1994 року Яблунівською сільською радою Буського району Львівської області, [PERSON] померла 15 січня 1994 року. Із свідоцтва про народження серії І-СГ № 364760, виданого 12.01.1974 року вбачається, що [PERSON] є матірю [PERSON] (після одруження [PERSON]). Встановлено що спадкодавець заповіту не залишила. Згідно ст. 1223 ЦК України 2004 року, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивачка є спадкоємцем першої черги по закону після смерті матері. З довідок Побужанської сільської ради № 720,721 від 31.10.2013 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала в [INFO]. Разом з нею проживала дочка [PERSON]. Заповіт від імені померлої у виконавчому комітеті сільської ради, не посвідчувався. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачка фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, обробляє земельні ділянки, сплачує комунальні платежі. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, ні за заповітом, ні за законом немає. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить.

Outcome: approved