Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, та враховуючи збільшені позовні вимоги просить: визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; виділити їй в натурі в приватну власність кухню розміром 19.90 кв.м, коридор розміром 11.00 кв.м, та 1/3 частину кімнати 1; стягнути з [PERSON] на користь позивача 1/2 частину вартості автомобіля Seat Ibiza 1989 року випуску та 1/2 частину вартості мопеда Delta 2007 року випуску; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину майна а саме: шафа з антрисоллю трьох дверна, сушка металева, пилосос, тумба з дзеркалом, вішалка, тумби при ліжкові, табуретки 4 в кількості чотири штуки, ліжко двохспальне, килим розміром 1.8х2.5, музичний центр, стіл письмовий, стіл тумба, стільчик, гладильна дошка, шафи з антрисолью двох дверні, штори з лабрікеном, відставка під квіти 7 рядів, покриття на підлогу, карниз віконний, годинник, джеркало, тумба-комод, підставкак під квіти, пральна машина Самсунг, табурети дубові в кількості 2 штук, шафи кухонні 3 штуки, стіл кухонний дубовий, стіл журнальний, вентилятор, холодильник, конвектор, картини 4 штуки, диван, килим розміром 3х4, вішалка, штори 1 комплект, карниз, електродуховка, плед двохспальний, плед 1.5 спальний, соковижималка, постільна білизна, подушки, ковдри, праска посуд, телевізор, куховий комбайн, ДВД плеєр, супутникова антена з тюнером, палатка двохмісна; стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину вартості перерахованих речей. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач позов не визнав. З пояснень сторін та досліджених матеріалів судом встановлено. 16 липня 2008 року [PERSON]М та [PERSON]Б уклали шлюб. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2014 року шлюб між сторонами по справі розірвано. 19 травня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про поділ майна, що є обєктом права спільної власності подружжя, оскільки добровільно поділити майно нажите під час подружнього життя сторонни не взмозі. 13 липня 2015 року ухвалами Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області в справі було призначено будівельно-технічну та автотоварознавчу експертизи для встановленя вартості та варіантів розподілу спірного майна. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №17-15 від 01 серпня 2015 року, експертом запропоновано единий можливий варіант розподілу між сторонами по справі квартири [ADDRESS]. За результатами запропонованого варіанту фактична частка першого співвласника менша ідеальної частки (1/2) на 4 відсотки, що у грошовому еквіваленті становить 9727 гривень. Разом з цим, даний варіант розподілу квартири потребує проведення ремонтно-будівельних робіт по забезпеченню ізольованого користування приміщеннями частин квартири №4, які пропонуються виділити кожному з співвласників. Окрім висновку експерта судом враховується те, що сторонни по справі мають спільну дитину [PERSON] [INFO], який проживає разом з відповідачем та перебуває на його утриманні. Оскільки згідно варіанту розподілу першому співвласнику пропонується виділити кухню (1-1) площею 19.90 кв.м, коридор (1-1) площею 11.00 кв.м а іншому співвліснику житлова (1-3) площею 18.30 кв.м та житлова (1-4) площею 17.4 кв.м, суд приходить до висновку, що виділення [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] обсласті, а саме: кухню (1-1) площею 19,90 кв.м, коридор (1-1) площею 11,00 кв.м., грунтується на засадах неупередженості та справедливості. Відповідачем надано до суду акт №590681 від 16.06.2015 року складений експертом толварознавцем Незалежного Експертнто Бюро [PERSON] у відповідності до якого дійсна залишкова вартість автомобіля Seat Ibiza 1989 року випуску на момент огляду складає 2498 грн. 70 коп. Разом з тим позивачем було ініційовано в суді проведення судово товарознавчої експертизи з метою встановлення вартості автомобіля Seat Ibiza 1989 року випуску, оскільки позивач та її представник не погодились з висновком наданим відповідачем. 07.10.15 експертом НДКЦ у Київській області [PERSON] направлено повідомлення про неможливість проведення експертиизи. Оскільки відповідач не заперечує факту придбання автомобіля Seat Ibiza 1989 року випуску за час перебування в шлюбі з позивачем, суд вважає що вимога простягнення половини вартості автомобіля підлягає задоволенню. Сума, яку суд стягує з відповідача на користь позивача встановлюється судом виходячи з акту №590681 від 16.06.2015 року, оскільки інших даних про вартість автомобіля на момент розгляду справи судом, сторонами не надано. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 вказаної вище Постанови, закріплено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. В пункті 24 ППВСУ№ 11 від 21.12.2007 року дано перелік речей, які не підлягають поділу, так зокрема, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя та ін. За час розгляду даної цивільної справи, ні позивач ні відповідач не змогли чітко вказати суду які з речей були куплені ними в шлюбі, які були подаровані, яка їх вартість та за чиї грощі вони були придбані, або ким подарені. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON], вказали, що позивач з відповідачем не проживають близько 3 років. З данною сімэю дружать уже давно, однак хто з них що конкретно купував, чи їм було подаровано з майна заявленого позивачем вони не памятають. Свідок [PERSON]М вказала суду, що духовку, плет та праску вона дарувала позивачу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], вказав, що також дарував мікрохвильову піч та постільну білизну відповідачу. Натомість жоден з свідків, не зміг пояснити суду які сааме речі ними були подаровані (колір, марка, вартість). Від так за неможливістю встановити вартість речей, ким чи за які кошти вони були куплені, подаровані, у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача половини вартості заявлених позивачем речей. [PERSON] також просить стягнути з відповідача судовий збір за подання заяви до суду та повернути їй зайво сплаченій судовий збір в розмірі 592 гривні 34 копійки. Суд вважає, що дані вимоги позивачем прораховані не повність вірно та підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частки позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так до позовної заяви долучено платіжну квитанцію на суму 1082,73 гривень від 13 травня 2015 року. Згідно таблиці ставок судового збору на момент подасі позову до суду, розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 243,60 гривень. Пунктом 10 Постанови ПВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17 жовтня 2014 року встановлено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. 243,60х4=974,40 гривень. Оскільки позивачу з 4 позовних вимог задоволено дві, суд вважає. що з відповідача [PERSON]М на користь позивача [PERSON]Б, слід стягнути 243,60х2=487,20 гривень. Виходячи з вище зазначеного суд вважає, що [PERSON]Б дійсно переплачено судовий збір, однак лише в сумі 108,33 гривень. 1082,73-974,40=108,33 гривень. Відтак надлишково сплачений судовий збір позивачем підлягає поверненню в межах суми встановленої судом. На підставі викладеного,

Outcome: partial