Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради , [PERSON] , де третя особа Сектор державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на земельну ділянку, на житловий будинок та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивує тим, що за її позовом рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08 грудня 2014 року у цивільній справі № 307/3269/14-ц було визнано незаконним та скасовано рішення пятнадцятої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 2012 року № 277 « Про надання дозволу відповідачці [PERSON] , с.Бедевля вул. Монастир , 53 на розробку проекту відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку для передачі у власність в с.Бедевля , вул. Кобилянської, 1, площею 0,11 га. « у частині надання такого дозволу [PERSON]; рішення двадцять четвертої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 11 квітня 2014 року в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 2124480400:03:004:0011) у власність [PERSON], с.Бедевля вул. Монастир, 53 для будівництва та обслуговування житлового будинку с. Бедевля, вул. О.Кобилянської, 1, та надання у власність [PERSON], с.Бедевля , вул. Монастир, 53 земельної ділянки площею 0,0789 га. за рахунок земель запасу сільської ради у межах населеного пункту с.Бедевля для будівництва та обслуговування житлового будинку; скасовано реєєстрацію цієї земельної ділянки в державному земельному кадастрі. Підставою для скасування вказаних рішень сільської ради було те, що відповідачка [PERSON] не є забудовником житлового будинку за вказаною адрсою, не є спадкоємцем [PERSON] і тому такі рішення порушують її майнові ( спадкові та земельні) права. В лютому 2016 року їй стало відомо , що відповідачка [PERSON] 15.07.2014 року подала в реєстраційну службу Тячівського рай управління юстиції витяг на сформовану земельну ділянку в с.Бедевля , вул. О.Кобилянської , 1, площею 0,11 га. та зареєструвала право власності на цю земельну ділянку , отримала Свідоцтво про право власності номер 24282026 , а згодом, 15.08.2014 року у спрощеному порядку, на підставі виданої відповідачем [PERSON] сільською радою довідки про те, що будинок збудовано до 1991 року, зареєструвала право власності на житловий будинок за вказаною адресою, отримала Свідоцтво про право власності номер 25686652. Тому позивачка вважає, що правових підстав для отримання відповідачкою [PERSON] зазначених Свідоцтв про право власності на нерухоме майно ( рішення сільської ради) та реєстрації на її імя прав на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав через визнання незаконними та скасування рішень сільської ради та порушення спрощеного порядку реєстрації житлових будинків за погосподарськими записам не має , а відтак, на її думку, оформлення та реєстрація та в реєстрі речових прав права власноссті на це нерухоме майно є незаконними та підлягають скасуванню. Просить визнати незаконним та скасувати Свідоцтво номер 24282026, зареєстроване в державному реєстрі речових прав 15.07.2014 року, видане реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0789 га. в с. Бедевля, вул. Кобилянської, 1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 407836921244, номер запису про право власності в реєстрі речових прав 6342834, а також скасувати рішення про державну реєстрацію цього права в Державному реєстрі речових прав. Визнати незаконним та скасувати Свідоцтво номер 25686652, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 18.08.2014 року , видане реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції про право власності [PERSON] на житловий будинок та господарські будівлі, споруди в с. Бедевля , вул. О.Кобилянської, 1, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 433135421244, номер запису про право власності в реєстрі речових прав 6704738 , а також скасувати рішення про державну реєстрацію цього права в Державному реєстрі речових прав. Відповідачка [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення. Свої вимоги мотивує тим, що після прийняття рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08 грудня 2014 року , за яким було було вирішено визнати незаконним та скасовано рішення пятнадцятої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 2012 року № 277 «Про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки для передачі у власність» у частині надання такого дозволу [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0.11 га. по вул [PERSON],1, в с.Бедевля для будівництва та обслуговування житлового будинку; рішення двадцять четвертої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 11 квітня 2014 року в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки ( кадастровий номер 2124480400:03:004:0011) у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0.0789 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель запасу сільської ради у межах населеного пункту с.Бедевля; скасовано реєєстрацію цієї земельної ділянки в державному земельному кадастрі, у неї з відповідачкою була усна домовленість про те, що вона може проживати в будинку до виповнення її сину [PERSON] повноліття, так як його батько заповів йому вище вказаний будинок. Заповіт на даний час не відмінений , тому [PERSON] після вселення в будинок , ніяких дій щодо узаконення за нею будинку не приймала. Також [PERSON] у зустрічній позовній заяві вказала, що вона прожила зі своїм чоловіком більше 15 років і рішенням Тячівського районного суду від 03 вересня 2012 року було встановлено, що вона проживала з ним однією сімєю без укладання шлюбу. А тому, на її думку, оскільки будинок був збудований до 1991 року, то вона на законних підставах в спрощеному порядку зареєструвала за собою право власності на вказаний будинок і отримала відповідне Свідоцтво про право власності за номером 25686652 і вважає, що правових підстав для скасування зазначеного Свідоцтва немає. Крім цього [PERSON] стверджує, що на даний час [PERSON] не допускає її користуватися земельною ділянкою та не допускає до її власного будинку, безпідставно володіє спадковим майном її сина та її самої в корисливих цілях, чинить їй різні перешкоди (вчиняє сварки , не віддає ключів від вхідних дверей та воріт),внаслідок чого вона з своїм сином змушена тимчасово проживати у своєї матері , оскільки власного будинку , окрім будинку по справі , немає , і вважає, що такими діями порушується її право власності. Просить у первісному позові [PERSON] відмовити, а її зустрічний позов задоволити та зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житлом, а саме будинку № 1 по вул. О.Кобилянської в с. Бедевля шляхом надання їй з сином можливості вселитися в нього. В судовому засіданні представник позивачки первісний позов підтримав посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити, а проти зустрічного позову заперечив, вважає його безпідставним і просить в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідачка [PERSON] і її представник в судовому засіданні проти позову заперечили і вважають його необґрунтованим. Відповідачка пояснила, що забудовником вказаного будинку був її чоловік, однак за час сумісного проживання вони його перебудовували. Вважає, що оскільки на час видачі оскаржуваних свідоцтв рішення сільської ради були чинними, то їй правомірно видані і свідоцтва на будинок та земельну ділянку. Просять в задоволенні первісного позову відмовити. Зустрічний позов підтримали повністю посилаючись на викладені в письмовій зустрічній позовній заяві обставини і просять зустрічний позов задоволити. Представники [PERSON] сільської ради та Сектору державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ст..169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявниху справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням пятнадцятої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 2012 року № 277 надано відповідачці [PERSON] дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку для передачі у власність в с.Бедевля , вул. Кобилянської, 1, площею 0,11 га.. А рішенням двадцять четвертої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 11 квітня 2014 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 2124480400:03:004:0011) у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку с. Бедевля, вул. О.Кобилянської, 1, та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0789 га. за рахунок земель запасу сільської ради у межах населеного пункту с.Бедевля для будівництва та обслуговування житлового будинку. На підставі вказаних рішень видано Свідоцтво номер 24282026, зареєстроване в державному реєстрі речових прав 15.07.2014 року реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0789 га. в с. Бедевля, вул. Кобилянської 1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 407836921244, номер запису про право власності в реєстрі речових прав 6342834. Крім цього [PERSON] видано Свідоцтво номер 25686652, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 18.08.2014 року реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції про право власності на житловий будинок та господарські будівлі , споруди в с. Бедевля , вул. О.Кобилянської, 1, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 433135421244, номер запису про право власності в реєстрі речових прав 6704738( а.с. 9-14, 44-46). Підставоюдля видачі відповідачці вказаного Свідоцтва стало те, що як ствердила сама відповідачка у зустрічній позовній заяві вона проживала з [PERSON] однією сімєю без укладення шлюбу 15 років і право власності вона набула у спрощеному, передбаченому постановою КМ України №868 від 17 жовтня 2013 року порядку, на підставі довідки виконкому [PERSON] сільської ради про те, що будинок збудовано до 1991 року( а.с.39). Разом з цим, згідно до рішення апеляційного суду Закарпатської області від 8 грудня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради , [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування визнано незаконним та скасовано рішення пятнадцітої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 2012 року № 277 « Про надання дозволу відповідачці [PERSON] , с.Бедевля вул. Монастир , 53 на розробку проекту відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку для передачі у власність в с.Бедевля , вул. Кобилянської, 1, площею 0,11 га. « у частині надання такого дозволу [PERSON]; рішення двадцять четвертої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 11 квітня 2014 року в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 2124480400:03:004:0011) у власність [PERSON], с.Бедевля вул. Монастир, 53 для будівництва та обслуговування житлового будинку с. Бедевля, вул. О.Кобилянської, 1, та надання у власність [PERSON], с.Бедевля , вул. Монастир, 53 земельної ділянки площею 0,0789 га. за рахунок земель запасу сільської ради у межах населеного пункту с.Бедевля для будівництва та обслуговування житлового будинку; скасовано реєєстрацію цієї земельної ділянки в державному земельному кадастрі. Зазначене рішення мотивоване тим, що при розгляді вказаної справи було встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 03.09.2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції, Тячівської державної нотаріальної контори та [PERSON] сільської ради, треті особи [PERSON] та орган опіки і піклування Тячівської районної державної адміністрації, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без укладення шлюбу і визнання права власності на спадкове нерухоме майно встановлено факт проживання однією сімєю без укладення шлюбу з 01.01.2004 року по 15.01.2011 року [PERSON] із [PERSON], який помер 15.01.2011 року; у задоволенні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадковий житловий будинок № 1 по вул. О.Кобилянської у с. Бедевля Тячівського району відмовлено за безпідставністю. При цьому судом було встановлено, що право власності на вказаний будинок за померлим [PERSON], який за даними погосподарського обліку [PERSON] сільської ради значився головою домогосподарства, не зареєстровано, правовстановлюючі документи на спадковий будинок і присадибну земельну ділянку відсутні. [PERSON] помер 15.01.2011 року. Згідно із заповітом від 17.06.2005 року [PERSON] заповів усе належне йому на день смерті майно сину [PERSON], [INFO]. 19.01.2011 року [PERSON] (мати померлого) подала в Тячівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття обовязкової частки в спадщині. 17.05.2011 року [PERSON] померла, а 20.05.2011 року [PERSON] (донька [PERSON]В.). подала в держнотконтору заяву про прийняття спадщини за законом. Однак, оскільки житловий будинок № 1 по вул. О.Кобилянської у с. Бедевля Тячівського району спадкодавцеві [PERSON] на праві власності не належав, то і до його спадкової маси не входить (не є обєктом спадкування), що не спростовано та не заперечується. Питання власності на житловий будинок не вирішено. Хоча рішенням Тячівського районного суду від 03.09.2012 року у визнанні права власності на будинок [PERSON] було відмовлено, претендентом на нього залишається, зокрема, [PERSON] Цільовим призначенням спірної земельної ділянки є будівництво та обслуговування житлового будинку, а тому право на одержання такої у власність має залежати від права власності на сам будинок (ст. 120 ЗК України). Разом з тим, 13.12.2012 року [PERSON] сільська рада вирішила надати [PERSON] за її заявою дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки площею 0.11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. О.Кобилянської, № 1, у с. Бедевля, а 11.04.2014 року затвердила проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надала [PERSON] у власність ділянку площею 0.789 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель запасу сільської ради в межах населеного пункту. При цьому, [PERSON] не є ні власником будинку, ні спадкоємцем [PERSON] (даних про прийняття нею спадщини немає)( а.с.9, 10). Згідно ч. 1 ст. 15 та ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 цього ж Кодексу передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони або особа,щодо якої встановлені ці обставини Докази, відповідно до ст..ст. 58, 59 ЦПК України, повинні бути належними і допустимими. Згідно до ст.. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до норм ст. 122 ЗК сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. За змістом ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. У відповідності до ст. 81 ч.1 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Підстави та порядок набуття права на землю, а також порядок передачі земельних ділянок визначено у ст.ст. 116, 118 ЗК України. Із зазначених норм випливає, що отримання земельної ділянки у власність або в користування супроводжується різними діями зацікавленої особи, прийняттям відповідних рішень органу місцевого самоврядування (щодо дачі згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки, про затвердження проекту відведення та про передачу земельної ділянки). Згідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати будь-яких порушень його прав на землю. Захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання недійсними актів органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи. Так згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А згідно до ст.. 21 ч.1 цього Кодексу суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Питання спрощеного порядку реєстрації житлових будинків за по господарськими записами урегульовано Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 17 жовтня 2013 року за №868. У відповідності до п. 49-1 цього Порядку у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заінтересованою особою може бути особа, за якою закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, може також вважатися рішення сільської ради щодо передачі (надання) земельної ділянки у власність або користування; виписку з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради, сільським головою (у разі, коли виконавчий орган не створений) або відповідною архівною установою; технічний паспорт на обєкт нерухомого майна (у разі, коли у виписці з погосподарської книги відсутні відомості про технічні характеристики обєкта нерухомого майна). Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що обставини, які встановлені рішенням апеляційного суду Закарпатськоїобласті від 8 грудня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради , [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування в порядку ст.. 61 ЦПК України є вже встановленими і додатковому встановленню не підлягають. А оскільки оспорюване Свідоцтво про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0789 га. в с. Бедевля, вул. Кобилянської 1 є похідним і видане на підставі рішень пятнадцятої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 13 грудня 2012 року № 277 « Про надання дозволу відповідачці [PERSON] , с.Бедевля вул. Монастир , 53 на розробку проекту відводу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку для передачі у власність в с.Бедевля , вул. Кобилянської, 1, площею 0,11 га.» та рішення двадцять четвертої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 11 квітня 2014 року про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 2124480400:03:004:0011) у власність [PERSON], с.Бедевля вул. Монастир, 53 для будівництва та обслуговування житлового будинку с. Бедевля, вул. О.Кобилянської, 1, та надання у власність [PERSON], с.Бедевля , вул. Монастир, 53 земельної ділянки площею 0,0789 га. за рахунок земель запасу сільської ради у межах населеного пункту с.Бедевля для будівництва та обслуговування житлового будинку, то і зазначене Свідоцтво підлягає скасуванню. Що стосується оспорюваного Свідоцтва про право власності [PERSON] на житловий будинок та господарські будівлі , споруди в с. Бедевля , вул. О.Кобилянської, 1, то з урахуванням того, що відповідачка не є забудовником цього нерухомого майна і воно належить до складу спадщини, на яку, крім неї претендують і інші особи, в тому числі і позивачка, то використаний нею спосіб набуття права власності на це майно із застосуванням процедури, передбаченої Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень,затвердженого постановою КМ України від 17 жовтня 2013 року за №868, не може бути визнаний правомірним, а тому вказане Свідоцтво про право власності [PERSON] на житловий будинок та господарські будівлі , споруди в с. Бедевля , вул. О.Кобилянської, 1, слід також визнати незаконним і скасувати. Оскільки речові права щодо нерухомого майна підлягають державній реєстрації, то також слід скасувати рішення про державну реєстрацію цих прав відповідачки [PERSON] в Державному реєстрі речових прав. При вирішенні зустрічного позову [PERSON] про усунення перешкоди у користуванні житлом, а саме будинку № 1 по вул. О.Кобилянської в с. Бедевля шляхом надання їй з сином можливості вселитися в нього, суд, з урахуванням наданих нею доказів та посилання на вимоги ст..ст. 386, 391 ЦК України не може визнати такі вимоги обґрунтованими, оскільки вони належними і допустимими доказами не стверджені. Як встановлено в судовому засіданні питання про прийняття та оформлення спадщини на майно спадкодавця [PERSON] чи його частину заінтересованими особами на даний час остаточно не вирішено( даних про прийняття спадщини немає) і позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] не наведено доказів щодо її права на житло у вказаному будинку чи його частині, а Свідоцтво про право власності на це нерухоме майно, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 18.08.2014 року, і на яке посилається [PERSON], визнано незаконним та скасовано. Інших належних і допустимих доказів не наведено. З урахуванням наведеного, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом відмовити слід відмовити у звязку з його не доведеністю. Судові витрати в частині сплаченого судового збору слід покласти на відповідачку [PERSON].

Outcome: approved