Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON]\~ про позбавлення права користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначила, що 03.12.2009 року померла її мати [PERSON], яка була власником будинку №9 (на даний час буд.№19) по вул. Шевченка в с. Лукашівка (м.Ладижин) Вінницької області. З 1976 року по день смерті [PERSON] була зареєстрована у даному будинку. 21.03.2006 року в цьому ж будинку були зареєстровані син позивача [PERSON], його дружина [PERSON] та їх неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, її дочці [PERSON] та сину [PERSON] належить по ? частині будинку №19 по пров. Шевченка в с.Лукашівка ( м.Ладижин) Вінницької області. З жовтня 2013 року відповідач [PERSON] разом з дітьми виїхала на постійне місце проживання в [INFO], однак добровільно не бажає знятися з реєстрації. Тому [PERSON] просила визнати [PERSON] та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач подала заяву, згідно якої позов підтримала, просила його задовольнити в її відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Поштове повідомлення, яке надсилалося за місцем реєстрації [PERSON], повернулося з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». За таких обставин, відповідно до ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик відповідача вручено йому належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: [PERSON],\~ будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Зважаючи на неявку відповідача, повідомленого належним чином, судом, за згодою позивача, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку №19 по пров. Шевченка, с.Лукашівка (м.Ладижин), Вінницької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.02.2017 року. З копії свідоцтва про смерть серії I-АМ №152448 вбачається, що 03.12.2009 року померла [PERSON] мати [PERSON]. З копії довідки №69 виданої 13.09.2016 року виконавчим комітетом Ладижинської міської ради вбачається, що в буд. №19, по пров. Шевченка, с. Лукашівка (м.Ладижин) Вінницької області зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З довідки №3 виданої 20.02.2017 року виданої директором НВК [PERSON] вбачається, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] навчалися в Лукашівському навчально-виховному комплексі по 21.08.2014 року та вибули в Васильківський НВК Київської області, документи віддані їх матері [PERSON]. З копії домової книги №185 вбачається, що в буд.№19 по вул. Шевченка в с. Лукашівка (м.Ладижин) Вінницької області проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З копії витягу №46697698 від 08.02.2017 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що до спадкового реєстру було внесено запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON], після смерті, 03.12.2009 року, [PERSON]. З копії витягу №79889982 від 08.02.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] належить ? частині будинку №19 по пров. Шевченка в с.Лукашівка ( м.Ладижин) Вінницької області. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому суд вважає, що [PERSON], як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування своїм майном шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації місця проживання. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11. Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є наймачем житлового приміщення в належному, на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], будинку №19 по пров. Шевченка в с.Лукашівка ( м.Ладижин) Вінницької області. Договір найму жилого приміщення у вказаному будинку між сторонами не укладався. Відповідач та її діти є членами сімї одного із співвласників будинку, проте, будучи зареєстрованою в будинку, не проживає в ньому без поважних причин більше одного року. А тому вона втратила право користування даним будинком. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], будучи зареєстрованою в належному позивачу будинку та не маючи при цьому права користування даним будинком, обмежує права позива на користування будинком. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved