Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 04 вересня 2001 року вона вийшла заміж, зареєструвавши шлюб з відповідачем у Рожнівській сільській раді, актовий запис № 23. Від даного шлюбу мають дочку: [PERSON], [INFO]. На даний час вони не проживають однією сімєю. Причина такого несумісність характерів для продовження спільного проживання. В них з чоловіком різні погляди на життя, ведення спільного господарства, бюджет сімї, ставлення один до одного. Вважає, що шлюб існує формально, подальше збереження сімї суперечить її інтересам. Просить шлюб розірвати, неповнолітню дочку залишити на проживання при ній, після розірвання шлюбу залишити за нею дівоче прізвище «Ходан». Відповідач по справі, [PERSON], в судове засідання не зявився повторно, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 04.09.2001 року у Рожнівській сільській раді, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 23. (а.с.6). У вказаному шлюбі народилася дочка: [PERSON], [INFO].(а.с.5). Причиною розпаду сімї стало те, що шлюб носить формальний характер. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного суд вважає, що сімя [PERSON] та [PERSON] розпалася, а тому їхній шлюб слід розірвати, дитину залишити на проживанні із позивачкою [PERSON], після розірвання шлюбу залишити за нею дівоче прізвище «Ходан». На підставі наведеного, ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 56, 104, 109-112 Сімейного Кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та

Outcome: approved