Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заяву мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 11 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1. Від спільного подружнього життя у них народилось четверо дітей дочка [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося. В сім'ї склались складні взаємовідносини, постійно виникали непорозуміння та сварки. Вони різні за характерами, в сім'ї відсутні взаєморозуміння та довір'я. Шлюбні відносини між ними не підтримуються, вони проживають окремо один від одного, а сам шлюб носить формальний характер. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам, у зв'язку з чим просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, згідно якої позов визнав повністю, просить суд розглядати справу у його відсутність. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 01. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилось четверо дітей, син [PERSON] [INFO], дочка [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], батьками яких являються сторони по справі, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові і поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved