Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що після смерті 27 квітня 2016 року спадкодавця, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], про що виконавчим комітетом Ясінянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено відповідний запис акта про смерть за № 31 від 28 квітня 2016 року, залишилося спадкове майно, яким являється земельна ділянка площею 4,11 (чотири цілих одинадцять сотих) гектара, що розташована на території Дорожинської сільської ради (ділянка №057), Вільшанського району, Кіровоградської області. Дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало на праві приватної власності в цілій частині Спадкодавцю. Ці обставини підтверджуються заповітом, який було складено юрисконсультом Ясінянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області 01 грудня 2015 року від імені [PERSON], [INFO], згідно якого Заповідач, предявивши свій паспорт серії ЕВ № 314413, виданий 26 квітня 2012 року, Вільшанським РВ УМВС України в Кіровоградській області, зазначивши місце свого постійного проживання: селище Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, вулиця Воззєднання, будинок № 125, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, за яким,- належна їй на праві власності земельна ділянка площею 4,11 (згідно Державного акту IV-КР № 022013), що знаходиться на території Дорожинської сільської ради, ділянка № 057, належатиме [PERSON], мешканці селища Ясіня, вулиця Воззєднання, будинок № 125, Рахівського району, Закарпатської області, яка народилася 01 липня 1960 року в селі Розтоки, Рахівського району, Закарпатської області, [NUMBER], виданий Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області 04 червня 2007 року, ідентифікаційний код [NUMBER]. Після відкриття спадщини 27 квітня 2016 року, нею, в порядку частини 3 статті 1268 та частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України прийнято цю спадщину в цілій частині, як Спадкоємцем за заповітом, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час її відкриття. При підготовці документів для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дане спадкове майно та наміру їх подання до нотаріальної контори за останнім постійним місцем проживання/перебування Спадкодавця, нею було виявлено суттєві розбіжності в її правовстановлюючих документах, у звязку із чим виникла потреба вирішення даного питання в судовому порядку. Зокрема, громадянка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], народилася 14 квітня 1933 року в селі Білин, Рахівського району, Закарпатської області в сімї [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого додається. 30 квітня 1988 року вона одружилася із громадянином [PERSON], [INFO], про що виконавчим комітетом Йосипівської сільської ради Вільшанського району, Кіровоградської області було вчинено відповідний запис акта про укладення шлюбу за № 06. При реєстрації шлюбу, сторонам, які укладали шлюб, було присвоєно спільне прізвище [PERSON]. Разом з тим, громадянка [PERSON] (прізвище в шлюбі [PERSON]) [PERSON], в правоохоронних органах/паспортному столі свій паспорт громадянина колишнього СРСР, який нею було предявлено для реєстрації шлюбу, в звязку із зміною прізвища при його укладанні, не поміняла. 20 грудня 2001 року Дорожинською сільською радою Вільшанського району, Кіровоградської області їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КР № 022013 на земельну ділянку площею 4,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дорожинської сільської ради (ділянка № 057). При виготовленні даного правовстановлюючого документу, відомості про власника в нього були внесені в відповідності до паспорта, який був предявлений заявником при реєстрації шлюбу. Згідно тексту в заповіті, складеному юрисконсультом Ясінянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області 01 грудня 2015 року від імені [PERSON], [INFO], вбачається, що Заповідач предявила паспорт серії ЕВ № 314413 на імя [PERSON], який їй було видано Вільшанським РВ УМВС України в Кіровоградській області лише 26 квітня 2012 року. Таким чином, при вирішенні справи в нотаріальній конторі з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом виникнуть розбіжності в правовстановлюючих документах, вирішення яких можливе лише шляхом винесення судового рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На підставі наведеного просила встановити юридичний факт, згідно якого Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КР № 022013, виданий 20 грудня 2001 року Дорожинською сільською радою Вільшанського району, Кіровоградської області на імя [PERSON], мешканки [INFO], на земельну ділянку площею 4,11 (чотири цілих одинадцять сотих) гектара, що розташована на території Дорожинської сільської ради, ділянка № 057, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить громадянці [PERSON], [INFO], яка на час складання юрисконсультом Ясінянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області заповіту від 01 грудня 2015 року на імя [PERSON], мешканки селища Ясіня, вулиця Воззєднання, будинок № 125, Рахівського району, Закарпатської області, проживала за цією ж адресою: селище Ясіня, вулиця Воззєднання, будинок № 125, Рахівського району, Закарпатської області. Представник заявниці [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його та заявниці відсутності, та підтримання заявлених вимог. Представник заінтересованої особи - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Завідуюча нотаріальною конторою [PERSON] надала заяву про розгляд справи без присутності нотаріуса. Заявлені вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Після смерті 27 квітня 2016 року спадкодавця, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], про що виконавчим комітетом Ясінянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено відповідний запис акта про смерть за № 31 від 28 квітня 2016 року, залишилося спадкове майно, яким являється земельна ділянка площею 4,11 (чотири цілих одинадцять сотих) гектара, що розташована на території Дорожинської сільської ради (ділянка №057), Вільшанського району, Кіровоградської області. Дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало на праві приватної власності в цілій частині спадкодавцю. Ці обставини підтверджуються заповітом, який було складено юрисконсультом Ясінянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області 01 грудня 2015 року від імені [PERSON], [INFO], згідно якого заповідач, предявивши свій паспорт серії ЕВ № 314413, виданий 26 квітня 2012 року, Вільшанським РВ УМВС України в Кіровоградській області, зазначивши місце свого постійного проживання: селище Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області, вулиця Воззєднання, будинок № 125, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, за яким,- належна їй на праві власності земельна ділянка площею 4,11 (згідно Державного акту IV-КР № 022013), що знаходиться на території Дорожинської сільської ради, ділянка № 057, належатиме [PERSON], мешканці селища Ясіня, вулиця Воззєднання, будинок № 125, Рахівського району, Закарпатської області, яка народилася 01 липня 1960 року в селі Розтоки, Рахівського району, Закарпатської області, [NUMBER], виданий Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області 04 червня 2007 року, ідентифікаційний код [NUMBER]. Після відкриття спадщини 27 квітня 2016 року, заявницею, в порядку частини 3 статті 1268 та частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України прийнято цю спадщину в цілій частині, як спадкоємцем за заповітом, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час її відкриття. При підготовці документів для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дане спадкове майно та наміру їх подання до нотаріальної контори за останнім постійним місцем проживання/перебування спадкодавця, [PERSON] було виявлено суттєві розбіжності в її правовстановлюючих документах, у звязку із чим виникла потреба вирішення даного питання в судовому порядку. Проаналізувавши наведені обставини, інші доводи, які впливають на вирішення заяви, суд вважає, що остання підлягає до задоволення з правових підстав та доводів, які обґрунтовуються наступним. Громадянка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], народилася 14 квітня 1933 року в селі Білин, Рахівського району, Закарпатської області в сімї [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого додається. 30 квітня 1988 року вона одружилася із громадянином [PERSON], [INFO], про що виконавчим комітетом Йосипівської сільської ради Вільшанського району, Кіровоградської області було вчинено відповідний запис акта про укладення шлюбу за № 06. При реєстрації шлюбу, сторонам, які укладали шлюб, було присвоєно спільне прізвище [PERSON]. Разом з тим, громадянка [PERSON] (прізвище в шлюбі [PERSON]) [PERSON], в правоохоронних органах/паспортному столі свій паспорт громадянина колишнього СРСР, який нею було предявлено для реєстрації шлюбу, в звязку із зміною прізвища при його укладанні, не поміняла. 20 грудня 2001 року Дорожинською сільською радою Вільшанського району, Кіровоградської області їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КР № 022013 на земельну ділянку площею 4,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дорожинської сільської ради (ділянка № 057). При виготовленні даного правовстановлюючого документу, відомості про власника в нього були внесені у відповідності до паспорта, який був предявлений заявником при реєстрації шлюбу. Згідно тексту в заповіті, складеному юрисконсультом Ясінянської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області 01 грудня 2015 року від імені [PERSON], [INFO], вбачається, що заповідач предявила паспорт серії ЕВ № 314413 на імя [PERSON], який їй було видано Вільшанським РВ УМВС України в Кіровоградській області лише 26 квітня 2012 року. Згідно із положеннями пункту 6 частини 1 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України суди першої інстанції розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.256 ЦПК України). У відповідності до пунктів 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 жовтня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98 ), Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Встановлення юридичного факту щодо належності спадкодавцю цих документів [PERSON], потрібно для підготовки та оформлення відповідних доказів, як спадкоємцем за заповітом, для наступного її звернення до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Внесення змін до Державного акту на право приватної власності на землю на даному етапі не являється можливими в відповідності до положень пунктів 2.1, 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року за N 43 (чинний на час виготовлення та видачі Державного акту) (Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства N 404 ( z1259-13 ) від 03.07.2013 ), згідно яких: 2.1. Роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: - підготовчі роботи; - встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; - складання кадастрового плану земельної ділянки; - заповнення бланка державного акта. 2.9. Заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням компютерної техніки. У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», 1. Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII (3425-12) «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року N 2709-IV (2709-15) «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. 2. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Outcome: approved