Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що в 1986 році її батьками [PERSON] та [PERSON] здійснено будівництво житлового будинку на земельній ділянці виділеній для будівництва. Житловий будинок був побудований без належного дозволу і належно затвердженого проекту, тобто самовільно. [INFO] року помер її батько [PERSON], а [INFO] року померла її мати [PERSON], залишивши після смерті заповіт, яким все своє майно заповіла їй, [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у зв'язку з тим, що нею не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва житлового будинку літ.«А», господарських будівель та споруд - сараїв літ.«Б,Г,Є,К,Л,М», літніх кухонь літ.«В,Е», гаражу літ.«Д», убиральні літ.«Ж», колодязю №1, воріт №2, огорожі №3,4, що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивачка у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини, викладені в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. Представник Лунківської сільської ради Лупу Д.Д. в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що сільська рада не має жодного відношення до спадкового майна, а тому є неналежним відповідачем по справі. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що [PERSON] є донькою померлого [INFO] року [PERSON] та померлої [INFO] року [PERSON] Вона з дня свого народження та по сьогоднішній день проживає в даному будинковолодінні. В 1983 році вона одружилася із [PERSON], який також почав проживати в даному будинку. Після створення ними сім'ї в 1983 році на місці старих будівель вони почали будувати новий житловий будинок. Будівництво велося переважно за кошти молодої сім'ї [PERSON]. Батьки допомагали їм з будівництвом в силу своїх можливостей, так як на той час вони отримували лише незначні пенсії. Зазначив, що позивачка не надала суду доказів того, що будівельні матеріали використані при будівництві житлового будинку і господарських будівель належали батькам - подружжю [PERSON], чи придбавалися ними. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що будівництвом житлового будинку займався він зі своєю дружиною [PERSON], у будівництво вкладали власні кошти, а батьки на будівництво кошти не витрачати. Вважає, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог. Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися та не повідомили суд про причини неявки, тому суд вважає, що розгляд справи слід провести у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, вважає встановленими наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] побудовано на земельній ділянці, яка передана була у власність [PERSON] 09.12.2002 року. Житловий будинок побудовано у 1986 році, господарські будівлі та споруди - 1983-2005 роках. Будівництвом будинку займалося подружжя [PERSON] разом зі своєю донькою та її чоловіком [PERSON] і [PERSON] Дане господарство відносилося до категорії робочого двору, а тому право власності на спірний будинок набули би лише [PERSON], як голова господарства, та [PERSON], як другий з подружжя. Належно оформленого дозволу та проекту на будівництво будинку подружжя [PERSON] не мало. [PERSON] помер [INFO] року. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Будівництво вищезгаданого житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами здійснено без належного дозволу і належно затвердженого проекту, тобто дане будівництво є самочинним будівництвом у розумінні ч.1 ст.376 ЦК України. Дані обставини відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили (рішення Герцаївського районного суду від 30.07.2012 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду від 26.09.2012 року). Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадщини переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в т.ч. і на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст.1223 ЦК України). [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] залишилися проживати в побудованому будинку, то вважаються такими, що вчасно прийняли спадщину. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право власності на ? частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Згідно ст.22 КпШС України, який діяв на момент виникнення правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.28 КпШтС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними. [PERSON], як другий з подружжя, набула право власності на ? частину спірних будівельних матеріалів, а також після смерті [PERSON] успадкувала в порядку ст.1268 ЦК України ? частину спірних будівельних матеріалів. [PERSON] померла [INFO] року. Ще за життя - 18.11.2009 року, [PERSON] розпорядилася своїм майном, заповівши його [PERSON] Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], отже вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON], як спадкоємець, що має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася - спадщину не прийняла. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула права власності на ? частини будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] З урахуванням наведеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог 861,60 грн. судового збору. Згідно з ч.ч.1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закону) передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Судом встановлено, що 05.03.2014 року між відповідачкою [PERSON] і адвокатом [PERSON] укладено угоду про надання юридичних послуг, згідно якої виконавець зобов'язувався надати правову допомогу замовнику в цивільній справі за позовом [PERSON] до сільської ради та третіх осіб про визнання права на будівельні матеріали в порядку спадкування. Розмір оплати за ознайомлення з матеріалами цивільної справи, підготовку, складення та подачу заперечення на позов визначено в сумі 800 грн. Однак представником відповідачки - [PERSON] не надано розрахунку скільки часу ним було витрачено на надання такої допомоги, а тому визначити розмір компенсації витрат за надану правову допомогу неможливо відповідно до вимог Закону. Крім того останнім не надано даних чи дійсно [PERSON] було здійснено оплату послуг адвоката, оскільки витяг із журналу реєстрації угод про надання юридичних послуг, не є документом, який підтверджує їх оплату. Тому суд вважає, що у стягненні з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, необхідно відмовити. На підставі ст.ст.22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.ст.376, 1217, 1218, 1220 - 1223, 1226, 1261, 1267, 1268-1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial