Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 28 липня 2001 року до 25 жовтня 2005 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин син залишився проживати разом з позивачем. Спору про місце проживання дитини ніколи не було. З того часу відповідач життям сина не цікавився, не виявляє бажання спілкувати ся з ним, приймати участь у його вихованні та оздоровленні. Також відповідач не приймає участі в утриманні сина, не відвідує батьківські збори, не спілкується з вчителями. Всі питання щодо вихованні сина позивач вирішує самостійно. З 2007 року участь у вихованні та оздоровленні сина приймає чоловік позивача [PERSON]. В будинку, де мешкає сімя позивача створено всі умови для належного відпочинку та розвитку дитини. [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON]. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Верхньодніпровській районній державній адміністрації було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його сина. Відповідач надав письмову згоду про відмову від утримання та виховання сина. На підставі вищевикладеного позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON]; дозволити змінити прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що після припинення шлюбних відносин з [PERSON], син [PERSON] залишився проживати разом з нею та знаходився на повному її утриманні. Відповідач мешкає також в м. Верхньодніпровську, йому відоме місце проживання сина, проте він ніколи не виявляв бажання з ним спілкуватися, приймати участь у його вихованні. Ніяких перешкод у спілкуванні з сином вона не чинила, а навпаки вважала, що було б краще, якби батько спілкувався з сином. Відповідач фактично самоусунувся від виховання дитини. Зараз в них склалася нова сімя, [PERSON] вважає батьком її чоловіка [PERSON], який фактично займається утриманням та вихованням дитини. [PERSON] захотів, щоб його батьком офіційно був [PERSON]. Малолітній [PERSON], в інтересах якого подано позов, суду пояснив, що він мешкає разом з мамою і татом [PERSON], вони займаються його вихованням та утриманням. З батьком [PERSON] він не спілкується, він йому нічого не купує, не цікавиться його життям. Коли була жива бабуся мати батька, він приходив до них у гості, але коли бабуся померла, він до батька більше не приходив і той його до себе не запрошує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Представник органу опіки та піклування в особі Верхньодніпровської районної державної адміністрації в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на те, що відповідач не займається вихованням сина. Відповідач був присутній на засіданні комісії, на якому розглядалася заява [PERSON] про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. [PERSON] був агресивно налаштований, але ніяких пояснень щодо його участі у вихованні та утриманні дитини не надав. Тому було прийнято до уваги доводи заявника та враховуючи інтереси дитини, було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина. Прокурор в судовому засіданні вважав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, який фактично усунувся від виконання батьківських обовязків щодо свого малолітнього сина. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 серпня 2003 року народився [PERSON], батьками якого є: [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.10). В 2005 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8). 16 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с.12). Згідно з довідкою про склад сімї від 29 січня 2015 року [PERSON] мешкає разом з [PERSON] та її чоловіком [PERSON] (а.с.11). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 29 січня 2015 року [PERSON] мешкає разом з матірю, її чоловіком [PERSON] та їх донькою [PERSON]О. В будинку є всі умови для відпочинку та навчання дитини. Вихованням дитини займаються [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні сина [PERSON]. Вихованням, розвитком, оздоровленням та утриманням [PERSON] займаються його мати [PERSON] та її чоловік [PERSON]. Ці обставини підтверджуються показаннями позивача, поясненням малолітньої дитини та письмовими доказами. Так згідно з довідкою КЗ «Верхньодніпровська середня загальноосвітня школа № 5 І-ІІІ ступенів» від 29 січня 2015 року та характеристикою [PERSON] [PERSON] [PERSON] не приймає участі у вихованні сина, не спілкується з вчителями, не відвідує жодні батьківські збори; його вихованням займається мама [PERSON] та її чоловік [PERSON] (а.с.18-19). 30 січня 2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Верхньодніпровської районної державної адміністрації, на якій був присутнім [PERSON], було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина (а.с.15). Також під час розгляду справи в суді органом опіки та піклування у відповідності до ст. 19 Сімейного кодексу України було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] (а.с.40-41). Окрім того 29 січня 2015 року [PERSON] підписав нотаріально посвідчену заяву про відмову від утримання та виховання сина [PERSON] (а.с.14). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, [PERSON], не забезпечує його медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним, не приймає участі в його утриманні, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками, що, на думку суду, необхідно розцінювати як ухилення від виховання дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про надання дозволу зміни прізвища [PERSON], суд вважає такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позбавлення батьківських прав батька не тягне за собою обовязкову зміну прізвища дитини. Порядок зміни прізвища дитини врегульовано Порядком розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 р. N 915, а судом таке питання вирішується лише у разі виникнення спору з цього приводу. На думку суду, позивач та малолітній [PERSON] мають право скористатися порядком зміни прізвища, і лише у випадку виникнення спору з цього приводу можуть звернутися до суду. До того часу, вимоги про зміну прізвища дитини є передчасними. На виконання вимог ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем було сплачено судовий збір при зверненні до суду, тому понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial