Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 22 серпня 1996 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Завидівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №06. В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти досягли повноліття. Посилалася, що з відповідачем шлюб виявився невдалим і упродовж останній сімнадцяти років проживають окремо. В період спільного проживання у них не складалися нормальні відносини, між ними не було взаєморозуміння. Врешті-решт відповідач створив нову сім»ю, з нею припинив подружнє життя і виїхав до своїх рідних в Закарпатську область, Мукачівський район, де і проживає в даний час. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], що зареєстрований 22 серпня 1996 року у виконавчому комітеті Завидівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №06 від 22 серпня 1996 року; змінити прізвище [PERSON] на [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник позивача [PERSON] в адресованій суду заяві просила цивільну справу розглянути за відсутності представника, позивача. [PERSON] підтримала і просила його задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 22 серпня 1996 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Завидівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-МИ №122400 від 31 січня 2017 року, виданого Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. В шлюбі народилися діти, [PERSON] та [PERSON], які досягли повноліття. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з пояснень позивачки в позовній заяві, судом встановлено, що фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено, їх сім»я розпалася, спільного господарства сторони не ведуть та спільно не проживають. Відповідач проживає у [INFO], а позивачка в с.Карапчів Вижницького району. Позивач довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає змінити прізвище на дошлюбне [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, із стягненням з відповідача на користь держави судових витрат по сплаті судового збору, оскільки позивачка, як інвалід І групи, звільнена від сплати судового збору. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved