Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Буського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Буської РДА з позовною заявою про зміну розміру аліментів та стягнення заборгованості, та згідно уточнених позовних вимог про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що 17.10.2016 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб на підставі рішення Зборівського районного суду Тернопільської області. За час перебування в шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . З часу розірвання шлюбу між сторонами, син проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. На підставі виконавчого листа від 25.10.2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у [PERSON] утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.11.2018 р. за період з 30.11.2016 р. по 01.11.2018 р. становить 13 018, 12 грн, що перевищує суму відповідних платежів за місяць. Зазначає, що розмір присуджуваних аліментів не є достатнім для утримання дитини, таким, що суперечить ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача та стягути заборгованість за несплату аліментів. Позивачка до початку розгляду справи по суті подала заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої покликається на те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, як батько не виявляє будь-якої турботи про сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє загальновизнаним нормам моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться станом його здоров`я та взагалі дитиною в цілому, просить позбавити відповідача батьківських прав. Позивачка та її представник адвокат Коченаш Ю.К. в підготовче судове засідання з`явилася, просили позов задоволити в повному обсязі з обставин викладених у позовній заяві та заяви про уточнення позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився будучи неодноразово повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд про причину неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності суду не надавав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Буської РДА надав суду висновок комісії про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні, допитані в якості свідків голова Тур`янської сільської ради [PERSON] та [PERSON] зазначили, що відовідач дійсно дитиною не цікавиться, не провідує його, не проявляє будь-якої турботи про сина. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 17.10.2016 року, шлюб між сторонами було розірвано. На підставі виконавчого листа № 599/1293/16-ц виданого від 25.10.2016 р. Зборівським районним судом Тернопільської області відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 500 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.10.2016 р. Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача по сплаті аліментів згідно розрахунку від 01.11.2018 р. за період з 30.11.2016 р. по 01.11.2018 р. становить 16 605,62 грн, що перевищує суму відповідних платежів за місяць. Статтею 181 ч. 3 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст.ст. 182 ч.2, 184 ч.1 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правовою позицією ВСУ по справі за № 143цс13 визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (Зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року внесено зміни до ст. 182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (789912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, з метою захисту права дитини на належне утримання, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження,

Outcome: approved