Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 28 липня 2011 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис F 262. Від шлюбу мають неповнолітню дитину F [PERSON], [INFO]. З 2017 року між нею та відповідачем сімейно-шлюбні відносини припинені. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння між ними та несумісність характерів. Проживають вони окремо. Відновити шлюб неможливо, оскільки між ними відсутня любов, взаємна довіра і повага. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Відповідач буде приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Спір про поділ майна відсутній. Шлюб у неї та відповідача перший. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28 липня 2011 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис F 262. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі. З 2017 року між нею та відповідачем фактично шлюбні відносини припинені. З цього часу вони проживають окремо, не ведуть сумісне господарство та не мають спільного бюджету. Спір про поділ майна та виховання дитини відсутній. Строк на примирення не потрібний. Просила позов задовольнити, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище F [PERSON], справу розглянути за її відсутності. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. просила стягнути з відповідача (а.с.20). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зFявився, надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу він визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. З 2017 року фактично шлюбні відносини між ним та позивачкою припинені, з цього часу вони проживають окремо, не ведуть сумісне господарство та не мають спільного бюджету. Спору про поділ майна та виховання дитини немає. Строк на примирення не потрібний. Просив справу розглянути за його відсутності (а.с.19). Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності позивачки та відповідача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб [PERSON] (дошлюбне прізвище F СамарFян) К.В. та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 липня 2011 року у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис F 262 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину F [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою (а.с.6-8). Фактично шлюбні відносини між позивачкою і відповідачем припинені з 2017 року, з цього часу вони спільно не проживають, не ведуть сумісне господарство та не мають спільного бюджету. Причиною розпаду сімFї є непорозуміння між подружжям, відсутність любові, взаємної довіри і поваги. Спору про поділ майна та виховання дитини між сторонами немає. Сторони зазначили, що строк на примирення не потрібний. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімFю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд зFясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивачки на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сімFї неможливо, що позивачка просить шлюб розірвати, відповідач позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, суд вважає, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім'я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачці F [PERSON], за її вибором, необхідно залишити прізвище F [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. З урахуванням зазначеного копію рішення для виконання необхідно направити до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Позивачка при зверненні з даним позовом сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн. (а.с.1), просила витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача (а.с.2 зворот,19). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з нього слід стягнути на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову в розмірі 384 грн. 20 коп., а інші 50 відсотків судового збору в сумі 384 грн. 20 коп. слід повернути позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved