Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом до [PERSON], про поділ майна подружжя, та просить суд: визнати за ним та відповідачкою право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], та визнати за ним право власності на ? її частину. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 01.12.2002 року вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, за рахунок спільної праці та за рахунок спільного господарства і за спільні кошти, вони з відповідачкою придбали квартиру [ADDRESS], вартістю 429250,00 грн. З часом спільне життя з відповідачкою не склалося, вони перестали вести спільне господарство та наразі не є однією сім'єю, не повязані спільним побутом. Він був вимушений змінити своє місце проживання та винаймає квартиру по вул. Академіка Янгеля, 22/279, в місті Дніпро. Відповідачка не бажає у позасудовому порядку добровільно подати до нотаріальної контору заяву про визнання за ним права власності на ? частину квартири набутої ними за час перебування у шлюбі, а тому він вимушений звернутися до суду із позовом. Сторони у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час судового розгляду справи, від позивача завчасно надійшла заява у якій він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідно до заяви відповідачки вона визнає позовні вимоги позивача та не заперечує проти розгляду й вирішення справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.12.2006 року. Шлюб між сторонами було зареєстровано 21 липня 2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено актовий запис за № 1095 і видано свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 312840. Відповідно до договору купівлі-продажу від 02 квітня 2007 року [PERSON] купила у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (попереднє найменування пр. Газети «Правда») в м. Дніпрі. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 748. Право власності відповідачки на вказану квартиру було зареєстроване 29.05.2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14702431 від 29.05.2007 року виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради на бланку серії СЕЕ № 788052. Вказана квартира а складається із: 1-коридору, 2-ванної, 3,4,5-житлових кімнат, 6-кухні, 7-туалету, І-лоджії. Загальна площа квартири 54,1 кв.м., житлова 34,7 кв.м. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Поділ спільного майна подружжя, згідно роз'яснень, наведених у п.п. 22-24, 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі Пленум ВСУ №11 від 21.12.2007р.), здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю між ними або шлюбним договором. За ч.1 ст. 71 СК України, майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] про поділ майна, що є їхньою із відповідачкою [PERSON] спільною сумісною власністю, про визнання за ним та за відповідачкою права власності по ? частині квартири за кожним із них, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved