Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зазначивши, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 17 квітня 1993 року у будинку урочистих подій в м. Рахів Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за № 34. Однак сімейне життя між ним не склалося, через те, що в них різні характери та погляди на життя, часто виникали сварки та непорозуміння. В результаті чого подальше спільне проживання стало неможливим. Крім того, чоловік зловживає спиртними напоями та систематично наносить їй побої, що негативно впливає на її здоров'я, так і на психічний стан їхніх дітей. Миритися з відповідачем не бажає. Впевнившись, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує лише формально позивачка просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. При цьому, від шлюбу в них народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO] ( яка є повнолітньою), дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач, який є батьком дітей, не виконує свого обов'язку стосовно матеріального їх утримання, коштів на забезпечення дітей не надає. Можливості самостійно належним чином утримувати дітей позивачка не має. В зв'язку з чим просила винести рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь, щомісячно, аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 750 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі, зазначеному позивачкою. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 17 квітня 1993 року. Реєстрація шлюбу проведена у будинку урочистих подій в м. Рахів Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за №34. Від шлюбу мають трьох дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, що встановлено з пояснень позивачки, і не заперечені відповідачем у судовому засіданні. Таким чином, суд з огляду на матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у відповідності зі ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розладу подружніх відносин сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважної причини, зокрема різнобічності поглядів на сімейне життя, і недотримання відповідачем сімейних принципів. Встановлено в судовому засіданні, що сторони не проживають спільно, не підтримують сімейних відносин вже з березня 2014 року. У даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами лід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із заявленням позову про розірвання шлюбу та в судовому засіданні позивачкою висловлюється прохання залишення їй прізвища [PERSON] після розірвання шлюбу. Разом з цим, згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом в сторін від шлюбу народилося троє дітей, одна з яких, це дочка [PERSON] являється повнолітньою. Наразі двоє неповнолітьніх дітей перебувають на утриманні позивачки, відповідач, на порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка з дітьми проживає в умовах середнього статку, постійного місця роботи немає. Сама виховує та утримує дітей. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Рахівської міської ради № 1326 від 2 квітня 2014 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дітям утримання, достатнє для задоволення їх розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дітей, їх матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дітей, а також, що за твердженням позивачки відповідач не має постійного доходу, що підтвердив і останній, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Виходячи із принципу розумності та справедливості, суму аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд визначає у розмірі, зазначеному позивачкою, тобто по 750 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 6 травня 2014 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved