Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та на ? частину земельної ділянки площею 0,0784 гектарів для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, смт Нова Водолага, пров. Кооперативний, 14, які були придбані за період перебування з відповідачем по справі у шлюбі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем по справі перебували у шлюбі з 26 вересня 1987 року по 06 грудня 2011 року. За час перебування у шлюбі позивачем та відповідачем набуте права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою Харківська область, Нововодолазький район, смт. Нова Водолага, пров. Кооперативний, 14, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 грудня 2006 року, виданого [PERSON] на підставі рішення виконкому Нововодолазької селищної ради №624 від 21 грудня 2006 року та земельну ділянку площею 0,0784 гектарів, кадастровий № 6324255100:01:011:006, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, смт. Нова Водолага, пров. Кооперативний, 14, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 084444, виданого 07 вересня 2006 року на підставі рішення Нововодолазької селищної ради ІV сесії V скликання від 07 липня 2006 року № 136. Зазначене майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуте під час перебування у шлюбі та спільного проживання, й придбане за спільні кошти. У зв'язку із неможливістю дійти згоди щодо поділу сумісно набутого за час шлюбу майна, позивач вирішила звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивача в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання також не з'явилися, через канцелярію суду надали заяви відповідно до яких проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували та просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління Харківської області 26 вересня 1987 року, актовий запис № 107, що підтверджується відповідними штампами у паспортах сторін, а також копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017187864 від 07.10.2016 року. З копії рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 06.12.2011 року встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано. Як встановлено у ході розгляду справи сторонами під час перебування у шлюбі було придбане наступне майно: - житловий будинок, який розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, смт. Нова Водолага, пров. Кооперативний, 14, загальною площею 69,9 кв.м., житловою площею 41,5 кв.м. та складається з будинку «А 1», веранди «а», літньої кухні «Б», гаражу «В», літнього душу «Г», вбиральні «Д», погрібу «М», воріт «N», огорожі «N-1», зливної ями «К» та належить [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області від 21.12.2006 року № 624, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого головою Нововодолазької селищної ради 21.12.2006 року та зареєстрованого у Малому Комунальному підприємстві технічної інвентаризації 22.12.2006 року. - земельну ділянку, яка отримана [PERSON] на підставі рішення ІV сесії V скликання Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області від 07.07.2006 року № 136, на підтвердження чого виданий державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0784 гектарів, кадастровий номер 6324255100:01:011:0068, що призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та розташована за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, смт. Нова Водолага, пров. Кооперативний, 14. Вирішуючи даний спір суд виходить з того, що згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частиною 2 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частинами 1 та 4 ст.174 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, відповідач по справі [PERSON] повністю визнав заявлені вимоги [PERSON] та не заперечував проти розподілу вищевказаного майна на тих умовах, які були запропоновані позивачем, що підтверджено заявою відповідача, а також заявою його представника. Враховуючи, що вказане у позовній заяві майно є неподільними речами, розглядаючи справу відповідно до ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог та заперечень сторін, суд вважає необхідним позов [PERSON] про поділу майна, набутого сторонами за час перебування в шлюбі задовольнити. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 61, 63, 65, 70, 71 СК України,

Outcome: approved