Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 15 жовтня 2007 року до березня 2014 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, суду пояснила, що домовленості про сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Утримувати дитину допомагають батьки. Інших дітей та непрацездатних батьків в неї на утриманні не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суду пояснив, що працює офіційно, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 15 жовтня 2007 року до 18 березня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.3). Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні. Відповідач працює, має постійних заробіток. Інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має. Доказів, які б спростовували дані обставини суду сторонами не надано. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, дитина проживає разом з позивачем, а відповідач має можливість надавати допомогу, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Згідно з ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved