Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат», уточнивши позовні вимоги, просить скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки директора КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» №78 від 27.05.2019 «Про звільнення з роботи» [PERSON] ; поновити позивача на посаді старшої медичної сестри; стягнути з КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.05.2019 по 05.08.2019 в сумі 10790 грн. 52 коп. Свої вимоги мотивує тим, що з травня 1994 року працювала на посаді старшої медичної сестри у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат». Наказами директора КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» №31 від 28.03.2019 та №37 від 22.05.2019 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді доган нібито за неналежне виконання посадової інструкції. Разом з тим, жодних дисциплінарних проступків позивач не вчиняла, трудової дисципліни не порушувала. 27.05.2019 тимчасово виконуючим обов`язки директора КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» видано наказ №78 «Про звільнення з роботи» [PERSON] , який вважає незаконним, оскільки застосування такого дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства. Ухвалою від 04.06.2019 позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви, після виконання вимог якої ухвалою від 01.07.2019 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначити судове засідання для розгляду справи по суті 30.07.2019. Ухвалою від 30.07.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, в судовому засіданні оголошено перерву до 05.08.2019. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Представник позивача пояснив, що позивачем не оскаржуються накази відповідача №31 від 28.03.2019 та №37 від 22.05.2019 про накладення на неї дисциплінарних стягнень у вигляді догани, разом з тим, наказ про звільнення позивача винесений не безпосередньо після вчинення дисциплінарного проступку, а лише за кілька днів після цього, що не відповідає вимогам КЗпП України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Крім цього, оскільки позивача звільнено незаконно, остання підлягає поновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.05.2019 по 05.08.2019 в сумі 10790 грн. 52 коп., розрахунок якого проведено на основі довідки про середньоденну заробітну плату, виданої відповідачем. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у поданому відзиві на позовну заяву. Вважають позовні вимоги безпідставними, оскільки оскаржуваний наказ видано у зв`язку з систематичним невиконанням позивачем своїх посадових обов`язків, що підтверджується, зокрема актом комісії про результати роботи при проведенні вибіркової інвентаризації в КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» від 20.03.2019, у зв`язку з чим 28.03.2019 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом №31; актом комісії «Про результати перевірки робочого навантаження на медичний персонал в КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» згідно наказу директора від 22.04.2019 №33» від 14.05.2019, у зв`язку з чим 22.05.2019 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом №37. За вказаних обставин, так як порушення позивачем трудової дисципліни, неналежне виконання посадових обов`язків набрало систематичного характеру, було прийнято рішення, попередньо отримавши згоду Голови первинної профспілкової організації, про звільнення позивача з роботи згідно з п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. З урахуванням наведеного вважають, що роботодавцем були дотримані, передбачені ст.147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень до позивача, звільнення позивача було підставним та здійснене відповідно до вимог КЗпП України, тому в задоволенні позову просили відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.22, 23 Постанови від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Як вбачається з матеріалів справи актом комісії від 20.03.2019 за результатами вибіркової інвентаризації в КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» встановлено недбале ставлення позивача до посадових обов`язків (а.с.6-7), у зв`язку з чим 28.03.2019 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом №31 (а.с.5) Актом комісії від 14.05.2019 про результати перевірки робочого навантаження на медичний персонал в КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» згідно наказу директора від 22.04.2019 №33 встановлено самоусунення позивача від контролю за виконанням графіку навантаження на медичний персонал, якістю виконання своїх посадових обов`язків молодшим медичним персоналом, у зв`язку з чим 22.05.2019 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом №37 (а.с.21). Наказом т.в.о. директора КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» №78 від 27.05.2019 «Про звільнення з роботи» [PERSON] , старшу медичну сестру КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» звільнено з роботи 27.05.2019 за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язковів, покладених на неї посадовими обов`язками, за що до працівника раніше застосовуватися заходи дисциплінарного стягнення відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. При цьому підставою звільнення зазначено вищевказані накази про оголошення догани №31 від 28.03.2019 та №37 від 22.05.2019 (а.с.22). Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. При цьому, згідно зі ст.147 КЗпП України звільнення є одним із заходів стягнення, що застосовується до працівника за порушення трудової дисципліни. Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно з ч.2 ст.149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Всупереч вказаним вимогам відповідач, встановивши порушення позивачем трудової дисципліни наклав на неї дисциплінарні стягнення у вигляді догани наказами від №31 від 28.03.2019 та №37 від 22.05.2019 та за ці ж порушення наказом №78 від 27.05.2019 застосував ще одне дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. З урахуванням наведеного, оскільки судом встановлено, що наказом тимчасово виконуючого обов`язки директора КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» №78 від 27.05.2019 «Про звільнення з роботи» [PERSON] до останньої застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення не за проступок на роботі, вчинений після застосування до неї дисциплінарного стягнення за невиконання покладених на неї обов`язків, а за ті проступки, за які до позивача вже застосовувались дисциплінарні стягнення, суд приходить до висновку, що вказаний наказ підлягає скасуванню, так як звільнення [PERSON] відбулося з порушенням встановленого законом порядку, що свідчить про незаконність такого звільнення. При цьому, судом не беруться до уваги представлені відповідачем копії акта відмови від 27.05.2019 «Про відмову від складання звіту з оприбуткування та списання медикаментів старшою медичною сестрою [PERSON] » та копію доповідної записки від 27.05.2019 головного бухгалтера, оскільки такі стосуються обставин, які мали місце після винесення оскаржуваного наказу та не мають значення для справи. Відповідно до ч.1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід поновити на посаді старшої медичної сестри Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» з 27.05.2019 та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 травня 2019 року по 05 серпня 2019 року. При цьому, визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивача судом враховуються роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, надані у п.21 Постанови від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно з якими, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. Відповідно до п.8 вищевказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З урахуванням наведеного, з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.05.2019 по 05.08.2019 в сумі 10790 грн. 52 коп., розрахунок якого проведено на основі довідки про середньоденну заробітну плату, виданої відповідачем (а.с.104-105). При цьому у відповідності до вимог п.2, 4 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді старшої медичної сестри Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 4772 грн. 73 коп. (середньоденна заробітна плата 207,51 грн.*23 к-ть робочих днів в місяці за період з 27.05.2019 по 26.06.2019).

Outcome: approved