Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом про визнання зобов'язання виконаним, визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, мотивуючи тим, що 01 квітня 2008р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено Договір про іпотечний кредит VINWGI0000006597, згідно із п.1.1 якого кредитор зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 150 000 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, а також сплатити винагороду за надання фінансовою інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. 04 серпня 2008р. сторонами було підписано Додаткову угоду до Договору про іпотечний кредит № VINWGI0000006597 від 01.04.2008р., згідно із преамбулою якої договір про іпотечний кредит викладено у іншій редакції ( далі по тексту додаткова угода та Кредитний договір). Відповідно до п.1.1 згаданої додаткової угоди «Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений у п.8.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 8 Договору». В свою чергу, відповідно до розділу 8 «Особливі умови» «Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок на строк з 04.08.2008р. по 01.04.2027р. включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 32 285, 16 доларів США на наступні цілі - придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагорода за проведення додаткового моніторингу, згідно із п.7.2 даного договору». Сторонами також підписано Додаток №1 до кредитного договору № VINWGI0000006597від 01.04.2008р. під назвою «Загальна вартість кредиту», в якому відсутнє посилання па винагороду за резервування ресурсів. Сторонами підписано Додаток №1 до додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит № VINWGI0000006597від 01.04.2008р. відповідно до якого позичальник щомісяця повинен сплачувати кошти у сумі 484,53 доларів США, що складається з погашення тіла кредиту, відсотків та плати за резервування. [PERSON] весь час своєчасно та у повному обсязі здійснювала платежі за кредитним договором, що підтверджується відповідними квитанціями. В літку 2013 р. [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою дізнатись остаточний розмір грошових коштів, які необхідно для повного погашення кредиту. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було повідомлено, що крім інших платежів, [PERSON] необхідно сплатити винагороду за резервування ресурсів, нараховану не лише по день остаточного погашення кредиту, а за весь період, на який надавався кредит, тобто до 01.04.2027 р. включно, що підтверджується квитанцією Приватбанку від 19.08.2013 р. У цій квитанції від 19.08.2013 р. зазначено про повну суму заборгованості у розмірі 17171,11 доларів США та плату за резервування (комісія за дострокове погашення) у розмірі 68 103,56 грн. Вважаючи такі дії такими, що не відповідають умовам укладеного договору, [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача спочатку з проханням здійснити перерахунок суми винагороди, а згодом з проханням обгрунтувати на підставі чого нараховується винагорода за резервування ресурсів до 01.04.2027р. а не до дня погашення кредиту, а також з проханням надати детальний розрахунок всіх платежів. Однак, детальний розрахунок платежів так і не було надано, крім повідомлення про можливість звернутись до консультанта у обслуговуючому відділенні або за телефонами служби клієнтської підтримки, а щодо обгрунтованої відповіді про нарахування винагороди у деяких відповідях містилось посилання на розділ 4 Додаткової угоди, а у деяких листах йшлося про неможливість надання відповіді у зв'язку з банківською таємницею. Зокрема, відповідь від 04.09.2013р. №20.1.0.0.0/7-20130827/1048 на лист №140 від 27.08.2013р. (зміст якої полягає у посиланні на відсутність підстав для перерахунку винагороди) ; заява позивача від 31.10.201Зр. та три відповіді на неї: - відповідь від 13.11.2013р. №20.1.0.0.0/7-131106/3220 на №189 від 06.11.2013р. (зміс якої полягає у посиланні на розділ 4 Додаткової угоди). - відповідь від 12.11.2013р. №20.1.0.0.0/7-131108/1498 на № 2911 від 08.11.2013р. (зміст якої полягає у неможливості надання відповіді у зв'язку з банківською таємницею); - відповідь від 02.12.2013р. №20.1.0.0.0/7-20131113/685 на №185662 від 13.11.2013р. ( зміст якої полягає у неможливості надання відповіді у зв'язку з банківською таємницею); заява позивача від 05.12.2013р., яку подано вчергове з метою одержання відповіді в яких саме пунктах договору передбачено нарахування винагороди до дня закінчення терміну, передбаченого у кредитному договорі та прохання надання детального розрахунку всіх платежів. відповідь НБУ від 12.12.2013р. №47-606/27611, в якій викладено прохання до ПАТ «КБ «Приватбанк» розглянути по суті заяву позивача та надати відповідь; відповідь відповідача від 09.12.2013р. № 20.1.0.0.0/7-20131205/2230 на №233 від 05.12.2013р., в якому міститься посилання на п.4.3 та п.4.4. Додаткової угоди без зазначення іншої запитуваної інформації; відповідь відповідача від 30.12.2013р. № 20.1.0.0.0/7-131205/2230 на №233 від 05.12.2013р., в якій надано трішки ширшу відповідь, де міститься посилання на розділ 4 додаткової угоди, на додаток №2, та, між іншим зазначено, що комісія за резервування оплачується у валюті кредитного договору. Однак, всієї запитуваної інформації так і не було висвітлено. Нещодавно, звернувшись до відповідача, позивачу було надано квитанцію від 03.02.2014р. згідно із якою станом на 03.02.2014р. сума заборгованості за основним платежем (тілом кредиту) складала 13 700. 41 доларів США та сума з винагороди за резервування ресурсів ( комісії за дострокове погашення) складала 64 399, 04грн. Одночасно з цим, позивачем було отримано Довідку від 03.02.2014р. №1187319, згідно із якою станом на 03.02.2014р; - по тілу кредит(позики) 13 700. 41 доларів США; - по відсотках -11,45 доларів США - загальна сума ( в тому числі плата за резервування) 21 768. 79 доларів США, що складає 173 997. 94 грн. по курсу НБУ. Тобто, вказаних 173 997, 94 грн. ( 21768. 79 доларів США) складалось з 13700, 41 доларів США тіла кредиту + 11, 45 доларів США відсотків + 8056, 93 доларів США винагороди за резервування ресурсів, обчисленої по дату закінчення терміну дії договору 01.04.2027р. Між іншим, слід зазначити, що у жодному пункті укладеного сторонами договору не передбачено сплату винагороди за резервування у гривнях. Однак, з невідомих підстав відповідач надає квитанції для сплати такої винагороди у гривнях еквівалентно до курсу долара, в той час за як договором передбачено кредит у іноземній валюті. Такі обставини ще додатково вказують на вчинення відповідачем дій, не передбачених умовами договору. 27 лютого 2014року позивач звернулась до відповідача з метою дострокового погашення кредиту, що підтверджується заявою від 27.02.2014р. Відповідно до квитанції Приватбанку від 27.02.2014р. сума заборгованості за основним платежем ( тілом кредиту) склала 12 676. 10 доларів США та плата за резервування склала 76 685. 05 грн. Відповідно до Довідки від 27.02.2014р. № 125311 1: - по тілу кредиту (позики) 13 700. 41 доларів США: - по відсотках 139, 69 доларів США - загальна сума ( в тому числі плата за резервування) 20 733, 03 доларів США, що складає 197 334. 91 грн. по курсу НБУ. Тобто, вказаних 197 334, 91 грн. ( 20733, 03 доларів США) складалось з 13700, 41 доларів США тіла кредиту + 139, 69 доларів США відсотків + 8057, 70 доларів США винагороди за резервування ресурсів, обчисленої по дату закінчення терміну дії договору 01.04.2027р. Позивач, використовуючи своє право на дострокове погашення кредиту, 27.02.2014р. повністю погасила одержаний кредит, нараховані відсотки та винагороду за резервування коштів станом на дату погашення кредиту., що підтверджується квитанціями від 27.02.2014р. Звернувшись до відповідача для одержання довідки про повне виконання зобов'язань за кредитним договором (копія заяви від 28.02.2014р. додається), відповідачем було надано довідку від 28.02.2014р. №1256826 та квитанцію Приватбанку від 28.02.2014р. (копії додаються), згідно яких у позивача рахується борг за резервування ресурсів у сумі 79 689, 97 грн. Позивач, вважає, що у разі дострокового погашення кредиту у повному обсязі, винагорода за резервування ресурсів повинна нараховуватись та сплачуватись по день фактичного погашения кредиту. Натомість, відповідачем нараховано до сплати таку винагороду за період, на який укладався договір- до 01.04.2027р. включно. Позивач вважає, що такі дії відповідача не відповідають ні приписам законодавства, ні умовам договору та є незаконними. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті креди тного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України ( параграф 1 глави 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання встановлюється договором. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] належним чином виконувала свої зобов'язання щодо щомісячної сплати коштів за кредитним договором ( погашення криду, відсотків, плати за резервування ресурсів), та, достроково погасила кредит, в тому числі винагороду за резервування ресурсів по час користування кредитом по дату фактичного погашення. Відповідно до ст. 531 ЦК України боржник мас право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливас із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно із ч.1 ст. 545 ІДК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до ст. 598 ІДК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках. Встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.6.3 кредитного договору припиненням дії договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України. Відповідно до п.2.4.1 кредитного договору передбачено право позичальника здійснювати дострокове погашення кредиту. При цьому Позичальник зобов'язаний сплатити Банку суму відсотків, суми винагороди відповідно до п.8.12 та п.8.5 даного договору, неустойку, якщо на момент дострокового погашення кредиту у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно із п.5.1 договору. Оплата проводиться відповідно до умов договору. Вказана умова кредитного договору кореспондується із п.8.5 кредитного договору, згідно із якою при достроковому погашенні кредиту позичальник додатково сплачує Банку за користування кредитом 0% від суми кредиту, що погашається достроково. У п.8 Додаткової угоди зазначено, що «погашення заборгованості за цим Договором здійснюється у наступному порядку: Щомісяця в період стати позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п.п.3.1., п.3.3., винагороди розрахованої відповідно до п.п.1.1., п.3.6 цього договору». Відповідно до п.3.6, на який міститься посилання у попередньо зазначеному пункті Договору, встановлено, що « позичальник сплачує банку винагороду, в розмірі та у строки, зазначені у п.8. 1 даного договору. Якщо згідно із п.8.1 даного Договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному у п.8. 1) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту ». Відповідно до п.4.1. п. 4.2 Додаткової угоди для виконання зобов'язань за даним договором банк резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту до даного договору і надає позичальнику право на їх використання. За надане право позичальник сплачує банку винагороду за резервування ресурсів в розмірі, зазначеному у п. 8. 1 Договору. Згідно із п.4.3 нарахування винагороди здійснюється на дату щомісячного платежу за кредитом, при цьому винагорода нараховується на суму зарезервованих ресурсів за фактичну кількість днів резервування ресурсів, виходячи з 360 днів у році. Дата погашення у часовий інтервал нарахування винагороди не включається. Розрахунок винагороди за резервування ресурсів здійснюється щоденно з моменту підписання договору. Згідно із п.4.4 при останньому погашенні винагорода за резервування ресурсів нараховується за весь час резервування ( до дати погашення кредиту), при цьому сумою зарезервованих ресурсів вважається сума вказана у графіку погашення кредиту ( додаток №2 до договору). Відповідно до п.4.5 винагорода за резервування ресурсів сплачується щомісяця з щомісячним платежем за кредитом від дня нарахування згідно із п.4.5 Договору. У випадку повного погашення кредиту винагорода сплачується одночасно з останнім платежем за кредитом. У п. 4.6 встановлено, що зарахування коштів для погашення винагороди за резервування ресурсів здійснюється з урахуванням черговості, визначеної у ст. 3.2 Договору. Тобто, іншими словами, серед платежів, які підлягають сплаті за кредитом передбачено Винагороду за резервування ресурсів, яку встановлено у розмірі 3% річних, яка сплачується щомісячно. При цьому, виходячи з приписів п.3.6, п.4.3, п.4.4. Додаткової угоди, видно, що така винагорода нараховується та сплачується позичальником за фактичну кількість днів резервування коштів до дати повного погашення кредиту. Тобто, винагорода за резервування ресурсів ставиться у залежність від розміру непогашеного кредиту. Таким чином, при повному достроковому погашенні кредиту винагорода за резервування сплачується за фактичну кількість днів резервування до дати повного погашення кредиту, в тому числі і дострокового погашення кредиту. Інших умов при достроковому погашенні кредиту -договором не передбачено. Між іншим, згідно із п. 8.5 Додаткової угоди при достроковому погашенні кредиту ( як повному, так і частковому) позичальник додатково сплачує банку за користування кредитом 0 % від суми кредиту, шо погашається достроково. Таким чином, із вказаних умов договору видно, що винагорода за резервування ресурсів нараховується до дати погашення кредиту, а не до кінцевої дати терміну дії договору - до 01.04. 2027р. Відповідно до п.8 ч. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення періодичних виплат. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї частини, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення. Відповідно до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою Правління НБУ від 10.05.2007р. №168 Банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача. Відповідно до п.3.2 названої постанови кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Зважаючи на те, що у кредитному договорі не передбачено обов'язку позичальника при достроковому погашенні кредиту оплачувати винагороду за резервування коштів за весь період, на який попередньо укладався договір та будь-яких інших умов банком повідомлено не було, тому, нарахування винагороди за весь період, на який укладався договір, в той час як позичальником дострокового погашено кредит не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, таким як справедливість, добросовісність та розумність, передбачених п.6 ч.З ст. З ЦК України. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді справ суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11. 18. 21 Закон) України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. При розгляді таких справ суди повинні враховувати, зокрема, висновки, викладені у Рішенні кСУ від 10.11.2011 р. № 15-рп/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг). В судовому засіданні [PERSON] позовну заяву підтримує просить її задовольнити. В судове засідання представник відповідача ПАТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», позовну заяву не визнає, заперечує проти її задоволення. Суд заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до п. 3.6 Додаткової угоди до договору про іпотечний кредит від 01.04.2008 року позичальник сплачує банку винагороду у розмірі й у строки, визначені п. 8.1 договору від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від дня останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту винагорода сплачується у вказаному розмірі. У п. 4.4 вказаної Додаткової угоди передбаченого, що винагорода за резервування ресурсів нараховується за весь час резервування (що дали погашення кредиту), при цьому сумою зарезервованих ресурсів вважається сума, вказана у графіку погашення кредиту. Пунктом 3.3 передбачено, що нарахування винагород, передбачених, зокрема, п. 8.1 здійснюється в останню дату їх сплати, зазначену в п. 7.1 договору. Разом з тим п. 7.1 кредитної угоди вказане положення не врегульоване. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп 2011 розтлумачено положення п.п.22,23 ст.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів, які поширюються на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує відсотки за користування кредитом та вартість всіх послуг, пов'язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь -яку додаткову плату, пов'язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у дострокового повернення споживчого кредиту є нікчемною. Отже, на думку суду, сплата винагороди за резервування кредитних ресурсів не є самостійним зобов'язанням за вказаним кредитним договором, а є похідним від основного кредитного зобов'язання, у зв'язку з виконанням позивачем обов'язку повернення суми кредиту у відповідача після цього відпала потреба у резервуванні таких ресурсів, і відповідно до останнього по нарахуванню такої винагороди неправомірні, оскільки ним фактично поставлено питання про сплату винагороди за послугу, яка вже не надається.

Outcome: approved