Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду\~м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 23 травня 2000 року, Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №188, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та шлюбні обов`язки. Причиною припинення сімейних відносин, є втрата взаєморозуміння з питань сімейного життя, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім`ї. Сімейні стосунки між подружжям погіршились, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Тривалий час подружжя разом не проживає, спільне господарство не веде. Подальше збереження шлюбу неможливе. Спір про розподіл спільного майна подружжя відсутній. Дитина- [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Після розірвання шлюбу сторонам залишити дошлюбні прізвища- [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2021 року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання на 30 листопада 2021 року. У судове засідання 30 листопада 2021 року сторони не з`явилися. Про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 13 грудня 2021 року. У судове засідання 13 грудня 2021 року сторони не з`явилися. Про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, час на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 23 травня 2000 року, Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №188, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя [PERSON] та [PERSON] не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та шлюбні обов`язки. Причиною припинення сімейних відносин, є втрата взаєморозуміння з питань сімейного життя, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім`ї. Сімейні стосунки між подружжям погіршились, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що тривалий час подружжя разом не проживає, спільне господарство не веде. Подальше збереження шлюбу неможливе. Спір про розподіл спільного майна подружжя відсутній. Дитина- [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] . Після розірвання шлюбу сторонам залишити дошлюбні прізвища [PERSON] та [PERSON] . Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення.

Outcome: approved