Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначила, що з 02.09.1995 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від спільного сумісного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] та повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя та ведення спільного господарства вони припинили. Неповнолітній син та повнолітня дочка проживають разом з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні. Позивач на теперішній час не має можливості працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Відповідач участь в утриманні дітей приймає не регулярно та у неналежному розмірі. 21.11.2019 року Сєвєродонецьким міським судом був винесений судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання заяви і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Їх дочка - [PERSON] , [INFO] , є інвалідом дитинства, має діагноз: ДЦП, спастична диплегія, рухові порушення І рівня за класифікацією GMFCS, функції руки II рівня за класифікацією MACS. Їй встановлена 2 група інвалідності з 05.09.2019 року безстроково. Дитина потребує постійного стороннього догляду, навчається у Кремінській обласній спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті з 03.03.2016 року і знаходиться на неповному державному забезпеченні. Крім цього, дитина потребує постійного медикаментозного та реабілітаційного лікування, два рази на рік проходить курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна у м. Трускавець. Позивач отримує доходи щомісяця на суму 2424,00 грн., що складається з: 860,00 грн. - щомісячна одноразова допомога при народженні; 1564,00 грн. - державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства 2 групи. Позивачка з дітьми є внутрішньо переміщеними особами та вимушені орендувати квартиру у м. Сєвєродонецьку. Орендна плата за квартиру з комунальними послугами складає в середньому 5300,00 грн. на місяць. Позивач в середньому на місяць на старшу дочку витрачає 15 000 грн., що включає в себе: - проїзд до навчального закладу (наймається таксі) - 2400,00 грн.; - необхідні ліки для дитини - 600,00 грн. - купівля одягу та засобів гігієни - 2500,00 грн. - продукти харчування - 3000,00 грн. - реабілітаційні заходи, масаж - 5000,00 (включається перебування на реабілітації); - послуги няні (обумовлені необхідністю догляду за дитиною) - 1500,00 грн. У зв`язку з цим позивач змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої непрацездатної дитини-інваліда [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 12000,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією, починаючи стягнення з дати подання заяви. На виконання ухвали суду від 27.01.2020 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги він визнає частково, а саме не згоден із заявленим розміром аліментів з наступних підстав. Відповідач має ряд захворювань, таких як: хронічний генний гепатит, біохімічно активний; виразкова хвороба ДПК в фазі ремісії; гастрофагеальна рефюксна хвороба; рефлюкс-езофагіт катаральний; додено-гастральний рефлюкс; хронічний гастродуоденіт в фазі нестійкої ремісії; гіпертонічна хвороба II стадії (гіпертрофія лівого шлуночка), II ступеня; ризик 3. ІХС; атеросклеротичний кардіосклероз; синусова тахікардія; СН І ст., ФКІІ. Лікування та профілактика вказаних захворювань потребує значних фінансових витрат. Окрім [PERSON] та [PERSON] , у відповідача є ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] (матір - громадянка [PERSON] ). На сина [PERSON] , [INFO] , він сплачує аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 20.11.2019 по 27.10.2036. Також у відповідача є непрацездатна матір - [PERSON] , [INFO] , яка проживає у м. Луганськ, яка потребує постійної фінансової підтримки від відповідача на придбання ліків, продуктів харчування, оплату комунальних послуг та інше. Відповідач зауважує, що він завжди брав та бере участь в утриманні дітей, завжди докладає зусиль на утримання та всебічний розвиток своїх дітей, організовує їх дозвілля. Кожен рік він забезпечував сім`ю путівками у санаторії системи СБУ (зокрема «Трускавець») і готовий забезпечувати у майбутньому. Крім того, відповідачу як учаснику бойових дій, неодноразово безкоштовно виділялися путівки МЦ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» (Трускавець, Україна), яка спеціалізується на лікуванні захворювання його доньки. Відповідач вважає, що зазначені у позові витрати на доньку є завищеними та необґрунтованими. Відповідач готовий сплачувати аліменти на користь позивача на двох дітей у розмірі однієї третини заробітку або на непрацездатну дитину-інваліда у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на особу, яка втратила працездатність. Представником позивача адвокатом Золотухіною І.В. було подано відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що вважає аргументи відповідача необґрунтованими і непереконливими. Зазначила, що витрати на утримання квартири, де на теперішній час проживає позивачка з дітьми, повністю несе позивачка [PERSON] . Відповідач спілкується з дітьми один раз в три тижні, що не можна назвати достатнім та регулярним. За останні 6 місяців відповідач тільки 5 разів відвіз дитину до школи у м. Кремінна, а потрібно 8 разів на місяць супроводити дитину до учбового закладу. Крім того, позивачка стверджує, що відповідач не надає будь-якої допомоги своїй матері, яка проживає у м. Луганськ. Відповідач приховує від суду свої реальні доходи та майно, яке записано на інших осіб. Відповідачем [PERSON] подані заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких він просив не брати до уваги відповідь представника позивача адвоката Золотухіної І.В. на відзив відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, до суду від її представника адвоката Золотухіної І.В. надійшла заява з проханням розглянути справу без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 144028 від 05.09.2019, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи з 05 вересня 2019 року, інвалідність з дитинства, має виражене обмеження життєдіяльності (ІІ ст.), інвалідність встановлена безстроково. Згідно з довідкою № 148 від 06.12.2019, виданою директором Кремінської спецшколи-інтернату, [PERSON] , [INFO] , навчається у 10-А класі Кремінської обласної спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату з 03.03.2016 і знаходиться на неповному державному забезпеченні. Згідно з довідками Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 21.11.2019, [PERSON] знаходиться на обліку в УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради та отримує щомісячну одноразову допомогу при народження 1-ї дитини у розмірі 860,00 грн. щомісяця, а також отримує соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 2 групи у розмірі 1564,00 грн. щомісяця. Згідно з копією договору оренди квартири від 25.09.2019, [PERSON] орендує квартиру у [PERSON] , розташовану за адресою: [ADDRESS] . Орендна плата складає 4000,00 грн. щомісяця. Строк оренди 11 місяців. Згідно з копією судового наказу, виданого Сєвєродонецьким міським судом від 21.11.2019 у справі № 428/13033/19, з [PERSON] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 236. Батьком якого вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з довідкою б/н, виданою начальником ФВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, з [PERSON] на користь [PERSON] утримуються аліменти згідно з виконавчим листом № 428/13033/19 від 21.11.2019 за період з 01.01.2020 по 29.02.2020 у розмірі 5789,27 грн. щомісяця та заборгованість по аліментам з 20.11.2019 року у розмірі 8085,83 грн. Згідно з довідкою б/н від 10.03.2020, виданою Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, полковнику [PERSON] , як учаснику бойових дій, та членам його родини, з метою лікування і реабілітації, ВМУ СБУ в період з 2015 по 2019 щорічно виділялися путівки до санаторіїв системи СБУ. Протягом 2017-2019 р.р. [PERSON] та члени його родини знаходилися на лікуванні у санаторії «Трускавець»: з 23.01.2017 по 05.02.2017 - [PERSON] , дружина та донька; з 03.09.2018 по 14.09.2018 - [PERSON] , дружина та донька; з 08.07.2019 по 24.07.2019 - [PERSON] , дружина, донька та син. Згідно з довідкою б/н, виданою Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, військовослужбовець полковник [PERSON] , [INFO] , учасник бойових дій, знаходиться на постійному безкоштовному медичному забезпеченні Військово-медичного управління Служби безпеки України (ВМУ СБУ) та диспансерному обліку у терапевта з діагнозом: хронічний криптогенний гепатит, біохімічно активний. Виразкова хвороба ДПК в фазі ремісії (ЕФГДС від 06.11.2019 р., помірна деформація). Гастроезофагеальна рефлексна хвороба. Рефлюкс-езофагіт катаральний. Додено-гастральний рефлюкс. Хронічний гастродуоденіт (Нр-негативний) в фазі нестійкої ремісії. Гіпертонічна хвороба II стадії (гіпертрофія лівого шлуночка), II ступеня; ризик 3. ІХС; атеросклеротичний кардіосклероз. Синусова тахікардія. СН Іст., ФКII. Хворий потребує постійне та довготривале лікування. Періодично планово безкоштовно лікується у медичних стаціонарах. Згідно з копією договору оренди жилого приміщення від 01.06.2019, [PERSON] орендує у [PERSON] квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . Строк дії договору з 01.06.2019 по 01.06.2025. Щомісячна плата за оренду складає 3000,00 грн. плюс оплата комунальних послуг по тарифам на момент оплати. Згідно з копією судового наказу, виданого Сєвєродонецьким міським судом від 23.03.2020 у справі № 428/2057/20 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 04.03.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від відповідача матеріальної допомоги на утримання їх повнолітньої непрацездатної доньки-інваліда. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо витрат позивача на утримання дочки у розмірі 15000,00 грн. на місяць, суд зазначає про таке. Позивач зазначає, що витрачає на проїзд дитини до школи у м. Кремінна 2400,00 грн. на місяць, адже потрібно 8 разів на місяць супроводити дитину до учбового закладу, однак на підтвердження вказаної обставини та своїх витрат позивач доказів суду не надала, проте надала довідку директора Кремінської спеціальної школи № 36 від 04.03.2020, згідно з якою її донька знаходиться на неповному державному забезпеченні, що передбачає, зокрема, цілодобовий догляд. На думку суду, за таких обставин витрати на проїзд викликають обґрунтований сумнів. Позивач зазначає, що витрачає на необхідні ліки для дитини 600,00 грн. на місяць, при цьому до позовної заяви додала квитанції на придбання ліків на суму 400,20 грн. за листопад 2019 року, 180,30 грн. за грудень 2019 року, 400,00 грн. за січень 2020 року, 813,50 грн. за лютий 2020 року. Отже, з наданих матеріалів справи судом вбачається, що позивачем не доведені щомісячні витрати на ліки для доньки саме у сумі 600,00 грн. на місяць. Позивач зазначає, що витрачає на купівлю одягу та засобів гігієни для дитини 2500,00 грн. на місяць та на підтвердження цих витрат до позовної заяви додала квитанції на придбання жіночого одягу на суму 882,40 грн. у лютому 2020 року. При цьому, з наданих квитанцій неможливо встановити, що одяг придбаний саме для доньки, а не будь-якої іншої особи жіночої статі. Отже, з наданих матеріалів справи судом вбачається, що позивачем не доведені щомісячні витрати на одяг та засоби гігієни для дитини у сумі 2500,00 грн. на місяць. Позивач зазначає, що витрачає на купівлю продуктів харчування для дитини 3000,00 грн. на місяць, однак на підтвердження цих витрат до позовної заяви не додала жодного доказу, а тому, не заперечуючи того факту, що позивач щомісячно витрачає певні кошти на харчування дитини, здійснення позивачем витрат на харчування доньки саме у такому розмірі викликає обґрунтований сумнів. Позивач зазначає, що витрачає на реабілітаційні заходи дитини та її масаж (включається перебування на реабілітації) 5000,00 грн. на місяць. Однак на підтвердження вказаних витрат позивач не надала жодного доказу, а тому суд вважає ці витрати не доведеними. Водночас позивачем до позовної заяви додано виписку з історії хвороби [PERSON] , яка проходила 12-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній реабілітаційній клініці Козявкіна м. Трускавця з 08.07.2019 по 02.08.2019. Однак згідно з довідкою б/н від 10.03.2020, виданою Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, полковнику [PERSON] , як учаснику бойових дій, та членам його родини, з метою лікування і реабілітації, ВМУ СБУ в період з 2015 по 2019 щорічно виділялися путівки до санаторіїв системи СБУ. Протягом 2017-2019 р.р. [PERSON] та члени його родини знаходилися на лікуванні у санаторії «Трускавець»: зокрема з 08.07.2019 по 24.07.2019 - [PERSON] , дружина, донька та син. Отже витрати позивача на реабілітацію у цей період викликають обґрунтований сумнів. Крім того, позивачем до позовної заяви додано рахунок від 05.02.2020 на оплату лікувальної путівки в ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» на суму 21690,00 грн. Втім, доказів оплати рахунку від 05.02.2020 позивачем суду надано не було. Рахунок-фактура не є доказом та підтвердженням сплати вартості лікувальної путівки, а є лише документом, який надається для сплати суми, зазначеної у рахунку-фактурі. Позивач зазначає, що витрачає на послуги няні (обумовлені необхідністю догляду за дитиною) 1500,00 грн. на місяць. Проте на підтвердження вказаних витрат позивач не надала жодного доказу, а тому суд вважає ці витрати не доведеними. Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що позивачем не доведено здійснення витрат на утримання повнолітньої непрацездатної доньки [PERSON] у сумі 15000,00 грн. на місяць, а також враховує, що відповідно до норм Сімейного кодексу України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 грн. на місяць. Водночас, задовольняючи позов частково та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи відповідач має на утриманні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , на користь яких [PERSON] на підставі судових наказів Сєвєродонецького міського суду зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі по 1/4 частці від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. А отже загалом відповідач сплачує аліменти на утримання двох синів 50 % свого заробітку. При визначенні розміру аліментів, суд також враховує, що як позивач, так і відповідач є внутрішньо переміщеними особами та змушені орендувати житло у м. Сєвєродонецьку, сплачуючи при цьому щомісячно орендну плату. Крім того, суд враховує і стан здоров`я платника аліментів, який згідно з довідкою б/н, виданою Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, знаходиться на диспансерному обліку у терапевта, потребує постійне та довготривале лікування, періодично планово безкоштовно лікується у медичних стаціонарах. Ураховуючи такі обставини, доводи відповідача про те, що коштів, які він заробляє, не вистачить на своє утримання, утримання своїх неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , а також на сплату аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітньої непрацездатної доньки [PERSON] у розмірі 12000,00 грн. щомісячно, заслуговують на увагу, оскільки в такому разі розподіл грошових коштів, зароблених відповідачем, між ним та його утриманцями буде несправедливий. Зважаючи на розмір заробітної плати відповідача, а також на те, що він утримує своїх двох неповнолітніх синів, суд вважає, що у разі стягнення з його доходу ще 1/6 частки на утримання повнолітньої непрацездатної доньки, залишок доходу відповідача, який залишиться йому на власні потреби, становитиме більш ніж встановлений Кабінетом Міністрів України прожитковий мінімум для працездатних осіб, а тому суд доходить висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої непрацездатної доньки. За таких обставин, ураховуючи, що повнолітня дочка відповідача потребує від нього матеріальної допомоги у зв`язку з тим, що хоча і досягла повноліття, але є особою з інвалідністю 2 групи та є повністю непрацездатною, а також матеріальне становище сторін, згідно з яким, на думку суду, відповідач має достатній заробіток і може надавати таку допомогу, але не надає її у добровільному порядку, з урахуванням інших утриманців та доводів відповідача, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial