Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 квітня 2009 року вони зареєстрували шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини розбіжності характерів та втрати почуття поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться з листопада 2016 року. Шлюбно-сімейні відносини припинені з 15 листопада 2016 року. Подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе. Примирення з відповідачем вона не бажає, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Дитина після фактичного розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Спору щодо поділу спільного сумісного майна на даний час не має. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справу без їх участі. Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД №084277, виданого 11.04.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 квітня 2009 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №133. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД №157146 від 08.10.2009 року, наявною в матеріалах справи. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до частин 1, 6 ст. 202 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примиритися і строк для примирення їй не потрібен. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.918640009 від 18.12.2017 року про сплату судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved