Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим , що з 25.09.1999р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 09.02.2002р.н., який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Оскільки відповідач [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, отримує постійний дохід та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, то позивачка звернулась до суду з позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 25.09.1999р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 09.02.2002р.н., який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, з дитиною не спілкується та не цікавить її життям. Оскільки відповідач [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, отримує постійний дохід приблизно у розмірі 4000грн. та відповідно має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, то вона вважає, що розмір аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн. щомісячно є достатньою сумою, яка обґрунтована витратами на дитину. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він не заперечує проти обовязку відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на утримання його неповнолітнього сина, однак не згоден з заявленим розміром аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки дійсно відповідач [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем, його дохід є нерегулярним та мінливим, а тому вважає за доцільне визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача [PERSON]. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи , суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суд кошти на утримання дитини (аліменти) присуджують у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Така ж позиція викладена й у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №322363, виданого 23.03.2016р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.09.1999р. за актовим записом №532, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ЕД №193115, виданого 19.02.2002р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, актовий запис №112, [PERSON] народився 09.02.2002р., батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.02.2016р. по цивільній справі №428/305/16-ц, шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 10.03.2016р.. Відповідно до довідки Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» №2538 від 07.07.2016р., [PERSON], 1982р.н., мешкає за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 11/87, з нею також мешкає син [PERSON], 2002р.н.. Відповідно до копії довідки про доходи №13213/12-14-13-01/20, виданої 06.10.2016р. Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області, [PERSON], фізична особа-підприємець, дійсно взятий на облік як платник податків до ДПІ в м. Сєвєродонецьку. Сума отриманого чистого доходу за період І-ІV кв. 2015р. складає 2139грн.. Відповідно до абз. 2 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», установлено у 2016 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень. Таким чином, судом встановлено, що з 25.09.1999р. по 10.03.2016р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 09.02.2002р.н., який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, отримує мінливий дохід, який відповідно до матеріалів справи за 2015 рік склав 2139грн., а отже середній місячний дохід відповідача [PERSON] за 2015 рік складав 178,25грн.. Доказів про те, що відповідач [PERSON] одержує більші доходи позивачкою [PERSON] суду не надано. Зазначене свідчить, що матеріальний стан відповідача [PERSON] не дозволяє йому сплачувати аліменти у зазначеному позивачкою розмірі 1000грн. щомісячно, оскільки дохід, який буде залишатись у відповідача [PERSON] після утримання з його доходу аліментів, які позивачка [PERSON] просить стягнути на утримання неповнолітнього сина, становитиме менше прожиткового мінімуму. До того ж позивачкою [PERSON] не надано суду жодних інших доказів того, що відповідач [PERSON] та має змогу з урахуванням свого матеріального становища сплачувати аліменти у розмірі 1000грн.. Таким чином, враховуючи встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років у розмірі 1531грн., та ту обставину, що розмір аліментів не може складати менше 30 відсотків від даного прожиткового мінімуму, то суд вважає, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 460грн. є достатнім та обґрунтованим для забезпечення розвитку дитини. Стосовно позиції представника відповідача [PERSON] щодо стягнення аліментів у частковому відношенню до доходу відповідача [PERSON], то суд зазначає, що оскільки відповідач [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем та не має постійного регулярного доходу, то у відповідності до вимог чинного законодавства України, аліменти на утримання дитини можуть бути визначені судом у даному випадку тільки у твердій грошовій сумі. А тому, з урахуванням віку , стану здоров'я та матеріального забезпечення дитини , з урахуванням матеріального стану відповідача, суд вважає необхідним стягувати з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 460грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачку [PERSON] звільнено від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 551,20грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial