Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що між сторонами 27.10.1990 за актовим записом № 5767 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданого 27.10.1990 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської міської ради народних депутатів. Сторони спільне господарство не ведуть протягом останніх десяти років, проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу, примирення між сторонами позивач вважає неможливим. Спір про розподіл майна не виникає. Донька, [INFO] від шлюбу є повнолітньою. До початку судового засідання позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути без його участі. Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У заяві відповідач зазначив, що спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні інтереси, різні погляди на життя. Примирення між сторонами відповідач вважає неможливим. Подальше спільне життя і збереження шлюбу відповідач вважає неможливим, суперечить інтересам сторін. Між сторонами спільне господарство не ведеться протягом останніх двадцяти років, сімейно-шлюбні відносини припинено протягом останніх двадцяти років. Неповнолітніх дітей немає. Спір про розподіл майна не виникає. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами 27.10.1990 за актовим записом № 5767 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданого 27.10.1990 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської міської ради народних депутатів. Тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, спір про розподіл майна не виникає. Непонолітніх дітей немає. Із встановлених обставин справи випливають правовідносини щодо припинення шлюбу між сторонами. До цих правовідносин підлягають застосуванню норми ст.ст. 105, 110, 112 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Примирення сторін є неможливим. Між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними є неможливим і суперечить інтересам подружжя, тому суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Зі змісту заяви, наданої відповідачем суду вбачається те, що він позов визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. На підставі викладеного,

Outcome: approved