Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно за законом та просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на: - житловий будинок за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, селище Затока, вул.. ім. Заріпова, буд. 63/2 частка 1, (яка складала 9/25 від загальної площі будинку за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, селище Затока, вулиця ім. Заріпова, буд. 63); - земельну ділянку площею 0,030 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, селище Затока, вул.. ім. Заріпова 63/2. Свої позовні вимога [PERSON] обґрунтовує тим, що 21.12.2009 року померла її мати [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована та фактично мешкала в місті Білгород-Дністровському по вул.. Лесі Українки, буд. 52. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку загальною площею 228,1 кв.м., житловою площею 168,5 кв.м., за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, селище Затока, вул.. ім. Заріпова, буд. 63, та земельної ділянки площею 0,030 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою Одеська область, м. Білгород-Дністровський, селище Затока, вул.. ім. Заріпова, буд. 63/2. До державної нотаріальної контори [PERSON] звернулася пізніше встановленого строку, проте вважається такою, що прийняла спадщину оскільки проживала з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте в реєстрації право власності [PERSON] було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Саме тому, посилаючись на положення статей 1216, 1217, 1258, 1268, 1270 ЦК України, [PERSON] зазначає, що для оформлення права власності на спадкове майно за законом та захисту своїх спадкових прав, немає іншого способу, як звернення до суду з позовною заявою. Позивачка у судове засідання не зявилась, її представник [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглянути позов без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, його представник [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його присутності, проти позовних вимог не заперечує. Згідно з ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2009 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 207525, актовий запис № 698, складений відділом РАЦС по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції. За життя померла Заповіт не складала. З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 067920 від 24.08.1999 року, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] була власницею земельної ділянки № 63/2 по вул.. Заріпова в смт Затока, площею 0,030 га, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку (присадибна ділянка). У відповідності з п.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк. З довідки КП «ЖЕО-№1» від 20.02.2017 року № 279, вбачається, що на момент смерті спадкодавець була зареєстрована разом з позивачкою в будинку № 52 по вул.. Лесі Українки в м. Білгород-Дністровському. На запит суду Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою була надана копія спадкової справи (№ 40/2017) померлої [PERSON], заведеної на підставі заяви позивачки про прийняття спадщини після смерті матері. Ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7\~за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Згідно з п.4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання установчих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту вказаного майна. Проте, державний нотаріус [PERSON] 21.02.2017 року надала позивачці письмову відповідь про неможливість видачі їй свідоцтв про право на спадщину за законом на частку житлового будинку та земельних ділянок після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.п.23, 24), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст.1272 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладені обставини справи та аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON], оскільки її вимоги обґрунтовані та спрямовані на захист спадкових прав.

Outcome: approved