Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 7 225,00 грн., 3% річних за 4 місяці 72,25 грн. та по 18,06 грн. за кожний місяць до дня винесення рішення, індекс інфляції за лютий-травень 2014 року та до винесення рішення суду, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката по підготовці позовної заяви до суду у розмірі 700,00 грн. та надання юридичної допомоги в сумі 1 000,00 грн., моральну шкоду (без зазначення її розміру), а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що 01.02.2014 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] кошти у розмірі 7 225,00 грн., які позивачка зняла зі своєї кредитної картки в ВТБ банку. В свою чергу відповідачка пообіцяла повертати кошти кожного місяця до повного погашення боргу. Однак, в порушення даних обіцянок боржниця жодного разу кошти позивачу не повернула, на неодноразові вимоги погасити борг не реагувала, уникала з позивачкою зустрічей, у зв'язку з чим, остання вимушена звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх порушених прав. У судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснивши, що борг визнає, але не має змоги його погасити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано розписку від 01.02.2014 року, згідно якої [PERSON] отримала в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 7 225,00 грн., із зобов'язанням повернути їх до травня місяця (а.с.26). Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, а ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем було надано суду розрахунок суми 3% річних за 12 місяців - 216,75 грн.; за 1 місяць - 18,06 грн.; за 4 місяці, які склали 72,25 грн., індекс інфляції за лютий 2014 рік - 106,6 %; за березень 2014 рік - 102,2 %; за квітень 2014 рік - 103,3 %. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, адже неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє від їх виконання, але підлягають частковому задоволенню, і з відповідача повинна бути стягнута сума заборгованості за договором позики у розмірі 7 225,00 грн., сума 3% річних у розмірі 72,25 грн. Що стосується боргу з розрахунку 3% річних по 18,06 грн. за кожний місяць до дня винесення рішення, та індексу інфляції за лютий-травень 2014 року та до винесення рішення суду, то суд вважає за необхідне відмовити в цій частині вимог, адже в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, позивачем не здійснено та не доведено розрахунок цієї заборгованості. Адже у відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката при підготовці позовної заяви до суду у розмірі 700,00 грн. та надання юридичної допомоги у сумі 1 000,00 грн., то суд вважає за необхідне в цій частині вимог також відмовити за недоведеності позовних вимог, адже в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували ці обставини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені ним судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, які складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial