Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 06.06.2009 року між сторонами був укладений шлюб, який наразі існує лише формально; від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх синів: Данііла, [INFO] та Єгора, [INFO]; сімейне життя сторін не склалося через поведінку відповідача, котрий через вживання спиртних напоїв вчинив злочин, за який наразі відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Вказана позовна заява надійшла до суду до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», однак, згідно з п.9 Прикінцевих і перехідних положень ЦПК України, з урахуванням змін, внесених вищевказаним Законом України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито (порушено) до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом, то ж дана позовна заява розглянута згідно з нормами цивільного процесуального законодавства діючими на даний час. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з вищевикладених підстав, на примирення не згодна, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Тищенко». Відповідач [PERSON], який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснив, що не заперечує проти задоволення позову та розірвання шлюбу з [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 06.06.2009 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №50 (а.с.6). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх синів: Данііла, [INFO] та Єгора, [INFO], які проживають разом з матір»ю в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Ломоносова,2 (а.с.5,7,8). Згідно з вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.09.2015 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. Наразі [PERSON] відбуває покарання в Кагарлицькій виправній колонії №115 (а.с.21,23). Таким чином, сторони на даний час подружніх відносин не підтримують, спільних інтересів, а також спору щодо майна та визначення місця проживання дітей не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей, а тому наявні підстави для задоволення даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved