Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 04.11.2011 і зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №69, а також про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через різного роду непорозуміння, різні погляди на життя. У відносинах відсутнє порозуміння та повага, оскільки відповідач систематично зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого він перестав забезпечувати утримання дітей та допомагати позивачці вести домашнє господарство. Оскільки діти від шлюбу проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні, з відповідача також підлягають стягненню аліменти. Вказаний позов [PERSON] надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 17.06.2021 р. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 07.09.2021 судом надано сторонам строк для їх примирення тривалістю один місяць та зупинено провадження в справі. (ухвала Володимирецького районного суду Рівненської області від 07.09.2021). Ухвалою Володимирецького районного суду від 11 жовтня 2021 року поновлено провадження в справі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Просила шлюб розірвати, оскільки збереження сім`ї і подальше спільне поживання з [PERSON] неможливе. Єдиний вихід - розлучення. Також просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, і до досягнення ними повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що сім`ю можна зберегти, надавши строк для примирення. Також зазначив, що постійно матеріально допомагає дітям, тому позовні вимоги про стягнення аліментів є безпідставними. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2011 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №69. (копія свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 04.11.2011) Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. (ч.2 ст.112 СК України) У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторонам надавався строк для примирення, однак позивачка миритися не бажає, не підтримують сімейні відносини, проживають окремо і є підстави для його розірвання. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просить після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . Також встановлено, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження останніх, серії № [NUMBER] , № [NUMBER] . У відповідності до ч.4 ст.29 Цивільного Кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Діти проживають спільно з позивачкою та перебувають на її утриманні, і спору з цього приводу між батьками немає. Відповідно до статей 180-183 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене та з врахуванням вищенаведених правових норм і заявлених позивачем вимог, враховуючи наведені обставини і те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, засад справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд приходить до висновку, що розмір аліментів 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, є достатнім для забезпечення невідкладних потреб дитини, її харчування, навчання, лікування, оздоровлення, придбання одягу, інших необхідних матеріалів та не створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 17 червня 2021 року.

Outcome: approved