Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом. У підтвердження своїх вимог позивач покликається на те, що 20.01.1972 року [PERSON] та [PERSON] , котрі були подружжям, набули у власність кожен по Ѕ частині житловий будинок [ADDRESS] , що стверджується договором купівлі-продажу. [INFO] помер [PERSON] і після його смерті Ѕ частину вищезгаданого будинку фактично успадкувала його дружина [PERSON] та остання померла [INFO] , котра на випадок своєї смерті ще 28.05.2013р. склала заповіт, відповідно до якого все своє майно яке належатиме їй на праві власності і, на що за законом матиме право, заповіла своїй внучці позивачу в справі [PERSON] . Позивач зверталась у Самбірську державну нотаріальну контору із приводу спадкування житлового будинку [ADDRESS] , однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки дане будинковолодіння перебуває у власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно від 15.08.2007 року. Підставою передачі цього майна у власність [PERSON] було рішення V сесії V демократичного скликання Дублянської селищної ради №63 від 27.06.2007 року «Про перереєстрацію житлового будинку в [ADDRESS] » на підставі заяви [PERSON] . Відтак позивач вважає, що дане рішення №63 є незаконним та підлягає скасуванню так само як і Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.08.2007 року, відтак, за нею слід визнати право власності на 5/6 частин житлового будинку [ADDRESS] , а також встановити факт родинних відносин, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям. У ході судового провадження позивач уточнила позовні вимоги, - просила замінити Дублянську селищну раду на її правонаступника Новокалинівську міську раду Самбірського району Львівської області, а також скасувати державну реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала вимоги позову та посилалася на викладені обставини у позовній заяві та в наступному письмовому зверненні до місцевого суду. Аналогічно її представник адвокат Дашинич І.Б. підтримував вимоги позову та наполягав на його задоволенні повністю. Представник відповідача Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області Пенюк А.Є. у судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення, оскільки є правонаступником Дублянської селищної ради, котра листом №02-13/841 від 03.10.19р. позов визнала повністю. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] , адвокат Семкович С.М., позов заперечив повністю, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю, просила такий задовольнити. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до переконання, що у позові [PERSON] до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування незаконного рішення, скасування права власності та визнання права власності на спадкове майно слід відмовити повністю за недоведеністю правильності позиції сторони позивача та за безпідставністю з наступних міркувань і, при цьому суд виходить із далі встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин: У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними положеннями ЦПК України є обов`язком суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом установлено, що рішенням п`ятої сесії п`ятого демократичного скликання Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області 27.06.2007 року №63 вирішено надати дозвіл [PERSON] на перереєстрацію житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] ; Самбірському МБТІ провести перереєстрацію цього житлового будинку та видати Свідоцтво про право власності на [PERSON] . Як наслідок 15.08.2007 року Дублянською селищною радою Самбірського району Львівської області [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, - житловий будинок [ADDRESS] . Самбірським БТІ 11.09.2007 року таке право власності зареєстроване в Реєстрі за №19938556. Як убачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.12.2017 року, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до заповіту, посвідченого Дублянською селищною радою 28.05.2013 року, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, що належатиме їй на день смерті і на що за законом матиме право, своїй внучці [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Водночас ст. 1219 ЦК України регламентовано, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права. Із урахуванням вищенаведених норм Цивільного Закону вбачається, що бабі позивача [PERSON] на день смерті не належало право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Напротивагу цьому стороною позивача не представлено жодних належних та допустимих доказів, що [PERSON] як спадкоємцем і свого роду правонаступником за заповітом не реалізоване право на спадкування цього спірного майна, котре могло бути у межах обсягу спадкової маси, а також не було реалізоване за життя спадкодавцем якщо включало в себе процесуальні права та обов`язки заповідача [PERSON] . Цього не доведено ні за представленими суду матеріалами, ані в судовому засіданні нічим не підтверджено, що із 27.06.2007 року - часу прийняття спірного у цивільній справі рішення Дублянською селищною радою за №63 «Про перереєстрацію житлового будинку в [ADDRESS] » на підставі заяви [PERSON] про фактичне оформлення права власності за нею до 01.12.2017 року - часу смерті спадкодавця [PERSON] , - що остання знала чи могла знати про існування спірного у цій цивільній справі рішення ради та порушити це питання із [PERSON] , котра однаково як і позивач є її внучкою. Тому суд не вважає порушеним право на спадкування позивача [PERSON] , оскільки таке право на оскарження вищевказаних нормативних актів відповідача Дублянської селищної ради (тепер Новокалинівської міської ради) за життя із 2007 року по час смерті 2017р. могла мати [PERSON] , а за приписами Цивільного кодексу не передбачено спадкування прав спадкодавця на звернення до суду за захистом своїх прав. Оскільки суд прийшов до висновку про недоведеність і безпідставність позиції позивача стосовно спадкування неналежного формально спадкодавцеві майна і в позові про визнання за [PERSON] в порядку спадкування права власності на 5/6 частин житлового будинку [ADDRESS] відмовляє, тому за встановлених обставин суд вважає помилковим посилання позивача в даному спорі на ст. ст. 392, 393 ЦК України, якими урегульовано питання захисту права власності. У тому числі як наслідок суд відмовляє у задоволенні наступних позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, про скасування державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] на спірний житловий будинок [ADDRESS] , оскільки такі вимоги позивача по суті є похідними в спорі про спадкування. Також судом вважається невірною позиція позивача стосовно встановлення факту родинних відносин, що її дід та баба [PERSON] та [PERSON] відповідно були подружжям із далі викладеного. Судом із позиції позивача не з`ясовано, які реально її права порушені відповідачами, а також те, чи є метою пред`явлення позову позивачем [PERSON] захист (відновлення) її прав і законних інтересів і чи можливо при обраному нею способі захисту відновити (захистити) її права. За змістом ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість пред`явлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою. Посилання позивача на те, що фактично власником житлового будинку [ADDRESS] була [PERSON] судом не досліджувалось вказаного у позові, що на час її смерті на це майно відкрилася спадщина не заслуговує на увагу в цьому цивільному спорі, оскільки на день її смерті [INFO] дане будинковолодіння документально із 2007 року перебувало у власності іншої особи, - [PERSON] на підставі рішення Дублянської селищної ради від 27.06.2007 року №63, і померла [PERSON] мала б знати про це, однак за життя не порушувала питання про скасування того рішення та визнання за нею права власності на спірний будинок. Тому, оскільки суд прийшов до переконання, що позивач [PERSON] не вправі оскаржити зазначене рішення відповідача Дублянської селищної ради, разом з тим поза увагою не може залишатись зазначене вище спірне питання, котре фактично знівелювало Договір купівлі-продажу від 20.01.1972 року та ним очевидно невірно вирішено питання переходу (перереєстрації як у ньому вказано) права власності, однак судом зазначені обставини не досліджувались, бо як було вказано раніше порушила спір позивач [PERSON] , котра не довела, що наділена цивільною процесуальною правосуб`єктністю, і дане спірне питання може бути лише питанням окремого розгляду та реагування стосовно законності дій тоді посадових осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Разом з тим суд критикує позицію про визнання позову відповідачем Дублянською селищною радою і тепер у судовому засіданні правонаступником Новокалинівською міською радою Самбірського району, оскільки таке є цілком невмотивованим, без посилання на будь-які аргументи. Із приводу вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин між померлими особами, то суд відзначає наступне: Відповідно до ст. 11 ЦК України всі права і обов`язки фізичної особи припиняються із її смертю. Оскільки цивільна правоздатність виникає у момент народження фізичної особи і припиняється у момент її смерті, обидві особи, родинні відносини між якими просить встановити позивач, не мають цивільної правоздатності та не є учасниками цивільних правовідносин. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Тобто, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Між померлими не може бути ніяких прав, зміни або припинення особистих чи майнових прав. Таким чином заява [PERSON] у цій частині не відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України, оскільки факт родинних відносин встановлюється між заявником та іншою фізичною особою, яка померла, а не між двома померлими особами, як зазначено у зверненні, що законом взагалі не передбачено. Ураховуючи все раніше наведене про відсутність у [PERSON] права на оскарження рішення Дублянської селищної ради №63 від 27.06.2007 року, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.08.2007 року та як наслідок підстав для спадкування після смерті [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вцілому позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів на їх підтвердження, - а тому в задоволенні позову суд відмовляє повністю.

Outcome: dismissed