Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Рахівської РДА про визнання батьківства та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вона проживала однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу з грудня 2010 року до осені 2012 року. Від спільного проживання в них народилася дочка, [PERSON], [INFO]. Відповідач є її батьком. Однак, ним не було подано в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України. Після досягнення дочкою трьохмісячного віку відповідач покинув сім'ю. Допомоги на утримання дитини він не надає, хоча зобов'язаний це робити. На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку і отримує незначні кошти на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. [PERSON] має можливість надавати кошти на утримання дочки, оскільки є працездатного віку та сезонним робітником і має нерегулярний заробіток. Інших дітей у відповідача немає, тому вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання дочки в сумі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного просила визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON], [INFO], внести наступні зміни до актового запису №23 від 9 липня 2012 року про народження дитини [PERSON], [INFO]: у відомостях про батьківство, батьком дитини вказати - [PERSON] та стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в сумі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, нею подана заява, в якій вона просить справу слухати в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. [PERSON] пояснив, що дійсно проживав із позивачкою однією сім'єю, без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Тому повністю визнає себе батьком дитини. Однак не погоджується з розміром аліментів, які просить стягнути з нього позивачка, оскільки не спроможний буде сплачувати 1000 гривень щомісячно, бо на утриманні має іншу сім'ю - дружину [PERSON] та сина [PERSON], 2014 року народження. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Рахівської РДА Валькіна Н.Д. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, взявши до уваги їх заперечення, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка проживала однією сім'єю з [PERSON] з грудня 2010 року без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON]. Батьком дитини зазначено [PERSON], матір`ю - [PERSON]. Реєстрацію народження дитини проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, де батько записаний зі слів матері за її прізвищем на підставі заяви матері. Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяв батьків, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Факт батьківства відповідача в судовому засіданні не заперечується ним самим, і підтверджується його поясненнями про спільне проживання позивачки [PERSON] із ним, [PERSON]. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. З урахуванням визнання відповідачем свого батьківства відносно дитини [PERSON], [INFO], суд вважає, що позовні вимоги в цій частині позову підлягають до задоволення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що наразі дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач, на порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка з дитиною проживає в будинку батьків, ніде не працює. Сама виховує та утримує дитину. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Квасівської сільської ради №1701 від 15 жовтня 2014 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, а також, що за твердженням позивачки відповідач не має постійного доходу, що підтвердив і останній, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Разом з цим, відповідач на заперечення позовних вимог в частині стягнення аліментів надав суду докази стосовно свого сімейного та матеріального становища. Зокрема, довідкою виконавчого комітету Видричанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №68 від 28 січня 2015 року стверджено, що [PERSON] має на утриманні іншу сім'ю: дружину [PERSON] та сина [PERSON], 2014 року народження. Тому, виходячи із принципу розумності та справедливості, враховуючи наявність у відповідача інших утриманців, суму аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд визначає у розмірі, 500 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до частково задоволення. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 17 листопада 2014 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Питання відшкодування судових витрат в користь позивачки, останньою не ставилося. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial