Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина, [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше встановленого прожиткового мінімуму на час сплати починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], а також додаткові витрати на дитину в сумі 9477 грн.; допустити негайне виконання рішення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Позов обґрунтований такими обставинами. З 20.11.2010 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON]. 30.08.2013 року шлюб між ними було розірвано. Малолітній син проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. З січня 2012 року сторони проживають окремо. З цього часу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання сина. Крім того, з січня 2012 року позивач витратила на дитину 19295 грн., які вона відносить до додаткових витрат на дитину, половину з яких має сплатити відповідач. У зв'язку з цим вона змушена була звернутися до суду з позовом. У додаткових поясненнях до позовної заяви позивач також зазначила, що проживає із сином та своєю матір'ю і бабусею. Оскільки відповідач залишив її із 1.5 місячною дитиною, вона змушена була вийти достроково із декретної відпустки на роботу, її мати доглядає за онуком та ніде не працює. Таким чином, у позивача на утримання перебуває також мати і літня бабуся, тягар оплати комунальних послуг теж лежить на неї. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача позов визнав частково, зазначив, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 516 грн.; що стосується додаткових витрат, то погодився зі сплатою лише додаткових витрат, пов'язаних із придбанням лікарських засобів згідно з призначенням лікаря та наданих позивачем квитанцій. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано за заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31.07.2013 року, яке набрало законної сили 30.08.2013 року. [INFO] від зазначеного шлюбу народилася дитина [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 06.12.2011 року Другим Малиновським відділом державної РАЦС Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 1104. Малолітній [PERSON] проживає разом із позивачем, знаходиться на її утриманні. Згідно з довідкою від 02.09.2014 року № 460 [PERSON] працює на посаді старшого лаборанта в ОНУ ім. І.І. Мечникова, загальна сума її доходу за період з березня по серпень 2014 року склала 10467,12 грн., з них сума податку - 1333,27 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитини, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з довідкою про доходи № 7/ф-142 від 24.09.2014 року [PERSON] працює на посаді старшого інспектора ДПС УДАІ ГУМВС України в Одеській області, за період з березня по серпень 2014 року його нарахована заробітна плата загалом склала 12338,53 грн., а за вирахуванням податків - 10450,17 грн. Що стосується посилань представника відповідача на те, що відповідач постійно проживає разом з непрацездатною бабусею - інвалідом, яка потребує витрат на лікування, суд не враховує цей факт при визначенні розміру аліментів з огляду на таке. Надані представником відповідача суду довідка про реєстрацію місця проживання відповідача у м. Чернігові за однією адресою разом із бабусею [PERSON], довідка МСЕК про присвоєння [PERSON] ІІ групи інвалідності, а також витяг з медичної картки [PERSON] не підтверджують той факт, що [PERSON] перебуває на утриманні відповідача. До того ж суду надано довідку про те, що [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком. Таким чином, враховуючи той факт, що відповідач працевлаштований та має постійний заробіток, судом не встановлено підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 1 ст. 184 СК України, відповідно до якої, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням вимог ст. 182 СК України суд вважає за необхідне присудити позивачу аліменти на утримання дитини в розмірі ? від заробітку (доходу) відповідача. Що стосується позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину, то суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. На підтвердження своїх вимог позивач надала суду копії квитанцій та чеків на загальну суму 19295 грн. за період з січня 2012 року. Разом із тим, аналіз змісту цих чеків дає суду змогу зробити висновок, що вони охоплюють усі витрати, пов'язані із забезпеченням життєдіяльності та утриманням дитини. Як додаткові витрати суд розцінює лише витрати на придбання лікарських засобів для дитини на загальну суму 477,91 грн. (коензім 92 грн., пейдолакс 67,70 грн., бепантен 61,65 грн., ехінацея 108 грн., лактобакторин 39,65 грн., дуфалак 61,16 грн., укріпна вода 47,75 грн.) згідно з призначенням лікарями, що підтверджується наявними у матеріалах справи чеками, половина з яких, а саме 238,95 грн. має бути сплачена відповідачем. Стосовно додаткових витрат позивач у зв'язку з придбанням сумішей штучного годування, суд зазначає, що позивач не надала суду належних доказів на підтвердження того, що дитина перебувала на штучному годуванні. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позов [PERSON] належить частково задовольнити.

Outcome: partial