Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна. [PERSON] в своїй позовній заяві посилається на те, що з жовтня 2003 року по січень 2014 р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час спільного проживання ними була куплена трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 62,1 кв. м. яка була оформлена на відповідача. Просила визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю, визнати за нею ? частки вказаної квартири, за відповідачем ? частки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила, просить визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю, визнати за нею та відповідачем право власності по ? частці вказаної квартири . Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден з доводами позивача. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 жовтня 2003р. був зареєстрований шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON], який був розірваний 29 січня 2014 року на підставі рішення Краматорського міського суд. Сторони цей факт не оспорюють. 10 травня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори, відповідач [PERSON] став власником трикімнатної квартири [ADDRESS] Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів. Згідно з ст. 57 Сімейного кодексу України, до майна, що є особистою приватною власністю дружини або чоловіка відносяться: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Частиною 1 ст. 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як передбачено ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. ' Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 71 Сімейного Кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. При таких обставинах, суд вважає за можливе визнати спільним сумісним майном трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 62,1 кв. м. за [PERSON] та [PERSON], визнати за кожним право власності по 1/2 частки вказаної квартири. Позивач у судовому засіданні не заявила про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved