Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить\~\~суд визнати\~за нею право власності на земельну ділянку площею 1,3534 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0517 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №649830 від 02.12.2002 року; земельну ділянку площею 2,0716 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0076 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №649830 від 02.12.2002 року; майновий пай майна колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Ковалівське» (с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області), частка якого визначена в розмірі 16104 грн. або 0,36 відсотків, в\~\~порядку спадкування за законом\~\~після смерті [PERSON], який помер 24.05.2005 року.\~\~\~ \~\~\~ Позовні вимоги мотивують\~тим, що\~\~вона\~\~прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON]у судове засідання не з»явилися, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримали. Відповідач [PERSON] сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено наступні обставини. Батьками позивача [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) А.М. були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії ІІ-УР №951437, виданим 28.10.1960 року [PERSON] сільською радою Монастириського району Тернопільської області. Згідно ксерокопії державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №649830 від 02.12.2002 року, [PERSON] (матері позивача) належала земельна ділянка загальною площею 3,42 га в межах згідно з планом, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до якої входить земельна ділянка площею 1,3534 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0517 (витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.12.2015 року) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області; земельна ділянка площею 2,0716 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0076 (витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.01.2016 року) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № №649830 від 02.12.2002 року на час розгляду справи втрачений, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (тираж № 9 (7141) від 04.03.2016 року) розміщено оголошення. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-ХІ № 004841 від 25.06.2002 року [PERSON] має право на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Ковалівське» (с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області), частка якого визначена в розмірі 16104 грн. або 0,36 відсотків. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №147719, виданого 26.12.2003 року [PERSON] сільською радою Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] померла 25.12.2003 року в с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № №649830 від 02.12.2002 року та пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Ковалівське» в розмірі 16104 грн., яку прийняв її чоловік батько позивача [PERSON], нотаріально не оформивши своїх спадкових прав. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно довідки №792, виданої 09.10.2015 року виконкомом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, на час смерті [PERSON] разом з нею проживав її чоловік (батько позивача) [PERSON]. [PERSON] помер 24.05.2005 року в с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області, про що видано свідоцтво про смерть серії І-ИД № 006228 від 25.05.2005 року. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку площею 1,3534 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0517 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області; земельну ділянку площею 2,0716 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0076 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Ковалівське» (с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області), частка якого визначена в розмірі 16104 грн. або 0,36 відсотків. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки №148, виданої 16.02.2016 року виконкомом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, на час смерті [PERSON], померлого 24.05.2005 року, його дочка (позивач) [PERSON] була зареєстрована і проживала разом з ним. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори №108/01-16 від 16.02.2016 року). Як вбачається зі змісту інформаційних листів Монастириської державної нотаріальної контори №254/01-16 від 05.04.2016 року, 253/01-16 від 05.04.2016 року нотаріальною конторою спадкові справи до майна померлої 25.12.2003 року [PERSON] та до майна померлого 14.05.2005 року [PERSON] не заводились. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю [PERSON] на праві власності належала: земельна ділянка площею 1,3534 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0517 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області; земельна ділянка площею 2,0716 га, кадастровий номер 6124285600:01:001:0076 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Ковалівське» (с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області), частка якого визначена в розмірі 16104 грн. або 0,36 відсотків, позивач є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за законом після померлого 24.05.2005 року [PERSON]

Outcome: approved