Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Дніпропетровської міської ради у якій просить суд визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], та після смерті якого відкрилася спадщина на ? частку квартири [ADDRESS]. Після смерті чоловіка вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, зареєстрована у спірній квартирі, здійснює оплату усіх комунальних платежів та користується квартирою за призначенням. Проте, вона не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказану частку квартири, у видачі такого свідоцтва постановою нотаріуса їй було відмовлено, оскільки її чоловік [PERSON] за життя не зареєстрував за собою право власності на ? частку квартири, яка була набута ним за договором дарування від 14.09.2006 року. Її донька [PERSON] не заперечує проти визнання за нею права власності на частку квартири після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник підтримали пред'явлений позов та посилаючись на викладені у ньому обставини просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та посилалася на обставини викладені у письмових запереченнях проти позову. Представник Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового засідання. Третя особа - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила позов задовольнити. Зауважила на тому, що вона відмовляється від своєї частки у спадщині після смерті батька на користь своєї матері [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 23.10.1996 року квартира [ADDRESS] належить наступним особам: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зазначена квартира розташована на 4 поверсі п'ятиповерхового житлового будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 28,2 кв.м. Загальна площа спірної квартири становить 43,9 кв.м. 14 вересня 2006 року між [PERSON] та її сином [PERSON] було укладено догові дарування частини квартири згідно з яким [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS]. Цей договір дарування було посвідчено державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Криворотько В. та зареєстровано в реєстрі за № 1-4199. За життя зазначений договір дарування [PERSON] не зареєстрував в органі державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. [PERSON] помер [INFO] в м. Дніпропетровську, та після його смерті відкрилася спадщина на ? частку спірної квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] залишилися його дружина [PERSON] та донька [PERSON], які на час відкриття спадщини були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем у спірній квартирі. У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, але постановою державного нотаріуса Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 04.12.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] їй було відмовлено через те, що на момент смерті спадкодавця договір дарування від 14.09.2006 року не був зареєстрований в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] не складав заповіту, а позивач у справі є в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що позивачка була зареєстрована та постійно проживала у спрій квартирі з її померлим чоловіком, з яким вони перебували у зареєстрованому шлюбі. З ними також проживала і їхня спільна донька [PERSON] Після смерті чоловіка позивачка здійснювала утримання квартири, оплачувала комунальні послуги. У визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк вона звернулася до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка та їй не було видано свідоцтво про право на спадщину на частку спірної квартири у зв'язку із відсутністю державної реєстрації договору дарування. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки вона є спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка, а її доводи підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями сторін, а також наданими суду письмовими доказами, у зв'язку з чим, суд вважає правомірною та обґрунтованою вимогу [PERSON] про визнання за нею права власності на частку спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved