Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має спільну дитину з відповідачем - [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року з відповідачем припинено шлюбні відносини і вони мешкають окремо. Матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає. На підставі вищевикладеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частині від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та вони не проживають разом. Дитина мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 12 березня 2015 року (а.с.5). Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, а також те, що відповідач не надав суду доказів того, що в нього на утриманні знаходяться непрацездатні батьки, інші діти, непрацездатна дружина, або, що з нього стягуються кошти на підставі виконавчих листів. Згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved