Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення боргу за договором позики. В позові вказувала, що 21.08.2013 року позичила [PERSON] 10200,00 грн. строком до 01.10.2013 року про що він надав розписку, яка знаходиться у неї. Однак у зазначений у розписці термін [PERSON] гроші не зміг повернути та пояснив, що для цього є поважні причини. При зустрічах та в телефонних розмовах [PERSON] запевняє, що обов'язково розрахується, але під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання. З даного приводу звернулася із заявою у Вижницький РВ УМВС України у Чернівецькій області, за результатами розгляду її заяви ДІМ Дорубець С.В. зробив висновок від 15.09.2014 року та рекомендував звернутися до суду у приватному порядку. Просила стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики в сумі 10200,00 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі, у разі неявки належним чином повідомленого відповідача згідна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2013 року [PERSON], [INFO] надала у позику [PERSON], [INFO] 10200,00 грн., які останній зобов'язався повернути у вересні 2013 року, що підтверджується його розпискою. Строк виконання зобов'язання настав, а [PERSON] грошей не віддає, на неодноразові звернення відповіді не дає, кошти в сумі 10200,00 грн. не повертає, про причини невиконання зобов'язання не зазначає. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] не виконав взятий на себе обов'язок відносно повернення грошових коштів, позов щодо стягнення боргу підлягає задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.15, 16, 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved