Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення частки у спадковому майні та про визнання права власності на 34/48 частки будинку в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 14 травня 1976 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. 26 квітня 2001 року шлюб між ними було розірвано. 17 квітня 2007 року помер батько позивача [PERSON], який ще за життя, 20 січня 1995 року, склав заповіт, яким все майно заповів своїм дітям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді будинку за адресою: вул.. Баранника (Дзержинського), 27 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Позивач та її брати звернулися до нотаріуса з метою прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину не отримували, оскільки в будинку проживала мати позивача. 4 жовтня 2015 року померла мати позивача [PERSON]. Ще за життя, 27 квітня 2013 року, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все майно позивачу. Після її смерті залишилося спадкове майно у виді ? частки вищевказаного будинку, як частка у спільному майні подружжя, проте після смерті чоловіка ця частка не була виділена. Після смерті матері позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте постановою від 14 квітня 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки надані документи не дають можливості визначити частку у майні, яке належало спадкодавцю. Окрім того на момент смерті батька мати була непрацездатною, а тому мала право на обовязкову частку у спадковому майні та її обовязкова частка складала 3/48 частини будинку. Усього частка позивача у спадковому майні складає 34/48 частки та по 7/48 частки у кожного з братів. На підставі вищевикладеного позивач просила суд визначити частку у спадковому майні, що належала її матері, [PERSON] у будинку №27 по вул..Баранника (Дзержинського) у м.Верхньодніпровськ як 24/48 частки будинку; визначити, що обовязкова частка [PERSON] у спадковому майні після смерті [PERSON] у будинку № 27 по вул..Баранника (Дзержинського) у м.Верхньодніпровськ складає 3/48 частки; визначити, що після смерті батька [PERSON] частки у спадковому майні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] складають по 7/48 частки; визнати за позивачем право власності на 34/48 частки будинку та земельної ділянки № 27 по вул..Баранника (Дзержинського) у м.Верхньодніпровськ в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що дійсно у батьків був будинок, який вони набули за час шлюбу. Батько склав заповіт на всіх трьох дітей, а мати лише на неї. Після смерті батька не було виділено частку матері, тому зараз не можливо оформити спадкові права у нотаріуса. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 20 лютого 1956 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). 14 травня 1976 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та у звязку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на «Гаркуша», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.10). 17 квітня 2007 року помер [PERSON] батьком позивача (а.с.12). За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Заповіт посвідчений 20 січня 1995 року (а.с.13). 4 жовтня 2015 року померла [PERSON] мати позивача (а.с.14), яка також за життя, 27 квітня 2013 року, склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.15). Шлюб між батьками позивача було зареєстровано 28 грудня 1954 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.16) та на момент смерті [PERSON] батьки позивача проживали разом, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради № 1234 від 14 квітня 2016 року (а.с.25). Під час шлюбу [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 26 жовтня 1957 набув право власності на домоволодіння № 27 по вул..Дзержинського в м.Верхньодніпровськ. Право власності було зареєстровано БТІ, що підтверджується відповідною довідкою про проходження реєстрації від 27 вересня 1962 року (а.с.17-19). Також 24 лютого 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради № 573 від 28 листопада 1997 року [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю ВД 000634 про передачу йому у власність земельної ділянки площею 0,060 га по вул..Дзержинського, 27 у м.Верхньодніпровськ для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.70). Рішенням Верхньодніпровської міської ради від 25 лютого 2016 року № 62-4/VII вул.. Дзержинського було перейменовано на вул..Баранника (а.с.27). Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Отже, домоволодіння № 27 по вул..Дзержинського у м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку за цією ж адресою є обєктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON], оскільки нажитий подружжям за час шлюбу. Враховуючи рівність часток у спільному майні подружжя відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України та ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, на момент смерті [PERSON] кожному з подружжя належало по ? частці вищевказаного домоволодіння. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частку домоволодіння № 27 по вул..Дзержинського у м.Верхньодніпровськ. З метою оформлення спадкових прав після смерті батька до нотаріуса звернулися його діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які мають право на спадкування за заповітом в рівних частках. Тобто [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину у відповідності до положень ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, оскільки звернулися до нотаріуса із заяви про прийняття спадщини за заповітом (а.с.85,95). Згідно з ч. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). На момент смерті [PERSON] його дружина, [PERSON] була непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку, а тому вона має право на обовязкову частку у спадковому майні, незалежно від наявності заповіту і така частка у спадковому майні складає 3/48 частки спірного домоволодіння. [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, [PERSON] у відповідності до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки на момент його смерті постійно з ним проживала, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 14 квітня 2016 року (а.с.25). Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.77), проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що надані документи не дають можливості визначити частку спадкодавця у спірному майні, про що було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 квітня 2016 року (а.с.26). КП «Верхньодніпровське БТІ» було проведено розрахунок часток спадкоємців у спадковому майні, а саме житлового будинку по вул.. Баранника, 27 м. Верхньодніпровськ з урахуванням частки, яка належала [PERSON] за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON]: [PERSON] 34/48 частини (24/48 (частка матері) +3/48 (обовязкова частка матері після смерті батька) + 7/48 (частка після смерті батька); [PERSON] 7/48 частки та [PERSON] 7/48 частки, про що було видано відповідну довідку №65 від 20 квітня 2016 року (а.с.28). На підставі досліджених у справі доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя належали 24/48 частки у домоволодінні та земельній ділянці за адресою: вул..Баранника, 27 м. Верхньодніпровськ, як майно, що набуте за час шлюбу. Окрім того їй належали 3/48 частки спірного майно як обовязкова частка у спірному майні після смерті чоловіка [PERSON] В свою чергу частки спадкоємців після смерті [PERSON] у спірному майні складають по7/48 частки за кожним: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] за життя набули право власності на домоволодіння та земельну ділянку, розташовані за адресою: вул.Дзержинського (Баранника), 27, м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом, позивач, [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька та матері, звернувшись своєчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а її право власності на спадкове майно, як спадкоємця, не визнається, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved