Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним цивільним позовом, в якому зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому заочним рішенням В.Писарівського райсуду Сумської області від 14.10.2014 року було розірвано, та від шлюбу мають з відповідачем двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO], та доньку [PERSON] - [INFO], які знаходяться на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. За таких обставин позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти стягнення з нього в судовому порядку аліментів на утримання неповнолітніх дітей не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Матеріалами справи встановлено, що 30.12.2003 року між сторонами у Добрянському сільвиконкомі В.Писарівського району Сумської області зареєстрований шлюб, актовий запис № 08 (а.с.6), який заочним рішенням В.Писарівського райсуду Сумської області від 14.10.2014 року розірвано (а.с.7). У відповідності до свідоцтв про народження неповнолітніх [PERSON] - [INFO], та [PERSON] - [INFO], у графі «батько» значиться [PERSON] (а.с.8,9). На даний час сторони фактично мешкають окремо, неповнолітні діти проживають з матір'ю - позивачем по справі та знаходяться на її утриманні. На час розгляду справи позивач не працює, заробітку не має, тому не має можливості самостійно забезпечувати потреби двох неповнолітніх дітей. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Утримання неповнолітньої дитини являється обов'язком як матері, так в рівній мірі і батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). При цьому, як зазначено у ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має задовільний стан здоров'я, інвалідом не являється, не працює, однак, як пояснив у судовому засіданні, отримує пенсію у розмірі 1 070 грн., інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім'ї, що знаходилися б на його утриманні, не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і може бути прийняте судом. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням обставин справи, приписів ст.183 СК України, суд вважає за можливе позов задовольнити і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст. 180,181,182,183,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved