Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом, після уточнення позовних вимог остаточно просила: - визнати шлюб укладений між нею та [PERSON] 28.09.2007 року та зареєстрований в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області - розірваним; - стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, протягом трьох років від дня розірвання шлюбу; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 3000 грн. На обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували у шлюбі з 28.09.2007 року, від якого мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідач більш як рік живе окремим життям, родиною не цікавиться, з позивачем не спілкується, на розірвання шлюбу згоди не дає, долею спільних дітей не цікавиться, не бере участі у вихованні та наданні повноцінної матеріальної допомоги на їх утримання. Крім того, позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, у якої проживають їхні спільні діти, так як знаходиться у працездатному віці та працює. [PERSON] не має професії, оскільки доглядає дітей, навчалась в Київському міському медичному коледжі, але за наполяганням [PERSON] взяла академічну відпустку для здійснення догляду за дитиною. Джерел доходу крім допомоги батьків вона не має. Нормативною підставою такого утримання вказала на ч.4 ст. 76 СК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в позові. Зазначала, що аліменти на її утримання будуть достатніми за часом їх сплати до досягнення молодшою дитиною шести років. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, а саме не заперечували проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей по 3000 грн. щомісячно на кожного. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини заперечили, зазначаючи на недоведеність обставин за яких законодавчо можливо задоволення даної вимоги. Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.09.2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 746. Від спільного проживання сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5, 6). Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, збереження сім'ї є неможливим, кожна із сторін вважає, що шлюб має бути розірваним, а тому позов в частині про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей судом з'ясовано, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають із позивачем та знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини після припинення шлюбних стосунків відсутня. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають істотне значення . Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, суд з урахуванням вимог ст. 182 СК України вважає, що позов обґрунтований, та підлягає задоволенню у розмірі 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, тим паче що такий розмір є узгодженим між сторонами у справі та позивач вважає достатнім для утримання спільних з відповідачем дітей. Матеріалами справи частково підтверджені доводи сторони відповідача, що його доходи коливаються та залежать від обсягу виконуваних ним замовлень. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За Відповідач свій батьківський обов'язок належним чином не виконує, кошти на утримання дитини своєчасно не надає, тому з нього слід стягнути аліменти в примусовому порядку, як і просить позивач. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини в межах її обґрунтування, то відповідно до частини 4 ст. 76 СК України - якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Позивачем не доведено, що за час перебування у шлюбі, вона була позбавлена можливості закінчити навчання та отримати освіту, як і підстави припинення такого навчання. Будь яких доказів з цього приводу суду надано не було. Оскільки суду не доведені обставини визначені ст. 76 СК України, як підстава утримання колишньої дружини, суд у такій вимозі відмовляє. Частинами 2,3 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Підстав до стягнення аліментів в розумінні ст. 84 СК України, судом не встановлено. Діти мають вік понад три роки, докази за яких передбачено право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років суду не надані. Та посилання на дану норму права в цій її частині, виходить за межі позовної вимоги. Відтак, суд відмовляє у вимозі про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання позивача, як дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів. Враховуючи, що ініціатором розірвання шлюбу є позивач, суд не розподіляє судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial