Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 06.11.2013року народження, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у зв'язку з чим у неї склалось тяжке матеріальне становище. [PERSON] на позовних вимогах наполягала, надала пояснення по суті позову, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] вказав, що він згоден допомагати своїй дитині, і платити аліменти на її утримання, але він категорично проти того, щоб розпорядником коштів які б він надавав на утримання дитини була позивач [PERSON], бо як він вважає, вона буде витрачати дані кошти на свої цілі (такі як походи в бар), а не на дитину. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вислухавши сторони, встановив наступне. Позивач та відповідач не перебуваючи в шлюбі мають спільну дитину [PERSON] 06.11.2013р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №239005, виданого 12 листопада 2013 р. відділом ДРАЦС реєстраційної служби Чернігівського РУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 75. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як свідчать матеріали справи, між сторонами відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини, дитина мешкає з матірю, у зв'язку з чим позивач має право на звернення до суду й отримання аліментів з відповідача. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 182 СК України та роз'яснень, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи, суд вважає що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду й до досягнення дитиною повноліття, у звязку з чим задовольняє позов у повному обсязі. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 гривень за позовні вимоги про стягнення аліментів. На підстави викладеного,

Outcome: approved