Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 13.08.2015 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якої зазначила, що вона з 28.01.1995 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з нею та потребує коштів на утримання, які відповідач на теперішній час добровільно не надає, сама позивач самостійно не може утримувати сина. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття.. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, клопотала про його задоволення. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 21). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про проведення судових засідань на 29.10.2015 року повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулися на адресу суду (а.с. 14) та на 25.11.2015 року повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про отримання ним особисто судової повістки 19.11.2015 року (а.с. 20). Отже на підставі ст.ст. 74,76 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою. В звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 28 січня 1995 року виконкомом Радушанської селищної Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 3). В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-КИ №103173 виданого Виконавчим комітетом Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 21 (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області № 1382 від 10.08.2015 року (а.с. 5). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах утримання неповнолітньої дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved