Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Вказує, що відповідач зареєстрований у належній їй квартирі, за місцем реєстрації не проживає з 2014 року, його особистих речей у будинку немає, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном. У зв'язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, він не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. від 27.07.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №2718, є власником квартири [ADDRESS]. З довідки КП «ЖЕК №6» від 17.09.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Акту обстеження від 19.09.2018 року, складеного КП «ЖЕК №6», [PERSON], [INFO], в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2014 року, його особистих речей в будинку немає. Таким чином, судом встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не мешкає без поважних причин з 2014 року. За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно з ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, судом було встановлено, що відповідач є членом сім'ї власника квартири, однак з 2014 року не мешкає без поважних причин у квартирі [ADDRESS], що належить позивачу на праві власності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], визнавши відповідача, [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved