Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку також зареєстрований відповідач по справі [PERSON], [INFO], який за вказаною адресою не проживає більше 2 років, припинив виконання обов'язків будинку позивача позбавляє її певних соціальних пільг. З врахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] у належному їй житловому будингку не проживає, просять визнати його таким, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено підготовче провадження. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.03.2003 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2039538 від 19.11.2003 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]/а.с.8-9/. Оскільки, позивач [PERSON] є власником вказаного житлового будинку, а тому наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном. З письмових матеріалів справи, а саме з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], будинкової книги №29068, довідки про склад сім'ї №3441 від 06.07.2019 року, актів Ківерцівської міської ради Волинської області від 06.02.2019 року, 09.04.2019 року та 10.06.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS], відповідач [PERSON] зареєстрований у вищезазначеному житловому будинку, однак не проживає за вказаною адресою більше 2 (двох) років /а.с.10-24/. За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не проживає у житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] більше двох років, а тому він втратила право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved