Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності на дворогосподарство [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує на те, що з серпня 2002 року і по день звернення з даним позовом до суду, проживає в житловому будинку домоволодіння [ADDRESS], користуючись господарськими будівлями та спорудами даного домоволодіння, разом із своєю сім'єю. Вказане домоволодіння [ADDRESS], було передано [PERSON] у володіння та користування гр. [PERSON], яка заздалегідь запропонувала придбати належне їй зазначене майно. Після досягнення згоди стосовно укладення у вересні 2002 року договору купівлі - продажу вищевказаного майна (пропозиція [PERSON]), у серпні 2002 року відповідачем було передано [PERSON] ключі від житлового будинку та інших будівель вказаного домоволодіння. В подальшому, а саме ні у вересні 2002 року, ні в наступні роки [PERSON] не зверталася до позивача з питанням щодо придбання домоволодіння [ADDRESS], та не виявляла будь-яких намірів щодо повернення їй даного майна, та взагалі ним не цікавилася. Зважаючи на те, що з часу добросовісного заволодіння позивачем спірним домоволодінням, а саме серпня 2002 року, минуло понад 10 років, весь цей час вона разом із своєю сім'єю відкрито володіла та безперервно користувалася зазначеним нерухомим майном, здійснювала поточні та капітальний ремонт, сплачувала земельний податок та комунальні платежі, заключала від свого імені відповідні договори з комунальними службами, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння в [ADDRESS]. Відповідно до поданого 09.01.2014 року в судовому засіданні клопотання про уточнення позовних вимог, [PERSON] просить суду визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS], в порядку ст. 344 ЦК України (за набувальною давністю). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт проживання [PERSON] та її сім'ї в домоволодінні [ADDRESS], починаючи з 2002 року і по сьогоднішній час, проведення ними поточних та капітальних ремонтів. Зазначила, що [PERSON] декілька років проводилася сплата вартості даного домоволодіння. Свідок [PERSON] пояснила, що в 1999-2000 роках [PERSON], що виїхали на постійне місце проживання до Німеччини, було надано їй доручення строком 1-2 роки на право управління та розпорядження майном, а саме домоволодінням [ADDRESS], для продажу останнього. Позивач [PERSON], за час дії наданої [PERSON] довіреності, не встигла юридично оформити право власності на вищевказане майно. Окрім цього, [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що спілкувалася з [PERSON], які повідомили про факт повного розрахунку [PERSON] за будинок, будь-яких претензій до неї не мають, не заперечують щодо проживання останньої та її сім'ї у вказаному будинку. Свідок [PERSON], яка проживає по сусідству з домоволодінням [ADDRESS], в судовому засіданні підтвердила факт досягнення домовленості між [PERSON] та [PERSON], щодо придбання останньою домоволодіння [ADDRESS], та факт передання [PERSON] ключів від вказаного майна. Окрім цього зазначила, що за доручення родини [PERSON], в час коли останні виїжджали за межі України, вона з 1998 року здійснювала догляд за вказаним домоволодінням. З метою продажу домоволодіння, влітку 2002 року [PERSON] приїжджали в с.Шенборн, однак, через брак часу, офіційно оформити купівлю-продаж майна не встигли. Крім того зазначила, що приблизно в 2006 році вона в телефонному режимі спілкувалася з [PERSON] щодо будинку, останні не заперечили щодо проживання в ньому [PERSON] Свідок [PERSON] зазначив, що проживає по сусідству з позивачем [PERSON] починаючи з 2008 року і по сьогоднішній час. За вказаний період часу, позивачем проводився поточний та капітальний ремонт вказаного домоволодіння, було проведено каналізацію. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, а тому відповідно до ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України суд, за згоди позивача, розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши думку сторін, пояснення свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. З копії довідки Шенборської с/р за №156 від 16.10.2013 року вбачається, що домоволодіння по [ADDRESS], належить [PERSON], який у березні 1995 року виїхав на постійне місце проживання в Німеччину (а.с.39) Відповідно до довідки Шенборської с/р за №157 від 16.10.2013 року, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], ніхто не зареєстрований (а.с.38) Наявною в матеріалах справи довідкою за №155 від 16.10.2013 року вбачається, що [PERSON] з 2002 року проживає, але не зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS], користується господарськими будівлями та спорудами. Разом з нею проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.37) З копії технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачаєься, що останній виготовлений ТзОВ «Мукачівське РБТІ та ЕО» на замовлення [PERSON], 07 серпня 2013 року (а.с.32-36) Згідно приєднаної до матеріалів справи виписки з нотаріальної справи №331/2009, нотаріального бюро м. Бад Герреналб, відповідачем [PERSON], [INFO] та його дружиною [PERSON], [INFO], передано у власність [PERSON], [INFO], житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (а.с.59-60) У відповідності до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Приписами ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п. 1. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2001 року. Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Судом встановлено, що оскільки позивач [PERSON] не порушила вимог закону, добросовісно заволоділа чужим майном, продовжує відкрито й безперервно володіти і користуватися набутим майном, термін володіння перевищує десятирічний строк, визначений Законом, її дії не суперечать вимогам ст. 328 ЦК України, то за нею можливо визнати право власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS].

Outcome: approved