Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1228,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що 04.11.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на спосіб життя та відсутності взаєморозуміння і довіря. Шлюбно-сімейні відносини припинені. Спору щодо поділу спільного сумісного майна не має. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати із позивачем. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини не надає. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні сторони присутні не були, надали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач підтримала уточнені позовні вимоги, відповідач не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 120304, виданого 04 листопада 2010 року Виконавчим комітетом Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 04 листопада 2010 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 49. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.01.2017 року сторонам надано строк для примирення тривалістю один місяць, тобто до 06 лютого 2017 року. В судовому засіданні 06 лютого 2017 року судом зясовано, що сторони не примирилися. Згідно із копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 200331, виданого 30 грудня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився 21 грудня 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 158. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Враховуючи те, що відповідач є батьком [PERSON], який є його неповнолітньою дитиною та залишається проживати із позивачем, а також те, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивач не бажає примиритися і строк для примирення їй не потрібен, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог знайшли своє обґрунтування в ході судового засідання, у звязку із чим позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. суд зазначає, що відповідач у письмовій заяві не заперечував проти задоволення вказаної вимоги, а отже вказаний розмір аліментів є справедливим та таким, що враховує як право дитини на утримання від батька, так і той факт, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 копійок за позовні вимоги про стягнення аліментів. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved