Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 946, про звернення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме двокімнатну квартиру загальною площею 37,1 кв.м. У той же день тим же приватним нотаріусом вчинено іще один виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: трикімнатну квартиру площею 79, 33 кв.м, зазначений виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 947. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] щодо погашення заборгованості , яка виникла за період з 04 липня 2006 року по 09 січня 2019 року в сумі 1309715,19 грн. та 10000,00 грн. плату за вчинення виконавчого напису. Пропозиція погашення заборгованості в сумі 1309715, 19 грн. та 10000,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису вказана у обох виконавчих написах. Як вбачається з текстів виконавчих написів, означене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 11 липня 2006 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О., передане в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №014/0999/74/55539, укладеним між АППБ «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк аваль» та [PERSON] . Вважає вказані виконавчі написи такими, що не підлягають виконання з таких підстав. Договори іпотеки, що посвідчені приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О. за реєстровими номерами 1758, 1754 відповідно, є забезпеченням кредитного договору, укладеного між нею та АТ «Райффайзен Банк Аваль» у іноземній валюті, а саме на суму 90\~000 доларів США. Крім того, квартира [ADDRESS] , використовується нею як місце постійного проживання. AT «Райффайзен Банк Аваль» не уступив заборгованість на користь іншої особи. Зазначає, що відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду України від 10 квітня 2019 року у справі № 726/1538/16-ц 07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі- Закон № 1304-VII), згідно з вимогами якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VI1 протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Крім того, на даний час у провадженні Сумського районного суду знаходиться цивільна справа № 587/2355/17 за позовом AT«Райффайзен банкАваль» до позивачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, у забезпечення виконання зобов`язання за яким надано у заставу майно, на яке звернуто стягнення. Сума стягнення, яка заявлена стягувачем для відшкодування, становить 1021195,45 грн. Звертає увагу суду на те, що у виконавчих написах зазначено іншу суму стягнення 1309715, 19 грн. Вказаний у виконавчих написах період та сума заборгованості по кредитному договору з 04 липня 2006 року по 09 січня 2019 року не відповідає дійсності. Відповідно до довідки стягувача від 13 червня 2017 року станом на 07 червня 2017 року сума зобов`язань по кредиту становила 290,01 доларів США, еквівалент 7611,77 грн. З огляду на викладене, вважає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчих написів допущено порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає вчинення нотаріусом виконавчого напису, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Факт недотримання стягувачем положень ч.3 ст.24 та ч.1 ст. 27 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і не здійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на зазначені обставини, просить визнати виконавчі написи № 946 та № 947, вчинені 05 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н., такими, що не підлягають виконанню. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми 10 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 21 січня 2020 року о 09 год. 30 хв. 18 листопада 2019 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що в даному випадку між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] кредитний договір першочергово укладався в іноземній валюті, але пізніше додатковою угодою був переведений у гривневий кредит. Так, додатковою угодою від 30 квітня 2015 року до кредитного договору №014/0999/74/55539 від 04 липня 2006 року сторони змінили умови кредитування в наступному порядку кредитор відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 90000 доларів США та 1016518,05 грн., в рамках якої кредит в сумі 90000 доларів США наданий згідно умов кредитного договору на споживчі потреби вважається першим траншем кредиту, а 1016518,05 надається на рефінансування заборгованості за 1-им траншем кредиту. Як відомо, додаткова угода є невід`ємною частиною договору, а тому у випадку укладення додаткової угоди, якою змінюється валюта договору на гривню, кредитний договір вважається укладеним в національній валюті. Переліком документів в редакції до прийняття постанови КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачено, що для одержання виконавчого напису на підставі нотаріально посвідчених угод, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються:оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання. Просить прийняти вказані письмові пояснення до позовної заяви та врахувати їх при прийнятті рішення при розгляді справи (а.с.37-38). 21 січня 2020 року у зв`язку з проведенням перевірки правоохоронними органами за фактом замінування будівлі суду, розгляд справи відкладено до 26 березня 2020 року, 13 год. 00 хв. 26 березня 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 28 травня 2020 року, 11 год. 45 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача та представника відповідача про відкладення розгляду справи. 28 травня 2020 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи та направленням запиту до ПАТ «Райффайзен Банк аваль», розгляд справи відкладено до 16 липня 2020 року, 08 год. 30 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 липня 2020 року залучено до участі у справі № 591/6260/19\~Товариство з\~обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «УКРФІНАНС\~ГРУП», як процесуального правонаступника Акціонерного\~товариства «Райффайзен\~Банк Аваль» за кредитним договором №014/0999/74/55539 від 04 липня 2006 року, який був укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне\~товариство «Райффайзен\~Банк Аваль». Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 22 жовтня 2020 року, 11 год. 00 хв., здійснено виклик учасників справи. 22 жовтня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 04 грудня 2020 року, 13 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою відповідача та клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерного\~товариства «Райффайзен\~Банк Авальпро відкладення розгляду справи. 04 грудня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 23 лютого 2021 року, 13 год. 00 хв. у зв`язку з клопотаннями представника позивачки та представника третьої особи про відкладення розгляду справи. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивачки надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТОВ «ФК Укрфінанс Груп», треті особи: представник АТ «Райффайзен Банк Аваль», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Ю.Н., приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщалися судом належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. Під час судового розгляду встановлено, що 05 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме трикімнатну квартиру загальною площею 79,33 кв.м., зареєстрований у реєстрі за № 947, про стягнення з позивачки на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» щодо погашення заборгованості, яка виникла за період з 04 липня 2006 року по 09 січня 2019 року: 1309715,19 грн. та 10\~000,00 грн. плату за вчинення виконавчого запису (а.с.40). 05 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме двохкімнатну квартиру загальною площею 37,1 кв.м, зареєстрований у реєстрі за № 946, про стягнення з позивачки на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» щодо погашення заборгованості, яка виникла за період з 04 липня 2006 року по 09 січня 2019 року: 1309715,19 грн. та 10\~000,00 грн. плату за вчинення виконавчого запису( а.с.94). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року\~ № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З копії виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Бадаховим Ю.Н. від 05 березня 2019 року вбачається, що нотаріусом вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме трикімнатну квартиру загальною площею 79,33 кв.м., право власності на яке належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О. від 04 липня 2006 року р.№1651, зареєстрованого КП Сумським МБТІ від 07 липня 2006 року р.№501, що підтверджується Витягом 11160150 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який видано КП Сумським МБТІ від 07 липня 2006 року р.№1119628. Означене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 11 липня 2006 року Ровенською А.О., приватним нотаріусом сумського міського нотаріального округу, зареєстрований за реєстровим №1758, передане в забезпечення виконання зобов`язання, що випливає за кредитним договором № 014/0999/74/55539, укладеним 04 липня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] . Акціонерному Товариству «Райффайзен Банк Аваль». За рахунок коштів отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна приватним нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» щодо погашення заборгованості, яка виникла за період з 04 липня 2006 року по 09 січня 2019 рік: 1309715 грн. 19 коп. та 10000 грн. 00 коп. плату за вчинення виконавчого напису (а.с.40). З копії виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Бадаховим Ю.Н. від 05 березня 2019 року вбачається, що нотаріусом вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме двокімнатну квартиру загальною площею 37,1 кв.м., право власності на яке належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 04 жовтня 2005 року виконавчим комітетом Сумської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 27 вересня 2005 року № 539 (взамін договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Мазною Г.І. від 14 лютого 2003 року р.№944, зареєстрованого КП Сумським МБТІ від 06 жовтня 2005 року р.№501, що підтверджується Витягом 11160150 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який видано КП Сумським МБТІ від 07 липня 2006 року р.№1119628. Означене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 11 липня 2006 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ровенською А.О., зареєстрований за реєстровим №1758, передане в забезпечення виконання зобов`язання, що випливає за кредитним договором № 014/0999/74/55539, укладеним 04 липня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] . Акціонерному Товариству «Райффайзен Банк Аваль». За рахунок коштів отриманих від реалізації зазначеного нерухомого майна приватним нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» щодо погашення заборгованості, яка виникла за період з 04 липня 2006 року по 09 січня 2019 рік: 1309715 грн. 19 коп. та 10000 грн. 00 коп. плату за вчинення виконавчого напису (а.с. 94). При цьому позивачка не погоджується з розміром вказаної заборгованості, посилаючись на те, що сума заборгованості не відповідає дійсній сумі заборгованості. Таким чином відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості, стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною. Згідно правового висновку, зазначеного в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 369/1680/15-ц встановлено, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника), оскільки вказаний закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань. Вказані виконавчі написи нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, слід визнати такими, що не підлягають виконання з підстав недоведеності банком при вчиненні у нотаріуса виконавчого напису безспірності суми заборгованості за кредитним договором. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved