Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що вони одружилися 27 квітня 1999 року, зареєструвавши шлюб у виконавчому комітеті Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 09. В шлюбі мають трьох дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейних обов'язків з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Вважає, що спільне життя та примирення є неможливим, а також зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 січня 2019 року відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2019 року закрито підготовче провадження у справі про розірвання шлюбу та призначено справу до судового розгляду по суті. В поданій заяві позивач позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-283 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в шлюбі з 27 квітня 1999 року, який зареєстрований у виконавчому комітеті Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 09. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. В ст.7 СК України зазначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення з відповідачем неможливе і збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є недоцільним. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved