Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2012 року належить житловий будинок по [ADDRESS] Її донька [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON], [INFO]. 05.10.2013 року на прохання своєї доньки та її цивільного чоловіка вона дала згоду оформити реєстрацію місця проживання у своєму будинку, оскільки відповідачу виповнилося 45 років і необхідно було вклеювати фотографію в паспорт. На той час [PERSON] фактично не мав реєстрації місця проживання. Після оформлення реєстрації місця проживання, проживши невеликий відрізок часу з її донькою, [PERSON] почав уходити з дому, а то й зовсім не ночував. Коли після відсутності він з'являвся вдома, вона почала вимагати у нього виписатися з будинку, оскільки вона була змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Згодом [PERSON] зовсім покину будинок, забравши всі свої речі, в тому числі і документи, і з 15.02.2014 року на зв'язок не виходить. Просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. [PERSON], повідомлений повісткою за місцем реєстрації та оголошенням в засобі масової інформації про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Суд розглядає справу заочно у відсутність відповідача, відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факти, викладені позивачем в позові. Пояснили, що останній раз бачили [PERSON] в будинку по [ADDRESS] в лютому 2014 року. Заслухавши позивача, допитав свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 47 Конституції України , ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві ним користуватися інакше як з підстав і в порядку , встановлених законом. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для проживання. Статтями 317, 321 ЦК України встановлено , що власникові належать права володіння , користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Доказів того, що [PERSON] є членом сім'ї власника житла та має право користуватися цим житлом (особистий сервітут) суду не надано, а отже положення Глави 32 ЦК України застосуванню до даних правовідносин не підлягають. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строк, провадиться в судовому порядку. Як встановлено судом, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2012 року належить житловий будинок [ADDRESS]. Згідно домової книги та довідки вуличного комітету №17 м. Бердянська від 29.08.2014 року за адресою: [ADDRESS], зареєстрований але з лютого 2014 року не проживає [PERSON], [INFO]. Крім того, факт не проживання відповідача з лютого 2014 року в зазначеному будинку підтверджується поясненнями свідків. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову.

Outcome: approved