Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12 листопада 2004 року помер [PERSON], з яким вони проживали разом понад п'яти років та вели спільне господарство, та який на час відкриття спадщини мав у власності земельну ділянку (пай) площею 5,610 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Стукалівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишав. За життя померлий [PERSON] в шлюбі не перебував, дітей не мав. З метою отримання на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно позивач звернулася до Гребінківської державної нотаріальної контори Полтавської області але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що на спадкову земельну ділянку відсутній оригінал правовстановлюючого документу Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку (пай) площею 5,610 га, в межах згідно з планом яка розташована на території Стукалівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлого 12.11.2004 року [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 листопада 2004 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №283990, актовий запис про смерть №10 (а.с.9). На час відкриття спадщини [PERSON] мав у власності земельну ділянку (пай) площею 5,610 га, у межах згідно з планом, що розташована на території Стукалівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ №017864, виданого на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Стукалівської сільської ради народних депутатів від 17 грудня 2001 року (а.с.10). Факт прийняття позивачем спадщини після смерті спадкодавця підтверджується рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 22.09.2016 року по цивільній справі №528/771/16-ц, яке набрало законної сили, та яким встановлено факт постійного спільного проживання позивача з померлим понад п'яти років до часу відкриття спадщини (а.с.8). Позивач звернулася до Гребінківської державної нотаріальної контори Полтавської області, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що на спадкову земельну ділянку відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Ця обставина підтверджена письмовою відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії №51/01-16 від 26.01.2017 року (а.с.21). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.2 ст.2123 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. У відповідності до п.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.10 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», таке право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частиною 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтями 328, 392 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.16 Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved