Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення останньої батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що 11.10.2002 року її син [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], від якого у них народилося цих двоє дітей. [INFO] [PERSON] помер і малолітні діти проживають з позивачем і перебувають на її утриманні та вихованні, оскільки відповідач впродовж чотирьох років зовсім не спілкується з дітьми, не займається їхнім вихованням; не цікавиться станом здоров'я, фізичним та духовним розвитком; матеріально не допомагає; перебуває як правило на постійному проживанні за межами України. Виходячи з наведеного через те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивач вбачає підстави для позбавлення її батьківських прав. У судовому засіданні [PERSON] посилалася на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Аналогічне підтримав прокурор Гошовський М.В. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомленою про час і місце розгляду справи у встановленому законом; подала нотаріально посвідчену заяву по суті про визнання позову [PERSON] Представники третіх осіб Органу опіки і піклування Самбірської райдержадміністрації Львівської області та Органу опіки і піклування Старосамбірської райдержадміністрації Львівської області у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку; представник Самбірської РДА у телефонному режимі звернулася про розгляд справи у її відсутності та визнання позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Спірні правовідносини регламентовані ст. 164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. У судовому засіданні встановлено, що відповідач вихованням дітей не займається; зв'язок із ним не підтримує, матеріально не допомагає, не виявляє до дочок жодної материнської уваги та турботи, перебуває на постійному проживанні за межами України; згідно заяви, засвідченої приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу Сиваком М.І. [PERSON] відмовляється від материнства щодо своїх малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та не заперечує, щоб опіку над її дітьми здійснювала мати чоловіка [PERSON]. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичних розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Факт неналежного виконання [PERSON] своїх материнських обов'язків щодо неповнолітніх дітей знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Дана обставина також підтверджується: актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 28.11.2013 року та актом обстеження сім'ї від 31.01.2014 року. Згідно довідки №1396 від 24.12.2013 року, виданої виконкомом Страшевицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області відомо, що [PERSON] разом із неповнолітніми внуками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні та вихованні, проживають разом однією сім'єю в [ADDRESS] Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. принцип 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові, розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Враховуючи все вище наведене в сукупності суд вважає, що існують всі законні підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав, зокрема, [PERSON] відносно неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки вона свідомо ухиляється від виконання свого обов'язку по їх вихованню, відтак, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved