Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа: приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 64,5 кв.м, житловою - 54,4 кв.м, що в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, прибудови літ. а, літньої кухні літ. Б, гараж літ. В, сараїв літ. Г, Д, вхід в погреб літ. Є, колодязь літ. К, огорожі № 1-3 та земельну ділянку загальною площею 0,5181 га (з яких: 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,268 га для ведення особистого підсобного господарства), за цією ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що [INFO] помер її рідний дядько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки загальною площею 0,5181 га (з яких: 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,268 га для ведення особистого підсобного господарства), розташованої по [ADDRESS] та самого жилого будинку загальною площею 64,5 кв.м, житловою -54,4 кв.м., розташованого за тією ж адресою. Заповіту [PERSON] не залишив. Батько позивачки [PERSON], рідний брат [PERSON], помер [INFO]. Рідна сестра [PERSON] - [PERSON], відмовилася від прийняття спадщини, після смерті останнього на користь позивачки, інші спадкоємці, які б заявили про прийняття спадщини після смерті дядька, відсутні. Таким чином, на сьогоднішній день вона є єдиною спадкоємицею, за правом представлення, після смерті дядька [PERSON], померлого [INFO]. У встановлений законом шестимісячний строк, вона звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, однак у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] ї й було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Позивач зазначає, що право власності [PERSON] на вищезазначений житловий будинок [ADDRESS], підтверджується лише довідкою виконавчого комітету Спаської сільської ради № 226 від 25.06.2014 року, згідно якої за даними погосподарських книг за 1990-1995 роки, 2011-2015 роки, власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], а також наявністю на ім'я останнього державного акту право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,5181 га. За таких обставин, позивачка позбавлена можливості вступити в спадкування через те, що спадкодавець не оформив правовстановлюючі документи на вищевказане нерухоме майно. В судове засідання позивач не з'явилася, її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Спаської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без участі представника сільради, з позовом повністю погодився. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] в судове засідання не з'явилася, наддала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію свідоцтва про смерть, згідно якого [INFO] помер рідний дядько позивачки [PERSON] - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження позивачки, та свідоцтвами про народження її батька [PERSON] і дядька (а.с.8, 11, 12, 13, 14). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, загальною площею 0,5181 га (з яких: 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,268 га для ведення особистого підсобного господарства), розташованої по [ADDRESS], належної померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ДП Нв 001034 (а.с.9), та самого житлового будинку, загальною площею 64,5 кв.м, житловою -54,4 кв.м., Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не склав, а тому спадкування в даному випадку здійснюється за законом. У відповідності до ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.12). Відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 Цивільного кодексу України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Як видно з матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкоємцями після його смерті є племінниця [PERSON] за правом представлення, та його сестра [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини на користь племінниці померлого [PERSON] (а.с.52-69). На виконання вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок (а.с.25). Суду надано державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,5181 га, яка розташована в с. Спаське, передана в приватну власність [PERSON], який мешкає в [ADDRESS], згідно рішення XVI сесії ХХІ скликання від 07.12.1993 року Спаської сільської Ради народних депутатів (а.с.9). Суду надано також довідку № 226, видану 25.06.2014 року виконавчим комітетом Спаської сільської ради, з якої вбачається, що згідно даних погосподарських книг за 1990-1995 роки, 2011-2015 роки, власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.24). Відповідно до абз.3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 8 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, а у випадку якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, яка регулювала виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації нього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З вищевикладеного вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності померлому [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Вирішуючи питання щодо визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO], записи в погосподарській книзі суд оцінює в сукупності з іншими доказами по справі, зокрема, державним актом на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства. Отже, аналізуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved