Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 4 жовтня 2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У шлюбі народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач офіційно не працює, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що шлюб між нею та відповідачем не розірвано. Вже більше двох місяців вони не проживають разом. За цей час відповідач не надає допомоги на утримання сина, не бажає працювати. Матеріально утримувати сина допомагають батьки позивача та відповідача. Позивач також зауважила, що не працює, оскільки дитина ще не відвідує дитячий садочок. Позивач також зауважила, що інших дітей відповідач не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.5). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб, а також ту обставину, що відповідач ніде офіційно не працює, а тому має нерегулярний, мінливий дохід. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved