Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу [PERSON], треті особи без самостійних вимог: Великобичківська селищна рада Рахівського району, Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] року померла - [PERSON], яка за життя розпорядилася своїм майном, склавши заповіт на її ім'я, що був посвідчений 4 січня 2013 року приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] згідно цього заповіту, [PERSON] заповіла їй, [PERSON], належне їй майно, в тому числі, житловий будинок з прилеглими до нього надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вона, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернулася у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 08 липня 2013 року, до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу [PERSON], з заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] була відкрита спадкова справа та проведена відповідна реєстрація в Спадковому реєстрі №34458650 від 08 липня 2013 року. Після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, вона звернулася до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] за отриманням на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки право власності на будинок з надвірними спорудами, який їй заповідали, не було належним чином оформлено при житті померлою [PERSON]. 08 грудня 2013 року приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Даний будинок, який розташований в [ADDRESS] належав померлій [PERSON], що підтверджується довідкою виданою Великобичківською селищною радою №5435/02-04 від 04 грудня 2013 року. Спадкоємців за законом, які мають право на обов'язкову частку в даній спадщині не має. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року. У зв'язку з наведеним просила визнати за нею право власності на будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті - [PERSON]. Ухвалою суду від 03.04.2014 року замінено первісного відповідача, приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] на належного відповідача - Великобичківську селищну раду Рахівського району. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак її представник [PERSON], надіслав клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги викладені в позовній заяві, [PERSON], задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Великобичківської селищної ради, в судове засідання не з'явився, однак селищний голова - Зеленко О.Д. надіслала заяву. в якій просила розглянути справу без представника селищної ради. Позовні вимоги підтримують. Представник третьої особи Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [INFO] року померла громадянка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2013 року. 04.01.2013 року громадянка [PERSON], склала заповіт, яким, після своєї смерті, заповіла позивачці [PERSON] все майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, в тому числі належне їй нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], з надвірними спорудами та присадибною ділянкою. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №34458529 від 08.07.2013 року, вбачається, що у Спадковому реєстрі наявна інформація про те, що заповіт [PERSON] чинний. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що після смерті громадянки [PERSON], залишилося спадкове майно: житловий будинок з прилеглими до нього надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вартість даного житлового будинку становить 79698 гривень, що стверджується звітом про незалежну оцінку вартості нерухомого майна. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS], виданої КП «БТІ» Рахівської районної ради, спірний будинок побудований у 1955 році. З довідки №5435/02-04 від 04 грудня 2013 року, виданої виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради, встановлено, що в погосподарському обліку у виконкомі Великобичківської селищної ради за громадянкою [PERSON] рахувався житловий будинок по [ADDRESS], отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Також в матеріалах справи наявне рішення виконкому Рахівської районної ради №273 від 15 серпня 1955 року, яким громадянину [PERSON] та його дружині [PERSON] виділено земельну ділянку, площею 600 кв.м. під будівництво житлового будинку в селищі В. Бичків по вул. Ватутіна. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON], 08 липня 2013 року звернулася до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу [PERSON], із заявою про прийняття спадщини, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34458650 від 08.07.2013 року, а отже вона прийняла, спадщину, як спадкоємець за заповітом. Інших спадкоємців за законом, які мають право на обов'язкову частку в даній спадщині не має. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 грудня 2012 року. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, вона прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнаний, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved