Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із уточненим в порядку ст. 31 ЦПК України позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частину будинку з надвірними будівлями за адресою: вул. Січових Стрільців, 6 с. Воютичі Самбірського району Львівської області, та ? частину земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Січових Стрільців, 6 с. Воютичі Самбірського району Львівської області, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 вересня 1992 року по 26 січня 2012 року. Від шлюбу народилось двоє дітей, 1993 та [INFO]. [PERSON] зазначає, що за період спільного подружнього життя вона та відповідач придбали, згідно договору купівлі-продажу від 24 березня 1999 року, земельну ділянку, площею 0,12 га в с. Воютичі, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та збудували житловий будинок на вул. Січових Стрільців, 6 с. Воютичі Самбірського району Львівської області. Право власності на вказане майно оформлене на [PERSON] До будинковолодіння відносяться надвірні будівлі: сарай, вбиральня, криниця, огорожа. Сімя проживала в даному будинку де і зареєстровані позивачка, діти та відповідач. Так, як [PERSON] почав агресивно ставитись до позивачки, та не згоден поділити набуте майно в добровільному порядку, то [PERSON], яка на даний час перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, просить поділити в ідеальних частках нажите в період шлюбу спільне майно подружжя. [PERSON] предявив зустрічний позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме про виділення йому у власність ? частини земельної ділянки загальною площею 0,12 га, розташованої на території с. Воютичі Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області посилаючись на те, що 24 березня 1999 року ним у [PERSON] була придбана земельна ділянка, площею 1200 м2, у с. Воютичі Самбірського району по вул. Шевченка (нова назва вул. Січових Стрільців) між ділянками Малецького та [PERSON] для будівництва жилого будинку та його обслуговування, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, серії АВА № 921664, зареєстрованого в реєстрі за №771. У 2001 році під час спільного подружнього життя [PERSON] була придбана сусідня земельна ділянка, площею 0,12 га по вул. Шевченка (нова назва вулиці Січових Стрільців) в с. Воютичі Самбірського району у сусіда [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Воютицької сільської ради Самбірського району від 25 квітня 1995 року № 73 «Про виділення земельної ділянки [PERSON] під будівництво індивідуального житлового будинку в селі Воютичі Самбірського району» та проекту забудови земельної ділянки № 32, площею 1200 м2, підтверджується, що [PERSON] було виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку в с. Воютичі по вул. Шевченка Самбірського району біля сусіда [PERSON] розміром земельної ділянки 0,12 га., яка перейшла у його власність у 2001 році. Так як земельна ділянка, придбана у [PERSON] була оформлена на [PERSON], то суміжна з нею земельна ділянка була придбана в період шлюбу і оформлена на відповідача, призначення якої полягало для обслуговування житлового будинку. Отже, дві суміжні земельні ділянки, площами по 0,12 га, кожна вони придбали за час спільного подружнього життя для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Так, як дана земельна ділянка, на переконання [PERSON], є спільним майном подружжям, то він просить виділити у власність ? частину земельної ділянки загальною площею 0,12 га, розташованої на території с. Воютичі Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області, яка на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 4 лютого 2002 року, серії І-ЛВ № 035048, оформлена на [PERSON] Крім того, [PERSON] просить відмовити у задоволенні первісного позову так, як кошти в будівництво будинку збудованого у 2004 році були використані його особисті частина з яких належала матері згідно кредитних договорів. 18 вересня 2007 року за рішенням Самбірського міськрайонного суду шлюб з [PERSON] був розірваний і позивачка маючи можливість з цього часу поділити спільне майно таку вимогу заявила з пропуском строку позовної давності, лише у 2016 році, після того як [PERSON] були проведені ремонтні роботи на другому поверсі будинку. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали первісний позов покликаючись на обставини зазначені у ньому та просили відмовити у зустрічному позові. [PERSON] та його представник [PERSON] заперечили проти первісного позову та підтримали зустрічний позов посилаючись на обставини викладені у письмовому запереченні на позов. Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, свідків, дослідивши подані докази, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а в зустрічному слід відмовити виходячи з наступного. Згідно з ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19 вересня 1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилось двоє дітей 1993 та [INFO]. 26 січня 2012 року шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду від 18 вересня 2007 року у цивільній справі за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. 24 березня 1999 року [PERSON] була куплена земельна ділянка, площею 1200 м2 по вул. Шевченка (Січових Стрільців) в с. Воютичі Самбірського району для будівництва житлового будинку. 27 грудня 2001 року [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку, площею 0,12 га по вул. Шевченка, 32 в с. Воютичі для будівництва і обслуговування житлового будинку. У 2004 році був збудований житловий будинок № 6 по вул. Січових Стрільців в с. Воютичі, свідоцтво про право власності на який оформлено на [PERSON] у 2008 році. Вказані обставини підтверджуються копією рішення Самбірського міськрайонного суду від 18 вересня 2007 року про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про розірвання шлюбу № 079458, копією договору купівлі продажу земельної ділянки від 24 березня 1999 року, копією Державного акта про право власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 025778, серії І-ЛВ № 035048, копією технічного паспорта на житловий будинок № 6 по вул. Січових Стрільців в с. Воютичі, іншими документами. Суд дійшов висновку про те, що житловий будинок № 6 по вул. Січових Стрільців в с. Воютичі, який збудований в період подружнього життя для потреб сімї за спільні кошти спільною працею як і земельна ділянка, право власності на яку оформлені на [PERSON], є обєктом спільного майна подружжя та підлягають поділу в рівних частках. Із показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] в період купівлі земельної ділянки відповідачем та будівництва житлового будинку брала безпосередню участь у набутті майна, так як тримала домашнє господарство (корову, свині), готувала їжу для будівельників, працюючи на цегельному заводі отримувала у вигляді заробітної плати цеглу, яка використовувалась при будівництві. Крім того, [PERSON] працювала в кафе та їздила на роботу в [PERSON], зароблені гроші витрачала на побудову житлового будинку. У будівництві будинку приймав участь її батько та родичі. Свідок [PERSON], допитаний за клопотанням [PERSON], ствердив, що при будівництві другого поверху спірного житлового будинку окремі будівельні матеріали надавала [PERSON], крім того вона готувала їжу для людей, які допомагали в будівництві. Суд не приймає до уваги твердження [PERSON] про те, що будинок будувався виключно за його кошти та за кошти отримані за договорами кредиту його матірю, оскільки вони не підтверджені відповідними доказами та повністю спростовуються наведеними вище доказами щодо участі [PERSON] у набутті спільного майна. Відповідно до положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і ст. 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації [PERSON] спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді. Так, як [PERSON] у 2001 році одержала у приватну власність земельну ділянку, площею 0,12 га по вул. Шевченка, 32 в с. Воютичі для будівництва і обслуговування житлового будинку, то ця земельна ділянка є її особистою власністю і не відноситься до спільного сумісного майна подружжя, а тому зустрічний позов [PERSON] не підлягає до задоволення. Оскільки з 2016 року [PERSON] почав створювати перешкоди [PERSON] у користуванні та володінні спірним будинком, що підтверджується висновками № 1288, № 1879, № 1880 перевірок звернень [PERSON] Самбірським відділом поліції, то суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не пропущено строку позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права.

Outcome: approved