Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із заявою до Головного управління пенсійного фонду в Чернівецькій області, Кіцманського відділу обслуговування громадян про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи свої вимоги тим, що остання звернулася до Управління пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії та надала необхідні документи, однак їй роз`яснили, що дані архівні довідки не можуть бути враховані при призначенні пенсії, оскільки в них не правильно зазначено її ім`я , а саме « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Посилається на те, що факт належності [PERSON] архівних довідок № 701 від 09.0.2021 року та № 27 від 25.08.2021 року підтверджується паспортом, РНОКПП, трудовою книжкою, свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про народження сина, свідоцтвом про шлюб, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, в яких ім`я заявниці вказано « [PERSON] », тому просила заяву задовольнити, встановити факт належності вищевказаних довідок. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за їхньої відсутності. Представник зацікавленої особи - ГУ ПФУ в Чернівецькій області подав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника управління з урахуванням наданих заявником доказів. Представник Кіцманського відділу обслуговування громадян у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, зокрема ухвала про відкриття провадження та копія заяви з додатками направлялись судом на офіційну електронну адресу zvern.kicman@cv.pfu.gov.ua. Заяв чи клопотань на заяву до суду не надходило. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Так, ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частинами 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, в окремому провадженні суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Так, судом встановлено, що заявниця згідно із копіями паспорта громадянина України [NUMBER] від 01.12.2012.2005 року, картки платника податків від 09.09.1998 року, свідоцтва про народження сина серії [NUMBER] від 15.05.1989 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.10.2021 року, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2021 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28.10.2021 року, трудової книжки серії [NUMBER] , дубліката трудової книжки серії [NUMBER] , значиться як [PERSON] . Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved