Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Куп'янського міськрайсуду Харківської області з позовною заявою до Куп?янської міської ради, [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 18 грудня 1987 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] змінивши своє прізвище на « [PERSON]». З 18 грудня 1987 року до 10 березня 2000 року вони проживали разом за адресою: [ADDRESS]. Вищевказана квартира належить на праві сумісної власності: позивачці [PERSON], її колишньому чоловікові - [PERSON], який помер в травні 2008 року, та її сину [PERSON] по 1/3 частині кожному. На сьогоднішній час позивачка продовжує проживати в цій квартирі, підтримує її в належному стані, сплачує комунальні послуги, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років. В судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач - позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, представник відповідача Куп?янської міської ради покладаються на розсуд суду, відповідач -[PERSON] - позов визнав у повному обсязі, заперечень не має. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст.328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Судом встановлено, факт, що квартирою добросовісно володіє позивачка [PERSON], яка з 18.12.1987 року проживає в квартирі [ADDRESS], і, фактично, квартира перебуває у її відкритому безперервному володінні протягом 28 (двадцяти восьми) років. Згідно свідоцтва про право власності на житло співвласниками вищевказаної квартири по 1/3 частині кожного - є позивач [PERSON], її чоловік - [PERSON], який помер в травні 2008 році, шлюб з яким було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 10.03.2000 року ( а.с.6), та після смерті якого спадкова справа Куп?янською державною нотаріальною конторою не заводилась, ніхто зі спадкоємців з заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї не звертався, що підтверджується заявою завідуючої Куп?янською державною нотаріальною конторою Колосовською С.О. вих.№668/02-14 від 12.04.2016 року ( а.с.3) та її син [PERSON], який не проживає в цій квартирі з 2004 року, підтверджується актом від 24.05.2016 року та довідкою ОСББ «Успіх-38» вих.№915 від 24.05.2016 року (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. За викладених обставин суд виходить з того, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач достовірно довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна не має, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю на квартиру за позивачем. На підставі ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328,344,392 ЦК України і

Outcome: approved