Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини, в якій просить встановити юридичний факт постійного спільного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем, [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини, в [ADDRESS] , та факт прийняття спадщини [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] . Мотивуючи заяву тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт посвідчений 10 листопада 2015 року секретарем виконавчого комітету Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області за реєстровим № 43, відповідно до якого все своє майно, у тому числі: Ѕ частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та присадибна земельна ділянка площею 0,80 га, що знаходяться в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 3,3978 га, належну йому на праві власності згідно державного акта ВН №041265 від 21.12.2005, заповів своїй дочці - [PERSON] . Дещо раніше, [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Після смерті батька, [PERSON] , відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку в [ADDRESS] належного спадкодавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння виданого виконкомом Обідненської сільської ради народних депутатів від 19.04.1990 року, та із земельної ділянки загальною площею 3,3978 га, що розташована на території Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області, належної [PERSON] на праві власності на підставі державного акта ВН №041265 від 21.12.2005 р. № 010586000121. Заявниця єдина спадкоємиця за заповітом після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. З 2017 року і по день смерті [INFO] [PERSON] , тобто на момент відкриття спадщини, вона постійно проживала разом зі спадкодавцем в одному житловому будинку в [ADDRESS] , вела з батьком спільне господарство та поховала його за власний рахунок. [PERSON] проживає у цьому будинку і по даний час. Після смерті батька вона вступила в управління та володіння спадковим майном. Заявниця доглядала і утримуюжитловий будинок, обробляю земельну ділянку біля нього, сплачую комунальні послуги, у менї на зберіганні знаходяться документи на спадкове майно - технічний паспорт на житловий будинок, Свідоцтво про право власності на домоволодіння від 19.04.1990, Державний акт на право власності земельну ділянку 3,3978 га серії ВН №041265 від 21.12.2005. Таким чином, заявниця стверджує, що вона фактично прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступила в управління спадковим майном. У червні 2020 року вона звернулась до приватного нотаріуса Люлько Л.М. Немирівського районного нотаріального округу з метою оформлення спадщини за заповітом після смерті батька. Однак, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, про що 06.07.2020 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова нотаріуса мотивована тим, що на протязі встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини заявницею не було подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини та не надано доказів щодо фактичного прийняття нею спадщини. Разом з тим, нотаріусом їй було роз`яснено, що наявність рішення суду про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини спадкоємцем після смерті спадкодавця, є підставою, щоб звернутися до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Отже, сьогодні виникає необхідність встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття нею спадщини. В інший спосіб, окрім судового, встановити даний факт неможливо. Заявниця та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву в якій не заперечує проти задоволення заяви. Просить розглядати без його участі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , надала суду покази, що вона була сусідкою померлого [PERSON] , та те, що [PERSON] , дійсно проживала разом з батьком з 2017 року і по день його смерті Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , надали суду аналогічні покази. Суд, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення свідка, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження 0129523 від 10 січня 1965 року, виданого Обіденською сільською радою, актовий запис №1, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8), відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] , після укладення шлюбу 06 вересня 1982 року з [PERSON] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 9). Відповідно до заповіту посвідченого 10 листопада 2015 року секретарем виконавчого комітету Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області за реєстровим № 43, [PERSON] , все своє майно, у тому числі: Ѕ частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та присадибна земельна ділянка площею 0,80 га, що знаходяться в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 3,3978 га, належну йому на праві власності згідно державного акта ВН №041265 від 21.12.2005, заповів своїй дочці - [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до довідки № 2-139 від 07.07.2020 виданої виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, [PERSON] фактично проживала без реєстрації в [ADDRESS] , разом із своїм батьком, [PERSON] з 2017 року по липень 2020 року (а.с. 14). Відповідно до довідки № 01-13-1488 від 24 липня 2020року виданої управлінням соціального захисту населення Немирівської РДА, [PERSON] , яка проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , про те, що вона перебуває на обліку в управління, як особа, переміщена з районів проведення антитерористичної операції з 21.11.2014 (а.с. 28). Як вбачається з постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій приватного нотаріуса Люлько Л.М. №02-14/258 від 06.07.2020, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з тим, що спадкоємиць пропустила строк для прийняття спадщини (а.с. 15). Поняття спадкування визначено у ст.1216 ЦК України, згідно якої спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Наведене відповідає Постанові КЦС ВП від 10.01.2019 року у справі №484/747/17. Як зазначено в ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті [INFO] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved