Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Павлівської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В своїй позовній заяві посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . За життя, [PERSON] склала заповіт за яким, все належне їй майно заповіла [PERSON] . Рішенням Милятинської сільської ради від 25 вересня 1993 року № 4, [PERSON] , було передано у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,28 га та для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель у розмірі 0,25 га., що знаходяться в с. Милятин Іваничівського району. За життя, [PERSON] було розпочато процедуру приватизації земельних ділянок, однак за життя правовстановлюючий документ на земельні ділянки не отримала. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , вступивши у володіння спадковим майном , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,1920 га., кадастровий номер земельної ділянки 0721183001:01:001:0123 та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель у розмірі 0,25 га.,кадастровий номер земельної ділянки 0721183001:01:001:0122, що розташовані в с. Милятин Іваничівського району, які вона успадкувала за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Від представника відповідача Павлівської сільської ради також надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання представником відповідача пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову представником відповідача у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Згідно ч. 1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] а.с.5). За життя, 02 лютого 2001 року [PERSON] склала заповіт за яким, все належне їй майно заповіла позивачу, [PERSON] Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] вступивши у володіння спадковим майном. Довідкою Іваничівської державної нотаріальної контори від 31 жовтня 2018 року стверджується, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] (а.с. 8). Витягом з рішення Милятинської сільської ради від 25 вересня 1993 року № 4 «Про приватизацію присадибних ділянок» стверджується, що [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд розміром 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарстьва 0,28 га, які розташовані в с. Милятин Іваничівського району. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Матеріалами справи встановлено, що позивач набула право власності на земельні ділянки шляхом спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Визнання позову представником відповідача будь-чиїх прав та інтересів не порушує. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими та підставними. Судові витрати по справі суд покладає на позивача.

Outcome: approved