Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона уклала шлюб, який був зареєстрований 06 лютого 1996 р. у Копашнівській сільській раді за а/з №9. Від шлюбу у них народилося двоє дітей донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем мають різні характери та погляди на життя, шлюб носить формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Подальше спільне проживання є неможливим та існування шлюбу є недоцільним. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем 06 лютого 1996 р. у Копашнівській сільській раді розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилися. В позовній заяві просить суд провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, що стверджено розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надсилав. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 06 лютого 1996 р. у Копашнівській сільській раді за а/з №9. Від шлюбу у них народилося двоє дітей донька [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні характери та погляди на життя, шлюб носить формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Подальше спільне проживання є неможливим та існування шлюбу є недоцільним. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved