Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що з 01.09.2005 року по 13.08.2013 року вона перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2013 року. Також вказує, що від спільного проживання та шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. Батьком дітей припинено надання їй матеріальної допомоги на утримання дітей. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідно до вимог\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її [PERSON] користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно (на двох дітей), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття, а також за останні три роки 2017, 2018 та 2019 роки по 50% прожиткового мінімуму для дітей цього віку. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.09.2019 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. 04.11.2019 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Попельнюх А.О. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що він відповідач дійсно, є батьком неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] . Також вказує, після припинення шлюбних відносин між сторонами було досягнуто згоди щодо утримання дітей, на підставі якої відповідач систематично надсилав на адресу позивачки грошові кошти на утримання дітей. Крім того, за необхідності придбавав одяг, предмети першої необхідності, медикаменти, проводив оплату необхідних витрат, пов`язаних із навчанням дітей. На даний час відповідач не працевлаштований і його доходи складаються з пенсії у зв`язку із втратою годувальника в сумі 2000 грн. та пенсії за інвалідністю в розмірі 1564 грн., загальна сума доходу складає 3564 грн., тому відповідно він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 3000 грн. щомісячно. Погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей лише в розмірі 2300 грн. щомісячно, що буде відповідати мінімально гарантованому розміру, визначеному законом. Також просив врахувати, що позивачкою не доведено належними та допустимим доказами, що вона вживала заходи для одержання від відповідача аліментів, але не могла їх одержати у зв`язку із ухиленням останнього від їх спати. Тому просив відмовити в цій частині позову. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Попельнюх А.О. позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2300 грн. щомісячно (на двох дітей), починаючи з 29.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині позовних вимог [PERSON] просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , пояснення представника відповідача адвоката Попельнюх А.О., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені\~Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) мають двох неповнолітній дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей, серія [NUMBER] від 23.08.2006 року, серія [NUMBER] від 01.03.2011 року (а.с. 5, 6). Спору щодо батьківства та місця проживання дитини між сторонами не існує. На даний час неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка [PERSON] не може самостійно в повній мірі забезпечувати утримання неповнолітніх дітей та потребує допомоги на утримання дітей з боку відповідача. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Батько малолітніх [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] [PERSON] , зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні представником відповідача частково визнано позовні вимоги позивачки в цій частині позову на суму аліментів по 2300 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства»\~ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України\~(в ред., що діє з 08.07.2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку встановлюється щорічно\~Законом України «Про Державний бюджет»\~на відповідний рік. Законом України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2019\~рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 01.07.2019 року 2118 грн., 01.12.2019 року 2218 грн., з 01.01.2020 року 2218 грн., відповідно мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину (50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), з 01.07.2019 року для дітей з 6 до 18 років становив 1059 грн., з 01.12.2019 року і по даний час 1109 грн. Відповідно мінімальний гарантований розмір аліментів на двох дітей віком від 6 до 18 років не може бути менше 2218 грн. Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, в тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 8\~Закону України\~від 26.04.2001\~року «Про\~охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також суд наголошує, що відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В даному випадку, при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , суд враховує, що відповідач [PERSON] окрім доходів в 3564 грн., які він отримував щомісячно в 2019 році (про які зазначено у відзиві на позовну заяву: пенсія у зв`язку із втратою годувальника - 2000 грн., пенсія по інвалідності третьої групи - 1564 грн.), мав періодичні заробітки за кордоном, що було визнано його представником в судовому засіданні. Крім того, розмір пенсії (по інвалідності та втраті годувальника), яку він отримував в 2019 році, на даний час зріс. Також суд враховує, що останній 15.03.2019 року відчужив [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 445500 грн. Вказана сума є досить значною та, на думку суду, дозволяє відповідачу сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, в тому розмірі, про який вказує позивачка, а саме в розмірі 3000 грн. щомісячно на двох дітей. А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в цій частині та стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно (на двох дітей), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Що стосується вимог позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] за 2017, 2018 та 2019 роки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей їх віку, то вони на думку суду не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне чи часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплаті аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність). Тому позивач має представити суду докази того, що у той чи інший спосіб відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання дітей. Згідно з постановою Верховного Суду від 06.08.2018 року у справі №748/2340/17 аналіз\~статті 191 СК України\~свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1). вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2). ухилення відповідача від надання утримання дитині. Глава 15 Сімейного кодексу України\~передбачає ряд самостійних способів отримання аліментів: за рішенням суду (ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України), за ініціативою платника чи одержувача (ст. 187 Сімейного кодексу України, шляхом подачі відповідних заяв за місцем роботи заявника), за договором між батьками про сплату аліментів на дитину (ст. 189 Сімейного кодексу України, при цьому, такий договір підлягає укладенню в письмовій формі та нотаріальному посвідченню, тому факт його укладення не може підтверджуватись показаннями свідків). За такого, для підтвердження вжиття позивачем відповідних заходів, він для вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів за минулий час має надати належні достатні та допустимі докази про вжиття будь-яких заходів, спрямованих на отримання від відповідача аліментів одним з описаних вище способів та докази того, що такі заходи не принесли результату у зв`язку з ухиленням відповідача від надання утримання дитині. В протилежному випадку - позов не може бути задоволений. Згідно з частинами першою-третьою статті\~\~12, частиною першою статті 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17. В даному ж випадку позивачкою [PERSON] не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що нею було вжито заходів для одержання аліментів з відповідача [PERSON] за 2017, 2018 та 2019 роки, однак останній ухилявся від виконання свого обов`язку по утриманню дітей. Натомість в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в зазначені роки періодично в добровільному порядку здійснював грошові перекази на користь позивачки, з призначенням платежу аліменти. А тому, з урахуванням викладеного, доказів, якими обґрунтовуються, як позовні вимоги в цій частині, так і відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення із відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] за 2017, 2018 та 2019 роки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей їх віку. Відповідно до положень ст. п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. При цьому суд враховує, що він є інвалідом третьої групи з дитинства, однак Закон України «Про судовий збір» не звільняє інвалідів третьої групи від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial