Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 про стягнення мінімальної заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобовязання відповідача вчинити дії. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що починаючи з 1968 року вона працювала в системі обласного виробничого обєднання «Фармація», з якого була незаконно звільнена 05.01.2015 року. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.03.2015 року її поновлено на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 КП ЦРА № 4 при міській поліклініці м.Мукачево. По сьогоднішній час вказане рішення не виконано, на роботі її не поновлено. З часу винесення рішення вона неодноразово зверталася в суд з вимогами про стягнення на її корить заробітної плати за вимушений прогул, її вимоги судами задовольнялися. В звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача на її користь мінімальну заробітну плату за вимушений прогул в період з 01.05.2017 року по 01.07.2017 року в сумі 6400 грн. та зобовязати відповідача виплачувати їй заробітну плату щомісяця до поновлення її на роботі. Під час розгляду справи позивачем подано клопотання про збільшення позовних вимог, згідно якого вона просить стягнути з відповідача на її користь мінімальну заробітну плату за вимушений прогул в період з 01.05.2017 року по 01.10.2017 року в сумі 16\~000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала збільшені позовні вимоги і просила їх задовольнити. При цьому пояснила, що їй відомо про наказ щодо поновлення її на роботі від 28.04.2017 року, вона отримувала відповідні повідомлення, однак вважає це незаконним, оскільки відсутнє її робоче місце. Фактичного поновлення її на роботі немає, її робоче місце знищене, завідувач КП ЦРА-4 м.Мукачево [PERSON] упереджено не виконує судове рішення, вводить в оману ДВС, поліцію, суди, порушує її права. Представник відповідача в судовому засіданні повністю заперечив проти задоволення позову, вважає вимоги позивача необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що з метою уникнення сумнівів щодо поновлення позивача на роботі та виконання рішення суду роботодавцем видано наказ № 07/2017 від 28 квітня 2017 року, яким поновлено позивача на роботі, а також повідомлено про необхідність стати до роботи листом від 28.04.2017 року. У звязку з припиненням оренди приміщення, в якому раніше здійснювалась діяльність відокремленого підрозділу підприємства «Аптечного пункту № 1 м.Мукачево», позивача повідомлено про зміну її робочого місця та повторно запрошено стати до роботи. Така зміна робочого місця не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника. Однак, незважаючи на отримання відповідних повідомлень, позивач не зявляється на роботі, що підтверджується відповідними актами про прогул. Відповідачем вжито всіх необхідних заходів із виконання судового рішення про поновлення працівника на роботі, однак, таке виконання залежить, в тому числі, від безпосередніх дій самого позивача, зокрема зявлення на роботі та приступлення до виконання трудових обовязків. Дії позивача свідчать про те, що вона свідомо не бажає приступати до роботи, тому в даному випадку не має місце вимушений прогул, як вказує позивач, а фактично має місце прогул без поважних причин, що виключає застосування ст.. 236 КЗпП України. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року позивача [PERSON] поновлено на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 при міській поліклініці м.Мукачево. Дане судове рішення не виконувалося, що стверджується рішеннями Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2016 року та 12 грудня 2016 року, а також рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 22 березня 2017 року, якими з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за періоди з 07.12.2015 року по 07.05.2016 року та з 07.05.2016 року по 07.12.2016 року. Крім того, рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 20 червня 2017 року з комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у період з 08.12.2016 року по 01.05.2017 року. 28 квітня 2017 року Комунальним підприємством Центральна районна аптека № 4 Закарпатського обласного виробничого обєднання «Фармація» видано наказ № 07/2017 «Про поновлення на роботі [PERSON]П.», відповідно до якого на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року [PERSON] поновлено на роботі на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 при міській поліклініці м.Мукачево. В цей же день, 28 квітня 2017 року, позивачу [PERSON] копію вказаного наказу направлено за місцем проживання, а також направлено повідомлення про те, що її робоче місце змінене з обєктивних причин. Позивачу розяснено, що зміна робочого місця не вважається переведенням на іншу роботу, її проінформовано про те, де саме знаходиться її робоче місце, яке забезпечено всіма умовами для роботи, запропоновано стати до роботи і надати трудову книжку для проведення відповідних записів. В судовому засіданні позивач [PERSON] визнала, що копію наказу про поновлення її на роботі від 28.04.2017 року та вищевказане повідомлення вона отримувала, з ними ознайомилася. Даний наказ вона не оскаржувала. Як вбачається з актів за №№ від 1 до 29, складених комісією з числа працівників КП ЦРА № 4, в період з 18 серпня 2017 року по 15 вересня 2017 року [PERSON] на робочому місці була відсутньою. Наказами КП ЦРА № 4 № 23 від 21 серпня 2017 року та № 25/2017 від 15 вересня 2017 року «Про витребування пояснень від [PERSON]П.», у звязку з відсутністю на робочому місці завідуючої аптечним пунктом № 1 комунального підприємства Центральна районна аптека № 4 без поважних причин, з метою зясування причин прогулу, завідувачем підприємства витребувано від позивача пояснення щодо поважності причин відсутності на робочому місці з 18 серпня по 15 вересня 2017 року. Копії даних наказів разом з відповідними повідомленнями направлено позивачу за місцем її проживання і отримані нею, що визнається [PERSON] в судовому засіданні. Таким чином, в судовому засіданні представником відповідача належними та допустимими доказами доведено, що відповідачем вжито усіх необхідних заходів із виконання судового рішення про поновлення працівника на роботі, тобто таке рішення КП ЦРА № 4 виконане. Незявлення позивача на робочому місці свідчить про те, що позивач свідомо не бажає приступити до роботи, оскільки жодних перешкод для цього немає. Твердження позивача про те, що рішення суду не виконане, оскільки вона має бути поновленою на роботі з робочим місцем в міській поліклініці, суд вважає необґрунтованим і не приймає до уваги при вирішенні даного спору. Згідно судового рішення позивача [PERSON] поновлено на конкретній посаді, тобто на посаді завідуючої аптечним пунктом № 1 комунального підприємства Центральна районна аптека № 4. Поняття посада та поняття робоче місце не є тотожними. Робоче місце працівника ? це певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Відповідно, при незмінності посади робоче місце працівника може змінюватися з різних причин. Відповідно до ч.2 ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Оскільки [PERSON] наказом від 28.04.2017 року поновлено саме на тій посаді, на якій вона раніше працювала і яка вказана в судовому рішенні, підприємство змінило її робоче місце з обєктивних причин (неможливість продовження орендних відносин), твердження позивача про її непоновлення на роботі є безпідставними. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що в період з 01.05.2017 року по 01.10.2017 року не мала місце затримка виконання рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі, таке рішення виконане 28.04.2017 року, незявлення її на робочому місці не є вимушеним прогулом, а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Outcome: dismissed