Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, однак зменшила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача по справі [PERSON] в її користь аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його доходів до досягнення дітьми повноліття та стягнути 500 грн. судових витрат. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, однак він згідний утримувати дітей . Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року. Від шлюбу у сторін по справі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьками яких в свідоцтві про їх народження записані сторони по справі (ас.4-5). Даний факт ствердили в судовому засіданні сторони по справі. 23.03.2010 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-НМ №041480 від 23.03.2010 року (ас.6). Як встановлено в судовому засіданні, діти сторін по справі дочки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають з позивачем по справі [PERSON] та перебувають на її утриманні та вихованні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім»ї, складеного депутатом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (ас.11). Позивач по справі [PERSON] працює вчителем біології у Надвірнянській вечірній школі, отримує заробітну плату, однак її доходів на утримання дітей не вистачає. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років - 1689 грн. Відповідач по справі [PERSON], як встановлено в судовому засіданні є фізично здоровою людиною, не має інших утриманців, являється власником будівельної компанії «Pvsbud Volodumur Petrivsky», яка знаходиться в [PERSON], має регулярний заробіток, з врахуванням того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 років до 18 років, матеріальне становище сторін, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, а отже, на думку суду, взмозі сплачувати аліменти в частці, тобто в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття. А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про задоволення позову у зміненому вигляді. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави та 500 грн. судових витрат в користь позивача по справі [PERSON] На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved