Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначає, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстровані відповідачі - її син [PERSON], її невістка [PERSON] та її неповнолітній онук [PERSON] Відповідачі з 2015 року у вказаній квартирі не проживають, оскільки виїхали до Російської Федерації. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідачі не проживають тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі зареєстровані: вона, її мати [PERSON] та відповідачі: її син [PERSON], її невістка [PERSON], її неповнолітній онук [PERSON], фактично проживають: вона та її мати [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у квартирі не проживають, вони там ніколи не проживали, були тільки зареєстровані, оскільки продали власну квартиру у 2015 році. З 2015 року відповідачі проживають у Російської Федерації. Вони мають житло у Російської Федерації, онук відвідує там дитячий заклад. Відповідач [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області [PERSON] просила розглянути справу на розсуд суду. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням розглянути позов за відсутності представника Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області, до заяви додала висновок про доцільність позбавлення права користування житлом малолітніх дітей, згідно з яким з метою захисту житлових прав малолітніх дітей, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради повністю заперечує проти позовних вимог, які зазначені у позові, та вважає недоцільним позбавлення права користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO]. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивача [PERSON], часто з нею бачиться. Їй відомо, що у квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] та її мати, окрім них у квартирі ніхто не проживав. Діти та онук проживали окремо. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивача [PERSON] по під'їзду, [PERSON] проживає на другому поверсі, а вона на четвертому. Вони спілкуються кожен день, оскільки спілкуються їхні матері. [PERSON] проживає у 55 квартирі із матір'ю, дітей та онука вона ніколи не бачила. Вислухавши позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування квартири серії [NUMBER] від 02.10.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2164, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В, витягом про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Сєвєродонецького бюро технічної інвентаризації» серії [NUMBER] від 08.10.2012 року. Згідно з довідкою № 30337 від 31.07.2018 року про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради, станом на 31.07.2018 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно з копією домової книги для прописки громадян в будинку [ADDRESS], у квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Як вбачається з акту про встановлення факту проживання/не проживання/ № 973 від 31.07.2018 року, затвердженого директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», в квартирі за адресою: [ADDRESS], проживають [PERSON] та [PERSON], окрім них з 2015 року ніхто не проживає. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають з 2015 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Висновок Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради № 6785 від 12.12.2018 про недоцільність позбавлення права користування житловим приміщенням неповнолітнього [PERSON], [INFO], суд не приймає до уваги, оскільки у вказаному висновку Органом опіки та піклування не зазначені мотиви прийняття такого рішення та необґрунтовано, чому позбавлення права користування житловим приміщенням неповнолітнього [PERSON] є недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 186 від 21.08.2018 у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Враховуючи, що відповідач [PERSON], [INFO], є неповнолітнім, то сума сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], в рівних долях.

Outcome: approved