Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1500 грн. та на її утримання в розмірі по 1000 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем проживали у громадянському шлюбі, від якого народилася одна дитина син [PERSON] [INFO] Життя у них з відповідачем не склалося, останній покинув сімю, не займається вихованням та утриманням дитини. Позивачка в даний час ніде не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною Відповідач не має постійного місця роботи, працює сезонним працівником, а тому має стабільні заробітки і має можливість сплачувати кошти на утримання їх неповнолітньої дитини. Одночасно просила суд у відповідності до вимог ст.84 СК України, стягнути кошти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали вимоги позовної заяви та просили їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON], адвокат [PERSON] позовні вимоги визнали частково, в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 650 грн. В частині стягнення аліментів на утримання дружини позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, оскільки сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справ у його відсутності за участі своїх представників. До матеріалів справи відповідачем подано заперечення на позов, з яких вбачається, що розмір заявлений позивачкою на утримання дитини є занадто значним, відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 650 грн. Свої заперечення обґрунтовував тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та виховує від даного шлюбу сина [PERSON] [INFO] Також на його утриманні знаходяться батьки пенсіонери, натомість він не має постійного місця роботи, а виїжджає на сезонні роботи де має незначні періодичні заробітки. В частині позовних вимог позивача про стягнення коштів на утримання дружини просив відмовити, оскільки вони з позивачкою ніколи не були одруженні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах і у них народилася одна дитина, син [PERSON] [INFO] Дані обставини визнанні сторонами та підтверджуються свідоцтвом про народження дитини а/з № 49 від 13.06.2016 року. Згідно довідки виданої Вишківською селищною радою № 4697 від 01.12.2016 року, неповнолітня дитина сторін, син [PERSON] [INFO], знаходиться на утриманні та матері - [PERSON] Факт перебування дитини на утриманні та вихованні біля позивачки в судовому засіданні не заперечили і представники відповідача. Також встановленим є той факт, що відповідач зобов'язання по утриманню дитини належно не виконує. При розгляді даної справи з пояснень сторін встановлено, що відповідач не має постійного місця роботи, виїжджає на сезонні роботи де отримує мінливий дохід, згідний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімуму в Україні для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня до 30 квітня 2017 р. визначений у розмірі - 1689 грн., з 01 травня до 30 листопада 2017 р. - у розмірі 1777 грн., з 01 грудня 2017 р. - у розмірі - 1860 грн. Суд оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, з врахуванням віку неповнолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні та вихованні біля позивачки, та потреб для її нормального утримання, забезпечення і виховання, прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги, так як відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобовязаний забезпечити утримання своєї неповнолітньої дитини до досягнення повноліття, що дає суду підставу для вирішення питання про стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Разом з цим, суд виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, яким стверджено відсутність у відповідача постійного місця праці та стабільного заробітку, вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, частково задовольнивши вимогу про розмір аліментів, які просила стягнути позивачка . Посилання відповідача, що він має на утриманні батьків, які є пенсіонерами, не заслуговують на увагу, оскільки батьки отримують пенсію і мають відповідне матеріальне забезпечення. Суд також приходить до висновку, що вимога в частині стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку з посиланням на ч.2 ст.84 СК України не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.2 ст.84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони не проживали в зареєстрованому шлюбі. При цьому необхідно зазначити, що фактичні шлюбні відносини не прирівнюються до зареєстрованого шлюбу та не визнаються шлюбом взагалі, так як шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Як зазначається у ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України проживання однією сімєю не є підставою для виникнення у осіб прав та обовязків подружжя. З поданого відповідачем свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК № 192252, виданого 23.06.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського, вбачається що він проживає у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], і дана інформація не була спростована позивачем. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial