Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідачів у якій просить суд: зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити їй перепон в спілкуванні з її онуками: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; встановити для неї наступний порядок її участі у вихованні та спілкуванні з онуками: з 15.00 години 1 та 3 середи місяця до 19.00 години четверга за місцем її проживання з можливістю систематичних зустрічей в місцях та помешканнях приналежних до об'єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, без обмежень переміщення та без присутності [PERSON] і [PERSON], без урахування часу на відвідування дітьми школи та дитячого садка; з 15.00 години 2 та 4 п'ятниці місяця до 19.00 години неділі за місцем її проживання, з можливістю систематичних зустрічей в місцях та помешканнях приналежних до об'єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, без обмежень переміщення та без присутності [PERSON] та [PERSON]; дві години на день 1 березня, 10 квітня, 28 жовтня та 1 січня, без обмежень переміщення та без присутності [PERSON] і [PERSON]; з 15.00 години до 19.00 години 30 серпня, 23 березня, 19 червня та 28 листопада, без обмежень переміщення та без присутності [PERSON] та [PERSON]; щорічно під час літніх канікул чотирнадцять днів безперервно, починаючи з 09.00 години ранку першого дня та закінчуючи 19.00 годиною останнього 14-го дня з можливістю виїзду на морські курорти, санаторії, туристичні бази в межах України. Також позивачка просить стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує на те, що в 2009 році її дочка [PERSON] та її чоловік [PERSON] всиновили трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. Вся їхня родина відразу полюбила дітей та ставилася до них як до рідних. Особливу увагу дітям приділяла вона. В них склалися дуже теплі відносини, вона всіма силами турбувалася про дітей, приділяла їм багато часу, дарувала подарунки, діти в свою чергу платили їй щирою любов'ю. Для комфортного проживання діти потребували просторої квартири, однак у їх батьків не вистачало грошей на 4-кімнатну квартиру, вонм з чоловіком з радістю надали значну суму грошей. Спочатку вона приходила до них в гості декілька разів на тиждень, та поки дочка робила хатню роботу, гуляла з дітьми во дворі на дитячих майданчиках. Батьки дітей часто просили її посидіти з дітьми, якщо хотіли сходити в гості або в якийсь розважальний заклад, що вона з радістю робила. Згодом їй навіть привозили дітей та залишали на всі вихідні. А старшого онука [PERSON] навіть залишили на тиждень під час шкільних канікул. За весь цей час діти дуже прив'язалися до неї і ставляться як до рідної бабусі. Однак, з їх батьком, в них були напружені стосунки, через його надмірну авторитарність та, на її погляд, грубе ставлення до її дочки. Знаючи про запальний характер зятя, вона намагалася як можна менше його дратувати, ні в чому йому не перечити. Через декілька місяців після всиновлення онуків, вона почала помічати, що [PERSON] почав з ними грубо поводитися, не гнушався і суворими фізичними покараннями та залякуваннями, а її серце цього вже не витримувало - вона почала робити йому зауваження. Зять почав лютувати і виставляв її за двері. З кожним днем ситуація погіршувалась. Свою лють він виміщав на дітях, і вона була вимушена звернутися в органи опіки, в міліцію, прокуратуру, однак приходячи на перевірку вони бачили красиву 4-кімнатну квартиру, ззовні охайних батьків та дітей, залякані батьком діти ні на що не скаржились. Одже висновок всіх перевірок один - нормальна сім'я. Звісно її скарг зять категорично заборонив її доньці і тим паче онукам будь-яке спілкування з нею. Всі спроби зустрітися з онуками, і їх намагання хоч якось з нею поспілкуватися мали один фінал - фізичне покарання дітей та їх силове відтаскування від неї. На свята вони з чоловіком передавали через дочку онукам подарунки (іграшки, мобільний телефон, щоб мати змогу з ними спілкуватись), однак через короткий час дочка їх повертала зі словами «Дітям нічого від тебе не потрібно». Востаннє дітей вона бачила в серпні 2013 року. Таким чином, відповідачі не приймають її взаємну любов до онуків, їх прив'язаність до неї, та те, що вони після всиновлення постійно відчували від неї любов та турботу. Дані обставини відомі відповідачам, але вони не бажає зрозуміти згубність своєї поведінки та своїх рішень. Така їх поведінка негативно впливає на моральний, психологічний та фізичний розвиток дітей. Відповідачі зловживають своїми батьківськими правами їм на шкоду та на шкоду правам та законним інтересам їхніх дітей, зокрема, таким як право на зустріч із близькими родичами, право відчувати їхню любов, турботу та захист, право знати своїх бабу та діда. Вона є пенсіонером за віком, за місцем проживання характеризуюся позитивно, судимостей не має, на обліку у нарколога або психіатра не перебуває, проблем зі здоров'ям не має, є ветераном праці. Вони з чоловіком є доволі заможними людьми. Вона має у власності 2 квартири в Дніпропетровську, пів будинку у Дніпропетровську, дачу біля елітного поселення «Золоті ключі», де діти могли б проводити весь вільний час на свіжому повітрі. Вона отримує пенсію, а її чоловік [PERSON], який ставиться до дітей як рідний дідусь, отримує середню зарплатню в 40000,00 грн. Отже, вони можуть собі дозволити купувати дітям якісне харчування, одяг, іграшки, путівки до санаторіїв, оплачувати дитячі кружки, тобто задовольняти всі потреби дітей. Також вони мають прекрасні умови проживання в трикімнатній квартирі за адресою [ADDRESS], де одна з кімнат повністю влаштована під дитячу, там зберігається велика кількість іграшок онуків, а також є письмовий стіл, де вони могли б робити з ними уроки. Окрім них з чоловіком, у дітей є тітка (її старша дочка) [PERSON] та двоюрідна сестра [PERSON] (теж її онука), які також багато часу проводили разом з дітьми і зараз повністю позбавлені спілкування з [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просила пред'явлений позов задовольнити у повному обсязі, посилалися на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечували, посилалися на обставини викладені у письмових запереченнях проти позову, вказали, що [PERSON] не забезпечить належного виховання та уваги щодо дітей. Погляди позивачки на умови та порядок виховання дітей не співпадають з їхніми поглядами на це. Представник Органу опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради зауважила на тому, що загалом спілкування позивачки з онуками та участь у їхньому вихованні не суперечитиме інтересам дітей, однак запропоновані позивачем способи участі у вихованні дітей та їхньому спілкуванні не відповідатимуть інтересам дітей у даному віці. Позовні вимоги підтримала частково та посилалася на обставини викладені у письмовому висновку долученому до матеріалів справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, відповідачі є батьками трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка є бабусею дітей. Сторони проживають окремо один від одного, батьки дітей, а також їхня бабуся мають належні життєві умови, достатній рівень доходів, люблять та поважають дітей. Батьки (відповідачі) належним чином здійснюють свої батьківські обов'язки щодо дітей, займаються їхнім вихованням, утриманням, забезпечуючи усім необхідним, дбають про моральний, фізичний та духовний розвиток дітей. [PERSON] також має бажання приймати активну участь у вихованні та утриманні дітей відповідачів, тобто своїх онуків, але, як було встановлено у судовому засіданні між нею та її зятем [PERSON] склалися неприязні стосунки, між ними втрачено будь-яке взаєморозуміння з питань виховання дітей. Відповідач [PERSON] не погоджується із поглядами [PERSON] щодо методів виховання дітей, у зв'язку з чим ним та дружиною було висловлено небажання [PERSON] приймати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, що з їхньої сторони зумовило створення перешкод позивачці у цьому. Відповідно до ст. 257 СК України дід і баба мають право спілкуватися зі своїми внуками і брати участь у їхньому вихованні, а згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби і діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 257 СК України батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. В судовому засіданні встановлено, що раніше, до того поки поміж сторонами не погіршилися стосунки, [PERSON] доволі часто відвідувала онуків, останні приїздили до неї додому, та вона приймала активну участь у їхньому вихованні. Вислухавши пояснення допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд робить висновок про прагнення бабусі приймати участь у розвитку та вихованні онуків, обставини на яких зауважили свідки свідчать про її турботливе ставлення до дітей та піклування про них. Окрім того, суд приймає до уваги, що Службою у справах дітей під час обстеження умов проживання сторін встановлено, що вони за місцем проживання характеризуються вкрай позитивно, мають добрі умови проживання, відповідачі займаються вихованням та утриманням дітей, добросовісно ставляться до своїх батьківських обов'язків. Позивач також має належні умови проживання, та позитивну характеристику. З огляду на наведене та враховуючи, що позивач дуже любить своїх онуків і бажає із ними спілкуватися, не байдужа до їхнього розвитку, стану здоров'я і долі, та будучи добропорядною людиною, може позитивно впливати на розвиток і виховання онуків й не може зашкодити їхнім інтересам, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, але суд не погоджується з запропонованими позивачкою способами і порядком її участі у вихованні онуків та спілкуванні з ними, та вважає, що [PERSON] кожної першої та третьої неділі місяця з 09:00 години до 19:00 години має право побачення та спілкування з онуками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], шляхом систематичних зустрічей в місцях та помешканнях приналежних до об'єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, а також за місцем свого проживання, без присутності батьків дітей - [PERSON], [PERSON], а також один раз на рік [PERSON] має право на строк не більше чотирнадцяти календарних днів, під час літніх канікул [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], запросити їх на тимчасове проживання до свого місця мешкання, а також з можливістю поїхати із онуками на відпочинок на морські курорти, санаторії, туристичні бази в межах України, на строк не більше 14 днів, завчасно, письмово попередивши про це батьків дітей - [PERSON] та [PERSON]. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати відносяться на рахунок відповідачів.

Outcome: partial