Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у них з відповідачем є спільна дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Сторони по справі проживають окремо. Відповідач по справі добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала, просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн. Відповідач по справі заявлений до нього позов визнав частково з підстав того, що заявлені позивачем вимоги він виконати не зможе з підстав недостатньої заробітної плати. Надав суду довідку про його заробітну плату, відповідно до якої його нарахована заробітна плата за шість місяців становить 20702,65 грн. та виплачена фактично за шість місяців - 16665,62 грн. Надав до суду відзив на позовну заяву з одночасним наданням його позивачу, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково в розмірі щомісячної сплати аліментів в сумі 972 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім, проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітньої дитини сторони не вирішили. Відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований, має дохід, що підтверджується наданою ним довідкою про заробітну плату, відповідно до якої його нарахована заробітна плата за шість місяців становить 20702,65 грн. та виплачена фактично за шість місяців - 16665,62 грн. Відповідно до принципів 2, 4, 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20.11.1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношення здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Дитині має належати право на відповідне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.ст. 2, 3 Декларації про соціальні і правові принципи, які стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо при передачі на виховання і усиновлення на національному та міжнародних рівнях, яка прийнята резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй 03.12.1986 року, благополуччя дитини залежить від благополуччя сім'ї. Піклування про дитину лежить на її батьках. Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами. Першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд, при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивачки, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Суд констатує, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для [PERSON], [INFO], виходячи з її віку є 2027 грн. з 01.01.2019 року. За наведених вище обставин суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти щомісячно на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial