Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 09.11.2007 року в с.Горохолина Богородчанського району Івано-Франківської області, зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу стало те, що спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. Через часті сварки сумісне життя та збереження сімї стало неможливим. З 2017 року сторони разом не проживають, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Дитина проживає з позивачкою. Спору щодо поділу майна немає. А тому, просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка в судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги\~ підтримує в повному обсязі. Крім цього, просила малолітнього сина залишити після розірвання шлюбу на проживання із нею (а.с.19). Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі. Не заперечив щодо проживання малолітнього сина [PERSON] з матірю (а.с. 23). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія 1-НМ № 045167, сторони 09.11.2007 року зареєстрували шлюб в с.Горохолина Богородчанського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 32 (а.с. 5). Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивачка стверджує, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивачки шлюб їх існує формально, миритися вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] немає. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 09.11.2007 року в с.Горохолина Богородчанського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 32 слід розірвати. Малолітнього сина [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу залишити на проживання з матір`ю [PERSON], [INFO] З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення, то з відповідача слід стягнути на користь позивачки 704,80 грн. витрат по оплаті судового збору згідно квитанції №5103-24-001/С від 24.04.2018 року (а.с.1) На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1414, 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved