Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У позові вказувала, що 01.10.2009 року уклала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу прийняла його прізвище. Її дошлюбне прізвище [PERSON] . Шлюб зареєстрований у Вашківецькій міській раді Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №29. У шлюбі, [INFO] народилося дочка [PERSON] , яка проживає з нею і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Посилалася на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що між ними не було взаєморозуміння, відповідач не дбав про створення нормальних сімейних стосунків та матеріальне забезпечення сім`ї. Вказана поведінка відповідача привела до припинення сімейно- шлюбних відносин та ведення спільного господарства і з березня 2017 року проживають окремо. Тому вона прийшла до висновку, що надалі спільне життя неможливе, сім`я розпалась з вини відповідача, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та дочки, оскільки така поведінка негативно впливає на здоров`я та психічний стан дитини. Питання поділу майна, що було придбано за час спільного проживання, будуть вирішувати в окремому порядку. Спору про місце проживання дитини не має. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому ставить питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач працює по найму, їздить на заробітки за межі України, має постійний дохід, його середньомісячний заробіток становить 20000,00 грн -25000,00 грн, незважаючи на це, відповідач не надає дочці матеріальної допомоги. Оскільки заробіток відповідача є мінливий, ставить питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Інших виплат по виконавчих документах відповідач не проводить. Просила: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 01.10.2009 року у Вашківецькій міській раді Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №29; стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій фіксованій сумі у розмірі 2500,00 грн. з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення дочкою повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, належно повідомлена про день, час та місце розгляду справи по суті. В адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, щодо винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті про що є відомості в матеріалах справи. Причини своєї неявки суду не повідомив, але подав у встановлений судом строк відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Згідний на розірвання шлюбу, однак не згідний з причинами, вкладеними у позовній заяві. Також згідний сплачувати аліменти на утримання своєї дочки, але не згідний з вказаною сумою. Зазначив, що дружина безпідставно звинувачує у тому, що сімейні стосунки між ними не склалися через його ставлення до сім`ї. Навпаки він піклувався про побудову сімейних відносин між ними на почуттях любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Намагався, щоб їх стосунки були міцними, прикладав до цього зусилля, але дружина цього недооцінювала і зводить на нього наклеп. Він не проти матеріально допомагати своїй дитині, любить її, завжди дбав про неї і не відмовляється від допомоги. Але не згідний щомісячно сплачувати 2500,00 грн, оскільки на даний час не має такої можливості, не має постійного заробітку і взагалі відсутня робота. Позивачка видумано зазначає середньомісячний заробіток, начебто який отримує, не посилаючись на відповідні докази. Вона заявляє вимогу на примусове стягнення аліментів, хоча він пропонував свою добровільну допомогу. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] , що зареєстрований 01.10.2009 року виконавчим комітетом Вашківецької міської ради та стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у мінімально гарантованому розмірі аліментів для дитини відповідного віку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 01.10.2009 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у виконкомі Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №29, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 01.10.2009 року, виданого вказаним виконкомом. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON] . У шлюбі, [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON] , що підтверджується копією витягу з акту про народження №00205, частина 1, серія А10, рік 2015, Відділ РАЦС м. Рим, Італія. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз`яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З безпосередньо досліджених та наданих позивачкою доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, шлюбні відносини фактично припинено, разом не проживають з березня 2017 року, спільного господарства не ведуть. Позивачка довела, а відповідач визнав, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сім`я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивачки судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. Також судом установлено, що неповнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] проживає з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №73, затверджений 07.04.2021 року головою Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідач належної допомоги на утримання дитини не надає, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів судом установлено, що неповнолітня дочка сторін [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач допомоги на її утримання у належному розмірі не надає. Позивачка довела, а відповідач визнав, що є здоровий, аліменти нікому не платить, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, офіційно не працює, а заробляє тимчасовими заробітками, тобто має нерегулярний, мінливий дохід. Враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, приймаючи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1300,00 грн щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття. Позивачка не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на неповнолітню дитину у розмірі по 2500,00 грн щомісячно. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітньою дитину підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.110, 112, 114, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial