Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, уточненим у ході розгляду справи, до [PERSON], посилаючись на те, що в квартирі [ADDRESS], яка є спільною частковою власністю, окрім неї, проживають також її мати- Сердюк [PERSON], та її син, [PERSON], усі вони є співвласниками в рівних долях, окрім них, співвласником даної квартири є також її батько. [PERSON], який з 09.07.1999 року там не проживає, а зареєстрований і мешкає [ADDRESS]. В зазначеній квартирі разом із нею проживає також її малолітній син, [PERSON], [INFO]. Також, в окремій приватизованій кімнаті даної квартири проживає зі своєю малолітньою дитиною її сестра, відповідач по справі [PERSON] Вказує, що спірна квартира складається з трьох кімнат, в одній з яких площею 18,3кв.м. проживає вона разом із малолітньою дитиною, в другій кімнаті площею 8,5 кв.м. проживає її син, [PERSON], в третій кімнаті площею 10,7кв.м. проживає її мати, [PERSON] Відповідачка з малолітньою дитиною проживає у власній квартирі, зареєстрованій під номером 69 А по вул. Калініна, 14 в м. Гребінка і користується підсобними приміщеннями-кухнею, ванною, санвузлом, коридором, балконом, які перебувають у загальному користуванні. Зазначає, що, упродовж декількох років відповідачка своєю негідною поведінкою створює жахливі умови проживання співвласників квартири через те, що бажає користуватися усією квартирою, у т.ч. кімнатою площею 18,3кв.м., в якій проживає вона (позивач) разом із малолітньою дитиною, яку вона заставила меблями, поділивши її, виганяє їх з власної квартири, ображає лайкою, бє матір тощо. У звязку з наведеним остаточно прохала встановити порядок користування квартирою №69 по вул. Калініна, 14 в м. Гребінка Полтавської області між співвласниками, виділивши у користування їй з малолітнім сином кімнату площею 18,3кв.м., [PERSON]- кімнату площею 8,5 кв.м., зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження вказаною квартирою, яка належить їй на праві спільної сумісної власності шляхом звільнення квартири від свого майна, що знаходиться в кімнаті площею 18,3кв.м. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, прохаючи їх задовольнити, та, в доповнення пояснили, що відповідачка, повернувшись з Росії у 2008 році, вибивши двері в кімнату площею 18,3кв.м., в якій проживає вона ([PERSON]Г.) з малолітньою дитиною, незаконно самовільно поділила цю кімнату умовно на дві частини, забравши собі більшу частину та користується нею (хоча у [PERSON] є власна приватизована квартира). 2-3 липня цього року [PERSON] поставила там свої речі та разом з кількома своїми знайомими, які допомагали їй це робити, прямо в кімнаті вживали алкогольні напої, вільно ходить через кімнату на балкон, кожну ніч (години в три ночі) включає світло чи то щоб попрасувати чи з іншою метою, в той час, як їй потрібно вставати в 4год. ранку іти на електричку, щоб дістатися до роботи (працює подобово), тому повноцінний відпочинок її та дитини за таких умов неможливий, у своїй квартирі вони живуть як на вокзалі, через відповідачку та її речі вони навіть не мають місця пройти по кімнаті. Окрім того, відповідачка розбила їй меблі, зламала ліжко, побила посуд, тому вони зверталися до райвідділу міліції та вимушені звернутися до суду з тим, щоб [PERSON] не чинила їм перешкод у користуванні належною їм на праві власності квартирою, зокрема, кімнатою площею 18,3кв.м., прибрала звідти свої речі, поставила на місце вибиті двері, щоб вони могли спокійно там жити та відпочивати. Вона не заперечує той факт, що її батько, [PERSON], теж має право на частину приватизованої квартири та може в будь-який час прийти та користуватися нею разом із ними. Відповідачка та її представник позов не визнали в повному обсязі, надали письмові заперечення, які підтримали у судовому засіданні, посилаючись на те, що [PERSON] проживає в окремій приватизованій кімнаті за адресою: [ADDRESS] А разом із сином [PERSON], [INFO] та має право користуватися підсобними приміщеннями (кухня, ванна, санвузол, коридор, балкон) в квартирі [ADDRESS]. Зазначає, що позивачка-її рідна сестра [PERSON] та мати- Сердюк К.П. під час її вагітгності та після народження дитини поводили себе агресивно по відношенню до неї та дитини, чинили перешкоди у користуванні підсобними приміщеннями, предявляли претензії, що вона не вправі знаходитися там та користуватися батьківською часткою у їх спільній власності, тому вона вимушена була звернутися до райвідділу міліції. Вказує, що у 2010 році, коли спільне проживання в квартирі стало нестерпним, вона звернулася за допомогою до свого батька, [PERSON], який 03.07.2010 року склав розписку на її імя на право користування його часткою у спільній сумісній власності, засвідчивши її у секретаря виконкому Тополівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, за місцем свого фактичного проживання. Оскільки [PERSON] та [PERSON] займають окремі кімнати, в кімнаті площею 18,3кв.м., в якій проживає [PERSON] з малолітньою дитиною, на її думку, є частка батька, тому, враховуючи, що він дозволив їй користуватися його часткою, вона поставила туди свої меблі. Там також гуляє її дитина, оскільки вона проживає у невеликій кімнаті (8,1кв.м.) і місця там не вистачає. Це викликало ще більшу напругу в стосунках з сестрою та матірю. Позивачки з її кімнати вона не виганяла, не ображала та не лаялася з нею та матірю, спиртних напоїв не вживає. До її кімнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не заходять. У звязку з цим вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, прохала в їх задоволенні відмовити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував з тих підстав, що він як співвласник також має свою частку в квартирі №69 по вул. Калініна. 14 в м. Гребінка, в будь-який час він може перейти туди жити. Зазначає, що в розмові зі своєю донькою -[PERSON], остання сказала, що він має власність, якою корисуються всі ті, хто там проживає, окрім неї, її дитину (а його онука) не пускають навіть на балкон, не дають зайти до кімнати, а оскільки вона теж його донька, вона також бажає користуватися його власністю. Тому він вирішив надати їй письмовий дозвіл на користуватися належною йому на праві спільної власності квартирою, оскільки частки співвласників на даний час там не виділені. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що ті меблі, які [PERSON] перенесла в кімнату, де проживають [PERSON] з дитиною, повністю поміщалися і перед цим стояли в її кімнаті. Вважає, що відповідачка повинна забрати свої речі з кімнати площею 8,5 кв.м., та встановити вибиті нею в дану кімнату двері. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що проживає у кімнаті площею 8,5 кв.м., у звязку з навчанням, удома він буває переважно по вихідним, між [PERSON] та іншими членами сімї' часто виникали сварки, зокрема, щодо користування кімнатою площею 18,3кв.м, яка є прохідною, та яку відповідачка перетворила на смітник (вона взагалі не прибирає за дитиною, яка скрізь бігає, кидає печиво, яке так і лежить та ін.). Диван, на якому сплять його мати з меншим братом, як і ковер, що належить [PERSON], забруднені, вільного місця в кімнаті фактично немає. Представник третьої особи- ССД Гребінківської РДА- у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що за результатами розгляду письмової заяви [PERSON]. яка звернулася до ССД Гребінківської РДА, було проведено обстеження її житлових умов, в ході якого встановлено, що в квартирі [ADDRESS] проживає двоє малолітніх дітей -[PERSON], 2005р.н. та [PERSON], 2009р.н. Під час відвідування в квартирі знаходилося троє дорослих осіб- Сердюк К.П., [PERSON] та [PERSON] ([PERSON] у той час знаходилася на роботі), у ході спілкування з якими було встановлено, що стосунки в сімї досить напружені, конфліктні, і в першу чергу від цього страждають діти, які усе це бачать, чують образи, які вголос висловлюють дорослі, навіть з присутності сторонніх осіб. Зазначає, що квартира -невелика, має два особових рахунки, була отримана ердюк Г.П. та [PERSON], які мають на даний час чотирьох дорослих сина та доньок двоє з яких проживають окремо), під час перебування у шлюбі, свого часу [PERSON] Мло виділено в користування частину квартири (кімнату), яку вона їм показала та в якій Ьув порядок, як і в іншій кімнаті, в якій проживає дорослий син [PERSON]- [PERSON] У кімнаті, де вони безпосередньо знаходилися (це була вітальня), та в яку двері були вибиті, «к їм пояснили, проживає [PERSON] з малолітньою дитиною, був безлад, знаходилося дуже багато меблів, біля дивана (на якому спить дитина)-двері на незасклений балкон, при відкритті якого утворюється протяг, стільці у кімнаті взагалі відсутні. Отже дитина роживає в умовах, які можуть спричиняти захворювання. Окрім того, інша половина мнати була заставлена шафами та різними речами (гладильна дошка тощо), і на їх питання, чому [PERSON] не наведене порядок у кімнаті, їм пояснили, що це речі 'овальової С.Г., яка їх сюди занесла та у якої є окрема кімната. [PERSON] їм яснила, що, відповідно до наданого батьком дозволу, вона має право знаходитися в цій мнаті і якщо двері в неї поставлять, вона їх вибє знову, та заявила, що свої речі з Мнати вона виносити не буде та що її дитина теж буде знаходитися в цій кімнаті. Як яснив [PERSON], [PERSON] може серед ночі заходити до цієї кімнати, включати Чтло, тому що їй треба пройти на балкон або полити квіти, які стоять на підвіконні. На тання, чи заходять [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в кімнату до [PERSON], тання відповіла, що не заходять. Під час відвідування у кімнату [PERSON] вони не ходили, але через відчинені двері було видно, що в кімнаті повний безлад. А Вказує, що проведене обстеження свідчить про порушення прав о(юх дітей, які проживають в конфліктній ситуації, про що дорослі були попереджені, проте син [PERSON] [PERSON] страждає більше, оскільки не має можливості повноцінного сну, його постійно тривожать, в кімнату, де він проживає та яка є прохідною (в неї виходять двері двох кімнат, двері з коридору та вона має двері на балкон, куди постійно ходить відповідачка), може зайти будь хто та в будь-який момент, у той час, як сина [PERSON]- [PERSON] можна залишити в окремій кімнаті, в яку ніхто не зайде та його не потревожить і де він може спокійно спати та відпочивати. Отже, дана ситуація негативно впливає насамперед на психіку [PERSON], а, відповідно, і на його розвиток. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як установлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 18.12.1974 року [PERSON], сімя якого на той час складалася з пяти чоловік (дружина- [PERSON] та троє дітей) одержав виданий виконавчим комітетом міської ради депутатів трудящих м. Гребінки ордер на право зайняття чотирьох кімнат загальною площею 46,93кв.м. в квартирі №69 будинку по вул. Калініна в м. Гребінка. Згідно ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 23.07.1992р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON]. [PERSON] (на даний час-відповідач по справі, яка після укладення 08.05.2004р. шлюбу з [PERSON] та розірвання 13.05.2010р. даного шлюбу змінила прізвище на Ковальова) про зміну договору найму жилого приміщення, яке набрало законної сили, встановлено, що на той час шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а в спірній квартирі проживало три особи. Даним рішенням виділено в користування [PERSON] кімнату площею 10,87кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Ванну, кладову, коридор, туалет залишено в загальному користуванні. Визначено щодо укладення Будинкоуправлінням №55 8-ої дистанції цивільних споруд ст. Гребінка Південної залізниці окремого договору найму на кімнату площею 10,87кв.м. з [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що 03.06.1998р. Органом приватизації 55-го Будинкоуправління 8-ої дистанції цивільних споруд ст. Гребінка Південної залізниці, згідно з наказом (розпорядженням) від 09.03.1993р. №7/р [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на житло-частину квартири [ADDRESS], яке складається з квартири площею 8,1кв.м. (а.с.47), а Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 03.06.1998р. складено Технічний паспорт на дану квартиру, яка складається з однієї кімнати площею 8,1кв.м. та місць загального користування: кухні площею 5,3кв.м., ванної кімнати площею 2,0кв.м., вбиральні площею 1,0кв.м., коридору площею 6,4кв.м., шафи площею 0,4кв.м. (а.с.45-46). 03.06.1998р. між [PERSON] та 55-м Будинкоуправлінням 8-ої дистанції цивільних споруд ст. Гребінка було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.48-49). Сторонами не заперечується та знайшов підтвердження матеріалами справи той факт, що 17.02.1999р., згідно з наказом (розпорядженням) від 09.03.1993р. №7/р, [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на житло-частину квартири №69 загальною площею 39,1кв.м. в будинку №14 по вул. Калініна в м. Гребінка (а.с.11). Як зазначено в Технічному паспорті, дана квартира загальною площею 39,1кв.м., складається з трьох кімнат житловою площею 37,5кв.м., у т.ч. 1-а кімната-18,3кв.м., 2-а кімната-8,5кв.м., З кімната-10,7кв.м., а також місць загального користування: кухні площею 5,4кв.м., ванної кімнати-2,0кв.м., вбиральні -1,0кв.м., коридору - 6.4кв.м., шафи - 0,6; 0,3кв.м. Квартира обладнана балконом 10кв.м. (а.с.14). Згідно довідки виконкому Тополівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області від 12.07.2010р. №352, [PERSON], 07.08.1939р.н., з 09.07.1999р. зареєстрований та фактично проживає [INFO] (а.с.15). Дана обставина підтверджується також Адресними довідками від 09.07.2010р. та від 03.08.2010р., виданими СГІРФО Гребінківського РВУМВС України в Полтавській області. Згідно довідки КП Гребінківський ККП від 05.07.2010р. №981 про склад сімї [PERSON], яка зареєстрована та постійно проживає в квартирі №69 по Калініна, №14 в м. Гребінка, на цій жилій площі прописані та проживають троє осіб: [PERSON], 20.03.2005р.н. (син [PERSON]Г.), [PERSON], 18.04.1942р.н. (мати [PERSON]Г.) (а.с.13,9,54). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який також постійно проживає у спірній квартирі за вказаною вище адресою, 28.08.2009 року тимчасово знятий з реєстрації у зв'язку з навчанням в м. Києві (а.с.55), хоча фактично він мешкає в даній квартирі, займаючи кімнату площею 8,5кв.м. Позивач [PERSON] разом із малолітньою дитиною- Черновол Д.О., 20.03.2005р.н., займають у квартирі кімнату площею 18,3кв.м., а [PERSON] постійно мешкає у виділеній їй в користування, згідно рішення суду від 23.07.1992р., кімнаті площею 10,7кв.м. Статтями 47,48,50 Житлового Кодексу України передбачено, що норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65кв.м. на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за девять років, крім подружжя. Відповідно до ст.ст.355,368-369 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. З огляду на вищевикладене, квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю (без визначення часток) [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Системний аналіз наведених та інших норм права, які містить глава 26 Розділу І Право власності Книги Третьої ЦК України, свідчить про те, що, встановити порядок користування квартирою, а фактично двома кімнатами площею 18,3кв.м. та площею 8.5кв.м. (оскільки кімната площею 10,7кв.м., згідно рішення суду, з 1992 року перебуває у користуванні [PERSON]П.) в даній квартирі між трьома співвласниками- Сердюк Г.П., [PERSON] і [PERSON] не надається можливим без порушення прав кожного із співвласників, оскільки вони, згідно закон), володіють та користуються цим майном спільно, та, у разі його поділу. їх частки є рівними. Також, [PERSON] з малолітньою дитиною та її повнолітній син [PERSON]. які є співвласниками квартири, не можуть проживати в одній кімнаті, оскільки це буде суперечити вимогам ст.50 ЖК України. Судом установлено, що 03.07.2010р. [PERSON], посилаючись на те, що він має у власності три кімнати у 4-кі.мнатній квартирі [ADDRESS], надав письмовий дозвіл, завірений секретарем Тополівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, своїй доньці [PERSON] користуватися належними йому кімнатами без будь-яких обмежень у будь який час (а.с.51). На підставі цього дозволу [PERSON] перемістила свої меблі з належної їй на праві власності квартири №69 А по вул. Калініна, №14 в м. Гребінка до квартири №69, а саме до кімнати площею 18,3кв.м., зайнявши більшу частину даної кімнати, що призвело до порушення прав співвласників (зокрема, позивача та її малолітньої дитини, які проживають в цій кімнаті) даної квартири щодо володіння і користування нею. Як установлено у судовому засіданні, [PERSON], розмістивши свої меблі та інші речі в цій кімнаті, яка взагалі є прохідною, вільно користується нею, як і її малолітня дитина-Богдан, 2009р.н., прасує у ній свої речі, ходить через неї на балкон, вночі періодично вмикає світло, чим заважає позивачу (яка працює в іншому місті та прокидається в 4год. ранку, щоб іти на електропотяг) та її дитині, порушуючи, насамперед, їх право на відпочинок. Дії [PERSON] призвели до погіршення санітарного та технічного стану квартири, в якій проживають позивач, її діти та мати похилого віку, постійних сварок між колишніми членами сімї, створили нестерпні умови для проживання [PERSON] та її малолітньої дитини, негативно впливають на обох неповнолітніх дітей, які весь час перебувають у напруженій, конфліктній обстановці. Даний факт знайшов підтвердження як наведеними вище поясненнями у судовому засіданні позивача, третіх осіб [PERSON] та [PERSON], представника ССД Гребінківської РДА, так і Актом обстеження матеріально- побутових умов сімї [PERSON] від 27.07.2010р., згідно якого взаємовідносини у сімї конфліктні, в квартирі фактично проживають дві родини, між якими постійно виникають конфлікти стосовно жилої площі, діти постійно проживають в сімї, де відбуваються конфлікти, в стресовій ситуації (а.с.52). Про складні, конфліктні стосунки між [PERSON] і [PERSON], які мають місце протягом тривалого часу, свідчать і постанови ДІМ Гребінківського РВ про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.08.2009р., від 06.07.2010р., від 05.09.2010р. (а.с.16-19). Посилання [PERSON] як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог на дозвіл її батька, [PERSON] користуватися належними ніби-то йому кімнатами в квартирі №69 суд оцінює критично, вважає їх неспроможними та до уваги їх не приймає, виходячи з наступного. Даний дозвіл суперечить вимогам закону та порушує права інших співвласників ([PERSON], [PERSON], [PERSON]О.), які володіють і користуються майном спільно, оскільки інше домовленістю між ними не встановлено. Окрім того, [PERSON] не вправі був розпоряджатися майном, яке знаходиться у спільній сумісній власності, оскільки в даному випадку розпоряджання таким майном здійснюється за згодою всіх співвласників. Отже, для того, щоб користуватися кімнатою площею 18,3кв.м., відповідач повинна була одержати згоду всіх співвласників, якої у неї не було. Твердження відповідача про те, що вона має право користуватися балконом як місцем загального користування, є безпідставним, з огляду на те, що балкон не є таким місцем, а є невідємною частиною квартири №69, яка, згідно Технічного паспорту, обладнана балконом (а.с.24). У відповідності до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним цього права. Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, вважає, що у судовому засіданні позивачем доведено факт створення відповідачем перешкод у здійсненні [PERSON] права володіння та користування квартирою №69 по вул. Калініна, №14 в м. Гребінка, яка належить останній на праві спільної сумісної власності. Таким чином, позовні вимоги у цій частині є обгрунтованити та підлягають задоволенню. Щодо встановлення порядку користування спірною квартирою, то, з урахуванням вищевикладеного, з метою недопущення порушення прав співвласників, які мають рівні права щодо користування та розпорядження належним їм майном, правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині суд не вбачає.

Outcome: partial