Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Казанківської селищної ради Миколаївської області, в якій просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у два місяці, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.01.2020 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,2670 га, що розташована в межах території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, що підтверджується Державним актом на право власності серії ЯК № 846392. 02.02.2021 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку зі спливом строку подання заяви про прийняття спадщини. Позивач зазначила, що не могла вчасно подати заяву про прийняття спадщини, оскільки її чоловік помер на тимчасово окупованій території України, та вона вирішувала питання про встановлення факту його смерті. З огляду на вищевказані обставини, вважає, що у неї були об`єктивні, незалежні від неї, поважні причини, які зумовили незначний пропуск нею встановленого строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, томупросить позов задовольнити. Ухвалою Казанківського районного суду від 05.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 21.07.2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Позивачем подано заяву, де остання просила проводити судове засідання справи без її участі. Відповідачем було подано заяву, якою просив проводити судовий розгляд без участі його представника, позовні вимоги визнано. З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники справи не з`явилися до зали судового засідання. Суд, безпосередньо дослідивши кожний наявний у матеріалах справи доказ окремо, а також у їх сукупності, а також матеріали цивільної справи № 478/27/20, провадження № 2-о/478/5/2020, приходить до наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показань свідків. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 478/27/20, провадження № 2-о/478/5/2020, [PERSON] , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серія [NUMBER] , та є дружиною спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 листопада 2018 року, виданого Євпаторійським міським відділом записів актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . На звернення [PERSON] до Казанківського районного відділу актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразку, їй було відмовлено листом від 08.01.2020 року № 08/15.18-5.5.4 з тих підстав, що подані нею документи не є документами, які є підставою для державної реєстрації смерті. 08.01.2020 року [PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з заявою про встановлення факту смерті. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 09.01.2020 року, встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, Україна, яка настала [INFO] в м. Євпаторія Республіка Крим. Позовну заяву про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач подана до суду 30.06.2021 року. Судом встановлено, що відповідно до судового рішення, яке ухвалено в рамках розгляду цивільної справи № 478/27/20, провадження № 2-о/478/5/2020, Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поновлено запис про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України та видано свідоцтво про смерть встановленого зразка серії [NUMBER] від 10.01.2020 року. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії БК №846392 від 22.05.2012 року, спадкодавцю [PERSON] належить на праві особистої приватної власності земельна ділянка площею 3,2670 га, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться у межах території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, яку останній отримав на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.11.2011 року №2136. Постановою приватного нотаріуса від 02.02.2021 року № 18/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця, у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. У статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. За частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із пунктом першим частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визнана тимчасово окупованою територією, на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Статтею 11-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, передбачено, що у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Відповідно до положень статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] знала про смерть свого чоловіка та, відповідно, про відкриття спадщини і, як спадкоємець за законом першої черги для прийняття спадщини повинна була подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог частини першої статті 1270 ЦК України, однак цього протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини не зробила, а звернувся до приватного нотаріуса лише в лютому 2021 року. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач: про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України спадкодавця, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не була позбавлена можливості у строк, встановлений законом для прийняття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з правової позиції висловленої Верховним Судом в постанові від 20 січня 2021 року по справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20), судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. На протязі фактично двох років, позивач не вчиняла належних дій для можливості прийняття спадщини. Суду не надано доказів того, що позивач перебувала на тимчасово окупованій території України до 2020 року, та намагалася з неї виїхати для подання вказаної заяви, проте їй було відмовлено. При цьому суд враховує, що у цій справі шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинув у травні 2019 року, а до суду позивач звернулася у липні 2021 року. Більш того, після встановлення факту смерті [PERSON] , позивач фактично через тринадцять місяців вирішила подати заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини, до вказаного строку будь-яких дій не вчиняла, та не довела суду неможливості їх вчинення. Суд також приймає до уваги, що встановлення на території України з березня 2020 року карантинних заходів, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), також не перешкоджали позивачу звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, навіть після встановлення факту смерті її чоловіка ( [INFO] ) та видачі свідоцтва про смерть встановленого зразка (10 січня 2020 року). За таких обставин суд прийшов до висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї як спадкоємця. Враховуюч и встановлені судом обставини, в задоволенні позову слід відмовити. З огляду на вимоги ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати які складаються із сплаченого судового збору, слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed