Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розподіл майна, в якому зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З відповідача згідно заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2017 року стягнуті аліменти на її користь на утриманий їхніх неповнолітніх дітей. Наразі шлюб вже розірвано. В період шлюбу сторони відремонтували будинок та добудували додаткові поверхи до будинку, який належить відповідачу та який розташований за адресою: [ADDRESS] , усі ці дуже суттєві зміни відбулися за її рахунок, оскільки вона офіційно працювала, витрачала усі свої кошти на сім`ю та добудівництва будинку, в якому вони усі проживали, а саме за свої зароблені кошти купували будматеріали, а саме цемент, пісок, шифер та інші будматеріали, що підтверджується відповідними чеками. Відповідач у той же період часу ніде не працював, кошти не заробляв та на сім`ю не витрачав, із-за чого в них виникали часті сварки та конфлікти і саме з цього приводу вони розійшлися. На даний час сторони зареєстровані за однією адресою, але фактично проживають окремо. Між собою сторони перебувають у неприязних стосунках, оскільки відповідач створив умови неможливого спільного з ним проживання як фізичного так і психологічного характеру. За таких обставин вважає за необхідне реалізувати своє право та визнати спільною сумісною власністю колишнього їх подружжя будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , і залишити цей будинок у їх сумісному користуванні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно з розрахунком заборгованості від 30.09.2018 року (а.с.7-8) станом на 30.09.2018 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 35672,60 грн. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23.08.2017 року (а.с.11-12) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі вказаного рішення суду 12.01.2018 року було видано виконавчий судовий наказ (а.с.9-10). Згідно з паспортом серії ВК 883193 (а.с.13-15) позивач - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 13.10.2010 року. Відповідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.18) [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.20) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.21) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.23) позивач та відповідач уклали шлюб 14 липня 2001 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Відповідно до договору дарування будинку (а.с.24-25) 21.12.2006 року відповідач [PERSON] отримав у власність житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами, який знаходиться в [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 572.0 кв.м. Позивачем на підтвердження витрат на придбання будматеріалів для добудівництва будинку надані товарні чеки від 16.07.2012 року на суму 4200 грн. (а.с.34), від 10.10.2008 року на суму 2410 грн. (а.с.35), від 20.10.2008 року на суму 11350 грн. (а.с.36), від 21.05.2019 року на суму 8820 грн. (а.с.37). Згідно з довідками про отримання допомоги, позивач у період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року отримала допомогу при народженні дитини, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку у розмірі 10309 грн. (а.с.39), у період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року у розмірі 11640 грн. (а.с.40), у період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року у розмірі 6600 грн. (а.с.41), у період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року у розмірі 12,58 грн. (а.с.42). З наданих позивачем довідок вбачається, що остання працює на КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Бахму» на посаді Бухгалтер 2 категорії та за 2007 рік отримала заробітну плату у розмірі 13002,43 грн. (а.с.43), за 2008 рік у розмірі 13540,40 грн. (а.с.44), за 2011 рік у розмірі 36621,78 грн. (а.с.45), за 2012 рік у розмірі 44761,88 грн. (а.с.46), за 2013 рік у розмірі 53869,66 грн. (а.с.47), за 2014 рік у розмірі 58823,88 грн. (а.с.48), за 2015 рік у розмірі 64963,82 грн. (а.с.49), за 2016 рік у розмірі 51536,75 грн. (а.с.50), за 2017 рік у розмірі 71400,57 грн. (а.с.51), за 2018 рік у розмірі 40064,92 грн. (а.с.52). Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, шо один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, шо кожна річ. набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частина 1 ст. 70 СК України зазначає, що у разі поділу майна, шо є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка с рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя і-ротової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ. набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка с майно, набуте нею. ним за час шлюбу, на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй. йому моральної шкоди. Згідно вимог ст. 62 СК України: 1. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 2. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до звіту загальний тхничний стан житлового будинку [ADDRESS] задовільний ,придатний для подальшої безпечної експлуатації . У судовому засіданні позивачем не надано доказів того ,що вартість спірного житлового будинку істотно збільшилась у результаті здійснених за час шлюбу поліпшень, проведення переобладнання та ремонтних робіт, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню\~стаття 62 СК України\~як спеціальна для цих правовідносин. За положеннями\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, на підставі договору дарування . Відповідно до частини першої\~статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналіз положень статей\~57\~та\~62 СК України\~дає підстави для висновку про те, що\~стаття 57 цього Кодексу\~визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як\~стаття 62 цього Кодексу\~встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Для застосування передбачених\~статтею 62 СК України\~правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Визначаючи правовий режим спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Відповідно до\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя\~статті 372 ЦК України); в разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. Таким чином, при вирішенні спору в частині визнання спірного житлового будинку спільним сумісним майном подружжя судом враховувується , що майно, що належало одному з подружжя в порядку\~статті 57 СК України, не перетворюється у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише в порядку, визначеному\~статтею 62 СК України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом. Позивачем не надано доказів щодо вартості вказаного майна до його поліпшення та добудови, що будинок істотно збільшився у своїй вартості ,а саме саме внаслідок проведення переобладнання та ремонтних робіт, щодо розміру трудових і грошових затрат кожного з подружжя. Позивачем не враховано, що відповідач є власником вказаного майна до проведення переобладнання та ремонтних робіт, доказів щодо вартості якого сторонами не надано , а тому зазначена частинам майна є особистою власністю відповідача та не може бути об`єктом поділу. Враховуючи ввищевикладене, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed