Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.10.2007 року у в с.Дротинці Виноградівського району між нею та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS]. У продавця окрім технічного паспорту на будинок інших правовстановлюючих документів не було, у зв'язку з чим сторони правочину не змогли укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-проадуж будинку. Позивачу було передано технічний паспорт і вона перейшла проживати до спірного будинку, яким вже більше 10 років безперервно володіє, проживає в ньому і здійснює за ним догляд. У [INFO] [PERSON] помер так і не оформивши договірні відносини. Просить суд визнати за нею право власності на будинок в [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідачі належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнають, проти задоволення таких не заперечують та просять суд розглянути справу у їх відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Як вказує у позовній заяві позивач, 15.10.2007 року в с.Дротинці Виноградівського району між нею та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS]. На підтвердження укладення усного договору купівлі-продажу житлового будинку позивачу було передано технічний паспорт, після чого остання перейшла проживати до спірного будинку в [ADDRESS], почала за ним доглядати та обробляти біля нього земельну ділянку. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.11.2017 року [PERSON] помер [INFO] в с.Дротинці Виноградівського району. Як вказує позивачка в своїй позовній заяві [PERSON] [INFO] помер і не встиг належним чином оформити з позивачкою договір купівлі-продажу житлового будинку у нотаріуса. З часу укладення усного договору купівлі-продажу житлового будинку 15.10.2007 року і по даний час позивачка більше 10 років відкрито, безперервно володіє ним, проживає в ньому і здійснює за ним догляд. Вказане підтверджується довідкою Дротинської сільської ради Виноградівського району №02-13/131 від 20.04.2018 року. Згідно виготовленого технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського РБТІ» №281 від 14.04.2018 року житловий будинок в [ADDRESS] будівництвом завершений та рахується за [PERSON] на підставі довідки Дротинської сільської ради №02-12/121 від 12.04.2018 року. Згідно архівних даних станом на 01.01.2013 року правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформлено. Приймаючи вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. За статтею 43 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п.п.9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ч.1ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановленоЦК. Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявні у справі доказові матеріали у повній мірі дають підстави для висновку про підставність позовних вимог [PERSON], оскільки остання відкрито, добросовісно та безперервно володіє житловим будинком більше 10 років. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved