Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про перегляд рішення Бучацького районного суду № 595/166/15-ц від 06.05.2015 року за нововиявленими обставинами, мотивуючи тим, що 29 березня 2016 року рішенням Бучацького районного суду визнано недійсним заповіт [PERSON] від 01.10.2012 року, який був предметом позову у справі № 595/166/15-ц. В судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав, суду пояснив, що 06 травня 2015 року Бучацьким районним судом Тернопільської області прийнято рішення у справі №595/166/15-ц, яким в задоволені позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи - Бобулинська сільська рада Бучацького району Тернопільської області, Бучацька державна, нотаріальна контора про скасування свідоцтв про право на спадщину за заповітом, скасування рішень державного нотаріуса Бучацької державної нотаріальної контори про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] суд виходив з того, що позивачка не зверталася до суду із вимогою про визнання заповіту від 01.10.2012 року недійсним та не доведено наявність підстав для встановлення нікчемності нравочину. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області, у справі №595/2330/15-ц від 29.03.2016 року, визнано недійсним заповіт [PERSON] від 01.10.2012 року, посвідчений секретарем Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №45. Тобто, рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 29.03.2016 року встановлено юридичний факт - недійсність заповіту від 01.10.2012 року, що є істотною обставиною, яка стосується предмета позову, існувала на момент розгляду справи №595/166/15-ц та не могла бути відома позивачу по справі на момент розгляду. Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 29.03.2016 року набрало законної сили 11.04.2016 року. Таким чином, рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 06.05.2015 року в справі №595/166/15-ц підлягає перегляду в зв'язку з нововиявленими обставинами. Просить заяву задоволити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заяву заперечила, суду пояснила, що рішення Бучацького районного суду по справі №595/2330/15-ц від 29.03.2016 року є неправомірним, а тому в задоволенні заяви слід відмовити. Представник третьої особи Бобулинської сільської ради в судовому засіданні пояснила, що заповіт складався представником сільської ради, належним чином посвідчений, в заповіті відображена дійсна воля [PERSON], а тому в задоволенні заяви слід відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Згідно рішення суду від 06 травня 2015 року по справі № 595/166/15-ц, у позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та третіх осіб Бобулинської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, Бучацької державної нотаріальної контори про скасування свідоцтв про право на спадщину за заповітом, скасування рішень державного нотаріуса Бучацької державної нотаріальної контори про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, визнання права власності на майно в порядку спадкування, відмовлено, оскільки, суд вважав недоведеними позивачкою ті обставини, що заповіт від 01.10.2012 року є недійсним та, що вона, як спадкоємець пятої черги за законом, має право на спадкування майна після смерті [PERSON], на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до рішення суду від 29 березня 2016 року по справі № 595/2330/15-ц \~ визнано недійсним заповіт [PERSON] від 01.10.2012 року, посвідчений секретарем Бобулинської сільської ради, Бучацького району, Тернопільської області [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 45. Рішення суду від 29 березня 2016 року по справі № 595/2330/15-ц набрало законної сили. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» вказано, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). \~\~\~\~ Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~ \~Крім того, нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. \~\~\~Згідно Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. № 4 п. 17, перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 364, 365 ЦПК та загальних засад цивільного судочинства. Виходячи зі змісту статей 364, 365 ЦПК перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Заява розглядається судом за правилами, встановленими ЦПК для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює такий перегляд. Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин. Відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦПК за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд приймає нове судове рішення або ухвалою залишає її без задоволення.\~\~\~\~ \~ Суд вважає, що обставини, викладені заявником позивачкою по справі [PERSON] у заяві про перегляд рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 06 травня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, є нововиявленими, у розумінні ст. 361 ЦПК України та містять докази про виникнення нових обставин, які б могли спростувати факти, які було покладено в основу судового рішення від 06 травня 2015 року, і може впливати на суть рішення у справі. \~\~ Таким чином, оскільки державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі заповіту [PERSON] від 01.10.2012 року, який рішенням Бучацького районного суду від 29.03.2016 року визнаний недійсним, то суд вважає, що з урахуванням вимог ст.236 ЦК України позовні вимоги в частині скасування свідоцтв про право на спадщину за заповітом та рішень про державну реєстрацію права власності підлягають задоволенню. Вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на спадкове майно до задоволення не підлягають з огляду на наступне. Главою 87 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, оскільки [PERSON] не виконано всіх необхідних та передбачених законом дій для оформлення спадщини та недоведено належними і допустимими даказами право на таку спадщину, суд приходить до переконання, що в цій частині позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити. З урахуванням викладеного, а також тієї істотної обставини, що визнано недійсним заповіт [PERSON] від 01.10.2012 року, посвідчений секретарем Бобулинської сільської ради, Бучацького району, Тернопільської області [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 45 , суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування пункту 1 частини 2 статті 361 ЦПК України, та скасувати рішення Бучацького районного суду в справі № 595/166/15-ц від 06 травня 2015 року за нововиявленими обставинами та прийняти рішення, згідно якого позов [PERSON] задоволити часково. \~

Outcome: approved