Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, в якому просить визнати порушення з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» її прав як споживача, визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 13.06.2017 року за реєстровим номером №5500 про стягнення зі [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору №НАОАКХ 12900132 від 27.12.2006 року у сумі 107367,46 грн (сто сім тисяч триста шістдесят ) гривень 46 копійок, та 3000,00 гривень - витрати за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 110367,46 гривень, таким що не підлягає виконанню. В підтвердження позову позивач посилається на те, що на прикінці грудня 2006 року, вона [PERSON] в магазині «Євросеть» підписала заявку на отримання кредиту з метою покупки мобільного телефону, надала копії паспорту і коду. Після підписання відповідних паперів їй повідомили, що її заявку розглянуть, телефону зараз в наявності немає, пізніше їй зателефонують. Одразу в магазині вона відмовилась від купівлі телефону і оформлення кредиту, про що повідомила співробітникам і написала письмову заяву відмову від кредиту яку передала представнику кредитної установи. Жодних коштів вона від АТ КБ «ПриватБанк» не отримувала і жодних виплат також не здійснювала. Минуло майже 12 років і 22 листопада 2018 року за її місцем роботи прийшов лист з Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області. На виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження №54902278 про стягнення з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 107367( сто сім тисяч триста шістдесят сім) гривень 46 копійок, 3000,00 гривень - витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису; 11036,75 гривень - сума виконавчого збору; 120,00 - витрати виконавчого провадження. Зазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №5500 виданого 13.06.2017 року приватним нотаріусом Бондар І.М. Виконавчий напис про стягнення з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №НАОАЛХ 12900132 від 27.12.2006 у сумі 107367,46 грн, вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих надписів нотаріусів» №1172 від 26.09.1999, а саме спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної вимоги, а також після сплину встановлених строків. Жодних повідомлень від банку про наявність будь якої заборгованості вона не отримувала, а ні на стару адресу, яка зазначена в виконавчому написі, а ні на адресу за якою вона мешкає з 2013 року не отримувала. На правовідносини, які виникли між нею та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» поширюються вимоги, Закону «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 7 ч. 11 ст.11 цього закону кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. ( в редакції закону №3161-ІУ (3161-15) від 01.12.2005, ВРР 2006, №7, ст. 84. Це положення стосується позасудової вимоги, в тому числі щодо вчинення виконавчого напису і є підставою, для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Тобто АТ КБ «ПриватБанк» порушив її права споживача, звертаючись поза строком позовної давності із заявою для виготовлення виконавчого напису до приватного нотаріуса по стягнення заборгованості за кредитом, оскільки звернення по поверненню кредиту поза строком позовної давності вже є спірним питанням. Строк за який проводиться стягнення 10 років 4 місяці 18 днів - з 27.12.2006 року по 15.05.2017 року. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду. Як вбачається з наданих банком документів строк дії договору становить 1 рік з 27.12.2006 по 26.12.2007 включно з обов`язковим щомісячним платежем в розмірі 391,70 гривень. У зв`язку із тим, що фактично зазначеним кредитом вона не скористалась і кошти по ньому не отримувала, вона не сплачувала жодних платежів на користь банку. Строк позовної давності за останнім платежем по договору минув 26.12.2010 року. Таким чином зазначена заборгованість є спірною, на підставі того що по-перше вона кредит не оформлювала, по друге строк позовної давності минув. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається з документів наданих АТ КБ «ПриватБанк» до заяви про відкриття виконавчого провадження додана копія анкети позичальника, копія заявки на отримання кредиту, копія розрахунку заборгованості. Жодних документів на підтвердження обізнаності боржника про наявність суми заборгованості та отримання ним вимоги про усунення порушень за кредитним договором не існує. Отже надані банком документи не відповідали переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд визнати порушення з боку АТ КБ «ПриватБанк» її прав як споживача, визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 13.06.2017 року за реєстровим номером №5500 про стягнення зі [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору №HAGARXl2900132 від 27.12.2006 року у сумі 107367 (сто сім тисяч триста шістдесят сім) гривень 46 копійок та 3000,00 гривень витрати за вчинення виконавчого напису на загальну суму 110367,46 гривень таким, що не підлягає виконанню. 14 грудня 2018 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 14 січня 2019 року на 10 годин 00 хвилин. 14 лютого 2019 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду на 12 березня 2019 року на 11 годин 00 хвилин. У судове засідання позивача [PERSON] не з`явилася, в адресованій суду заяві підтримує позовні вимоги і просить розглядати справу за її відсутності за наявними в справі матеріалами, не заперечує проти заочного розгляду справи. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про що в справі мається поштове повідомлення, відзив на позов і заперечення суду не подав. Про поважні причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю в заочному судовому засіданні. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила справу розглядати на розсуд суду за її відсутності. Третя особа Київський відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] в грудні 2006 року в магазині «Євросеть» підписала заявку на отримання кредиту з метою покупки мобільного телефону, надала відповідачу копії паспорту та коду. Після підписання відповідних паперів їй повідомили, що її заявку розглянуть, але телефону в наявності немає, пізніше їй зателефонують. Одразу в магазині позивач відмовилась від купівлі телефону і оформлення кредиту, про що повідомила співробітникам і написала письмову заяву відмову від кредиту яку передала представнику кредитної установи. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідачем не надано суду доказів того, що позивач в магазині «Євросеть» придбала мобільний телефон. 22 листопада 2018 року за місцем роботи позивачу прийшов лист з Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області. На виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження №54902278 від 18.10.2017 про стягнення з позивача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 107367( сто сім тисяч триста шістдесят сім) гривень 46 копійок, 3000,00 гривень - витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису; 11036,75 гривень - сума виконавчого збору; 120,00 - витрати виконавчого провадження. Зазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №5500 виданого 13.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Виконавчий напис про стягнення з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №НАОАЛХ 12900132 від 27.12.2006 у сумі 107367,46 гривень, вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих надписів нотаріусів» №1172 від 26.09.1999, а саме спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної вимоги, а також після сплину встановлених строків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 ЗУ «Про нотаріат» та Глава 16 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій. Так згідно зі статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється КМУ. Ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У Постанові ВСУ №6-1926цс14 від 04 листопада 2015 року сформульована така правова позиція: «За загальним правилом перебіг загальної спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями в визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з наданих банком документів строк дії договору становить 1 рік з 27.12.2006 по 26.12.2007 включно з обов`язковим щомісячним платежем в розмірі 391,70 гривень. В зв`язку із тим, що фактично зазначеним кредитом позивач не скористалась і кошти по ньому не отримувала, вона не сплачувала жодних платежів на користь банку. Строк позовної давності за останнім платежем по договору минув 26.12.2010 року. Таким чином зазначена заборгованість є спірною, на підставі того що позивач кредит не оформляла. Згідно з підпунктом 2.1. пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій зокрема мають бути зазначені відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк за який має проводитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягають витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку документів. При цьому цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається з документів наданих АТ КБ «ПриватБанк» до заяви про відкриття виконавчого провадження додана копія анкети позичальника, копія заявки на отримання кредиту, копія розрахунку заборгованості. Жодних документів на підтвердження обізнаності боржника, тобто позивача про наявність суми заборгованості та отримання ним вимоги про усунення порушень за кредитним договором не існує. Отже надані банком документи не відповідали переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису. Крім цього стаття 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідчення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює права або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує , що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувану в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із завою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й заборгованість, крім того також повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3). У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вважає, що відповідач АТ КБ «ПриватБанк» порушив права позивача, як споживача, звертаючись поза строком позовної давності із заявою для виготовлення виконавчого напису до приватного нотаріуса по стягненню заборгованості за кредитом, а тому повинен бути за це відповідальним. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст. 15 ЦК України,

Outcome: approved