Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру, загальною порошею 37,67 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 липня 2004 року [PERSON] уклала договір з ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» про інвестування будівництва житлового будинку [ADDRESS], відповідно до якого сторони домовилися про спільну участь в будівництві однокімнатної квартири [ADDRESS], за допомогою найнятого ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» генпідрядника, за рахунок матеріальних коштів, що поетапно вносяться членами ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок». На виконання умов вказаного договору, [PERSON] виплатила ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» повну суму вартості цієї квартири, а саме 49.745 гривень, що в еквіваленті становить 9.331 долар США, а також сплатила членський внесок у розмірі 2.198 гривень. В свою чергу ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» зобов'язалось закінчити будівництво вищевказаного житлового будинку та після його здачі в експлуатацію, передати [PERSON] на підставі акту однокімнатну квартиру, загальною порошею 37,67 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] Однак, ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» свої зобов'язання не виконує, чим порушує права [PERSON] як власниці, у зв'язку з чим остання звернулась до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. При цьому пояснили суду, що 27 квітня 2007 року між [PERSON] та позивачкою було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого остання перейшла на прізвище - «[PERSON]». Представник відповідача ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надав суду заяву від 04 липня 2014 року, в якій пред'явлені позовні вимоги до ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» визнав та не заперечував проти їх задоволення, а також просив суд справу розглядати за його відсутністю. Представник третьої особи Управління капітального будівництва Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 21 грудня 1990 року за № 439 була виділена ВАТ «Одеський завод «Промзв'язок» ім. В.М. Комарова» земельна ділянка для будівництва будинку [ADDRESS] У зв'язку з неможливістю вести будівництво будинку, 12 липня 1993 року між ВАТ «Одеський завод «Промзв'язок» ім. В.М. Комарова» та ЖБТ «Темп» укладено договір, яким ВАТ «Одеський завод «Промзв'язок» ім. В.М. Комарова» передало повноваження з будівництва вищевказаного будинку до ЖБТ «Темп». Актом приймання-передачі від 20 серпня 2001 року ЖБТ «Темп», у зв'язку з реорганізацією, передало, а ЖБТ «Затишок» прийняло незавершений будівництвом будинок [ADDRESS], який в подальшому ЖБТ «Затишок» був добудований. 15 липня 2004 року [PERSON] уклала договір з ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» про інвестування будівництва житлового будинку [ADDRESS], відповідно до якого сторони домовилися про спільну участь в будівництві однокімнатної квартири [ADDRESS], за допомогою найнятого ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» генпідрядника, за рахунок матеріальних коштів, що поетапно вносяться членами ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок». Положеннями п. 3.1 вказаного договору передбачено, що вартість квартири складає 49.745 гривень, що в еквіваленті становить 9.331 долар США. Пунктом 2.2.8 Договору встановлено, що орієнтовною датою закінчення будівництва будинку є вересень 2004 року. Після прийняття будинку комісією ООДАБК, при дотриманні Замовником п. 2.1.10, ЖБТ в 10-ти денний термін зобов'язаний передати за актом Замовнику квартиру, зазначену в п. 1.1, з якісно виконаними роботами та зобов'язаний не перешкоджати в оформленні права власності на неї (п. 2.2.9 Договору). З матеріалів справи вбачається, що повна вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] була виплачена [PERSON] в повному обсязі, що підтверджується актом звірки грошових внесків з ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок». 05 січня 2006 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» виготовило технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS], в якому зазначило в якості власника вказаного будинку - ВАТ «Одеський завод «Промзв'язок» ім. В.М. Комарова». За приписами ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Положеннями ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З огляду на вищевказане, суд вважає, що [PERSON] належать майнові права однокімнатної квартири [ADDRESS]. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК України). Таким чином, з моменту укладення договору з ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» та сплати їм грошей в повному обсязі і до моменту завершення процесу здачі житлового будинку в експлуатацію, у [PERSON] виникли майнові права на квартиру, побудовану за її кошти. При цьому належить врахувати, що ні зазначеним договором, ні, тим більше, законом, виникнення майнового права не пов'язується зі здачею будинку в експлуатацію, оскільки таке майнове право можна вільно відчужувати, передавати під заставу, тощо, як самостійний об'єкт цивільних прав. Положеннями ст. 190 ЦК України передбачено, що майнові права охоплюють не тільки права вимоги, що виникають із зобов'язань, але й право власності, речові права тощо. Майнові права можуть визначатись як суб'єктивне право учасників цивільних правовідносин, пов'язане з володінням, користуванням, розпорядженням речами, а також майновими вимогами, що виникають між учасниками цивільного обороту з приводу цих речей. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи (ч. 1 ст. 178 ЦК України). Таким чином, [PERSON] свої зобов'язання відносно повної сплати вартості однокімнатної квартири [ADDRESS], а також з інших платежів, пов'язаних із закінченням будівництва виконала у повному обсязі, але ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» ніяких дій щодо передачі їй за актом вказаної квартири не здійснило, чим порушує умови договору та конституційні права [PERSON]. Частиною 4 статті 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Під час розгляду справи представник відповідача ОК «Житлово-будівельне товариство «Затишок» надав заяву про визнання позову від 04 липня 2014 року. Оцінивши всі докази у їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку задоволення позову не вплине на права, свободи чи інтереси інших осіб, а також не буде суперечити чинному законодавству України, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Отже, з урахуванням вищевказаного, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved