Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. В позові зазначила, що у період з 28.04.2012 року по 20.05.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з батьком. Позивач проживає на території Російської Федерації, однак виконує свій обов'язок щодо утримання дитини. Відповідач зловживає своїми батьківськими правами та перешкоджає їй у спілкуванні з сином, внаслідок чого вона позбавлена права приймати участь у вихованні дитини. Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з сином, [PERSON], [INFO], визначивши такі способи її участі у спілкуванні та вихованні дитини, а саме: побачення з сином кожної суботи з 10.00 год. (з ночівлею) до 15.00 год. кожної неділі, без присутності [PERSON] та побачення в день народження сина - [INFO] кожного року з 12.00 до 16.00 год., без присутності [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити з підстав викладених у позові. Пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач ігнорує телефонні дзвінки позивача та у період перебування її в Україна не дає можливості позивачу в достатній кількості спілкуватися з сином. Також він не дозволяє [PERSON] спілкуватися з дитиною без його присутності, залишати дитину після побачення у себе на ночівлю. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Просили призначити позивачу час спілкування з сином, але в присутності батька, відповідно до висновку органу опіки і піклування, наданого суду. Щодо залишення дитини з позивачем на ніч заперечували, посилаючись на маленький вік сина, його тісний зв'язок з батьком. Вважають, що ночівля дитини у незвичному середовищі серед чужих людей буде для неї стресом. Третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука, в судове засідання не з'явилася. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника служби. Судом були допитані свідки [PERSON] [PERSON], які пояснили, що [PERSON] є племінницею [PERSON] Їм відомо, що позивач в даний час проживає та працює в м. Москві, приїжджає приблизно один раз на півроку. Перебуваючи в м. Кременчуці вона звертається до [PERSON] за отриманням дозволу на зустріч із сином. Відповідач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю у його присутності, але не завжди дозволяє такі побачення. Повідомили, що у власності [PERSON] є однокімнатна квартира, в якій вони проживають. Вони не заперечують проти того, щоб позивач проводила час та ночувала разом із сином [PERSON] у даній квартирі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.3 ст.11, ч.1 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч.1-3 ст.157 цього Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.158 цього Кодексу за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Судом встановлено, що 28.04.2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.05.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Місце проживання сина [PERSON], [INFO] визначено з батьком. На момент розгляду справи судом [PERSON] тимчасово проживає на території Російської Федерації. Між сторонами по справі виник спір з приводу способів участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON]. Так, у періоди приїзду [PERSON] до м. Кременчука, [PERSON] не завжди на її прохання дозволяє побачення з сином. Крім того, він заперечує проти побачень позивача з сином без його присутності та проти ночівлі дитини з матір'ю за місцем проживання її тітки, [PERSON] Питання щодо визначення способів участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука. Рішенням № 179 від 08.05.2015 року, було запропоновано суду встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], такі способи участі: побачення щосуботи з 10.00 год. до 19.00 год. в присутності батька. При вирішення питання щодо способів участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина суд приймає до уваги те, що позивач просить суд визначити часи побачення з сином таким чином, щоб вона мала можливість залишатися з сином вночі. Часи побачення з сином вона бажає проводити за місцем проживання своєї тітки, [PERSON]: [ADDRESS], оскільки немає власного житла. Судом встановлено, що власником вказаного житла є [PERSON] У квартирі проживає подружжя [PERSON]. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука, - умови проживання задовільні. Суд також враховує ті обставини, що [PERSON] не виповнилося трьох років. Мати не проживає разом із сином, відколи він досяг віку 1 рік 7 місяців. Її спілкування з сином відбувається приблизно один раз на декілька місяців. За таких обставин, враховуючи вік дитини і його більшу прихильність до батька, суд вважає, що в інтересах дитини побачення позивача з сином має відбуватися в присутності батька. Відповідно до ч.1. 2 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому, згідно ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні не доведено того, що відповідач [PERSON] умисно створює перешкоди [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] та вважає за доцільне визначити такі способи участі позивача у спілкуванні та вихованні малолітнього сина , які не будуть суперечити інтересам дитини: побачення щосуботи з 10.00 год. до 19.00 год. в присутності батька - [PERSON] та в день народження сина [PERSON] ([INFO]) з 12.00 год. до 16.00 год. в присутності батька - [PERSON] В іншій частині позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: partial