Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що перебувала з відповідачем в шлюбі, який був розірваний 07 травня 2010 року. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її позивача, утриманні. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2008 року, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2008 року і до повноліття [PERSON] або зміни матеріального становища сторін. Позивач зазначала, що відповідач [PERSON] з січня 2010 року по теперішній час не виконує рішення про стягнення аліментів, в зв»язку з чим виникла заборгованість яка станом на 01.03.2018 року складає 13422,70 грн. та пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 1606,73 грн. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просила стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON] в розмірі 13422,70 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 1606,73 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний 07 травня 2010 року. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с. 14). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2008 року, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2008 року і до повноліття [PERSON] або зміни матеріального становища сторін. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість [PERSON] по аліментам за період з 01.03.2010 року по 31.05.2018 року складає 89378,12 грн. Заборгованість по аліментам утворилась через несплату відповідачем своєчасно та в повному обсязі аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що суд відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості по аліментам в сумі 13422,70 грн., як заявлено позивачкою в позові. Позивачка у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2010 року по 01.03.2018 року в сумі 1606,73 грн. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Суд, враховуючи вимоги ст. 13 ЦПК України щодо меж позовних вимог, приходить до висновку про стягнення з відповідача пені в розмірі 1606,73 грн. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості по аліментам за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). З огляду на вищезазначене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, в межах заявлених нею вимог та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 13422,70 грн. та неустойка (пеня) за несплачені відповідачем аліменти у розмірі 1606, 73 грн. за період з 01.01.2010 року по 01.03.2018 року. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved