Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову зазначає, що з 07.09.1991 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей. 23.09.2013 року шлюб між ними розірвано. Перебуваючи у шлюбі в 2011 році вони за сумісні кошти придбали автомобіль марки КІА Sorento, 20.11.2011 року випуску , який був зареєстрований за [PERSON] В 2013 році [PERSON] зняв з обліку вказаний автомобіль та здійснив його відчуження. Згідно норм сімейного законодавства майно, набуте подружжям в період шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. [PERSON], вудчуджуючи автомобіль, не спитав її згоди на це та вона не отримала від нього половину вартості автомобіля, чим її права були порушені, тому вона просить суд вищезазначений автомобіль визнати спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з [PERSON] на її користь ? частину вартості автомобіля, а саме 235843-35 грн., а також судові витрати на її користь. Із зустрічним позовом [PERSON] вона не згодна, так як житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], вона отримала у спадщину. У реконструкції цього будинку [PERSON] ніякої участі не приймав. В судовому засіданні позивачка та її представник свої позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити, визнати автомобіль KIA Sorento спільною сумісною власністю з [PERSON] , та стягнути з відповідача вартість 1/2 частини автомобіля, а також судові витрати. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просять відмовити. Представник позивачки позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив позов задовольнити вважаючи, що спірний автомобіль [PERSON] продав без її згоди, чим порушив її права, а також вважає, що зустрічний позов [PERSON] є таким, що задоволенню не підлягає, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями належить на праві приватної власності [PERSON], а що стосується уточнених позовних вимог [PERSON] щодо визнання самочинно реконструйованого домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя, визнання за ним права спільної сумісної власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS] Харківської області та стягненню грошової компенсації за частку у спільній сумісній власності подружжя у розмірі 242485 грн. задоволенню не підлягає, оскільки [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Харквської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2005 року. [PERSON] та його представник з позовом [PERSON] не згодні, вважають , що автомобіль КІО Sоrento був придбаний та відчужений в період спільного подружнього проживання, кошти за відчуження автомобіля були витрачені на потреби спільного побуту до розірвання шлюбу. Крім того, [PERSON], уточнюючи свої позовні вимоги, просить суд визнати самочинно реконструюване домоволодіння об»єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право спільної сумісної власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS] Харківської області, а також стягнути з [PERSON] грошову компенсацію за частку у спільній сумісній власності подружжя у сумі 242485 грн. в рахунок компенсації вартості фактично виконаних робіт та використаних матеріалів для будівництва, ремонту, реконструкції будівель та споруд домоволодіння, а також судові витрати.. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча і повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, допитавши свідків суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст.10,11.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше яз за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). У судовому засіданні встановлено, що сторони з 07.09.1991 року перебували в зареєстрованому шлюбі, мають двох повнолітніх дітей . Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23.09.2013 року шлюб між сторонами був розірваний ( а.с.8). Як вказує позивачка [PERSON] 10 березня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу в період спільного проживання ними був придбаний автомобіль КІО Sorehto, 2011 року випуску. [PERSON] без її згоди здійснив відчудження вказаного автомобіля, позивачка вважає, що [PERSON] зобов»язаний відшкодувати на її користь вартістьть1/2 частини вартості автомобілю, оскільки вони придбали вказаний автомобіль перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, та він є спільною сумісною власністю подружжя. Позивача [PERSON] та її представник просять її позовні вимоги задовольнити та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки житловий будинок їй належить на праві свідоцтва про право власності за заповітом. Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частина 4 ст.65 СК України передбачає, що договір укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї. Із матеріалів справи вбачається, та не спростовується сторонами, що автомобіль КІО SORENTO сторони придбали в 2011 році, коли перебували в шлюбі, шлюб між ними було розірвано 23.09.2013 року, спірний автомобіль [PERSON] зняв з обліку 15.06.2013 року та 18.09.2013 року він був зареєстрований на іншого власника, тобто в період зареєстрованого шлюбу між сторонами а.с.35. Оскільки у судовому засіданні [PERSON] не спростувала доводів [PERSON] про те що, кошти одержані від відчуження автомобіля були використані в інтересах сім»ї, а також зважаючи на те, що відчуження автомобіля було здійснено в період зареєстрованого шлюбу сторін, суд вважає, що підстави для задоволення позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] вартості 1/2 частини спірного автомобіля, відсутні. Посилання [PERSON] на ті обставини, що в період відчуження [PERSON] автомобіля КІО SORENTO вони однією сім»єю не проживали, спільного господарства не вели, згоди на продаж автомобіля вона не надавала та коштів від [PERSON] не отримувала судом визнаються необґрунтованими, так як належних доказів на підтвердження вищезазначених обставин [PERSON] суду не надала та її доводи спростовуються встановленими судом обставинами про те, що спірний автомобіль сторонами був, як придбаний , так і відчуджений в період зареєстрованого шлюбу за згодою подружжя. Що стосується уточнених позовних вимог [PERSON] в частині визнання самочинно реконструйованого домоволодіння по [ADDRESS] об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання за ним права спільної сумісної власності на ? частину домоволодіння та стягнення грошової компенсації, суд вважає, що ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 27 грудня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-2623 [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] ( а.с.93). Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Однак судом встановлено, що під час спільного проживання сторін у зареєстрованому шлюбі ними були самочинно виконані роботи з ремонту, реконструкції житлового будинку літер А-1 з прибудовою літер А та будівництво прибудови літер а-1, сараю літер Е, гаражу з льохом літер Б., що підтверджується висновком судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 6659/9631 від 26.10.2015 року ( а.с.139 - 199 ). Відповідно до ст..62 Сімейного Кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №659/9631 від 26.102015 року а.с.159-200. та поясненням експерта у судовому засіданні, що у зв»язку з реконструкцією спірного житлового будинку , в процесі фактичного виконання робіт та використання матеріалів для будівництва,ремонту, реконструкції будівель та споруд домоволодіння істотно збільшилась його вартість,що вбачається з висновку вищезазначеної експертизи, суд вважає, що є підстави для визнання самочинно реконструйованого домоволодіння об»єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за [PERSON] права спільної сумісної власності на ? частину спірного домоволодіння, а також стягнення з відповідачки грошової компенсації. Оскільки за розрахунками експерта судової будівельно-технічної експертизи компенсація ? частини вартості майна,набутого подружжям в результаті виконаних робіт з будівництва та реконструкції будівель та споруд домоволодіння одному із подружжя складає 218236,50 грн., суд вважає, що ця сума повинна бути стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] Посилання [PERSON] на ті обставини, що [PERSON] не приймав участі в реконструкції житлового будинку та надвірних будівель судом визнаються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки у судовому засіданні., шляхом вивчення матеріалів судової будівельно-технічної експертизи та поясненнями експерта [PERSON], було встановлено, що вартість майна подружжя, тобто житлового будинку з надвірними будівлями, істотно збільшилась у своїй вартості. Суд також вважає, що посилання [PERSON] на ті обставини, що спірний автомобіль [PERSON] продав хоча і перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, але вони вже не підтримували сімейних відносин, судом не враховується, оскільки з матеріалів справи та пояснення сторін убачається, що в листопаді 2012 року у зв»язку з погіршенням стосунків з чоловіком [PERSON] зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, але потім вона відкликала свій позов, посилаючись на обов»язки [PERSON] змінити свою поведінку, а потім вже [PERSON] сам звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу є безпідставними. Тобто суд прийшов до висновку, що сімейні стосунки між сторонами продовжувалися до моменту розірвання шлюбу судом. А тому суд вважає, що спірний автомобіль був придбаний та відчужений подружжям за їх спільною згодою, які перебували в зареєстрованому шлюбі, як стверджує [PERSON] кошти від продажу автомобіля були витрачені на потреби сім»ї та на повернення боргу [PERSON]., а [PERSON] не надала суду доказів, які б підтверджували факт відчуження автомобіля без її згоди. Суд вважає за необхідне на підставі ст..88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial