Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником будинковолодіння [ADDRESS]. Разом із нею проживають її мати [PERSON], дочка [PERSON], а також відповідачі [PERSON] та його син [PERSON], і [PERSON], які знаходяться на реєстраційному обліку, однак вже більше 7 років не проживають у житлі за вказаною адресою. Так, відповідач [PERSON] після укладання шлюбу із [PERSON] забрав свої особисті речі та переїхав на постійне місце проживання до своєї дружини в [ADDRESS], де в них народився син - відповідач [PERSON], який з часу народження і до цього часу проживає з батьками в [ADDRESS], а формально був зареєстрований у будинку позивача в с.Малашівці Зборівського району. Відповідачка [PERSON] після закінчення школи виїхала в м. Тернопіль, де постійно проживає по [ADDRESS], а також періодично проживає в Автономній Республіці Крим. Враховуючи, що відповідачі вже понад 7 років у будинку позивача в с. Малашівці не проживають та не оплачують за комунальні послуги і не беруть участі у витратах по утриманню житла, позивач просить суд визнати [PERSON], його сина [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим будинком, що належить [PERSON] на праві приватної власності по [ADDRESS]. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, просять суд їх задовольнити в повному обсязі. При цьому пояснили, що близько семи років [PERSON] та [PERSON] не проживають в [ADDRESS]. [PERSON] не проживає у житлі за вказаною адресою з моменту народження. Їх реєстрація в будинку, який належить позивачу, перешкоджає останній здійснити його продає, що є порушенням прав [PERSON], які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та просила суд відмовити у його задоволенні. Додатково пояснила, що в будинку позивача останній раз вона проживала в листопада 2013 року, знаходилась там не менше двох тижнів, а опісля ще один раз приїжджала за своїми речами. Не проживає в [ADDRESS] протягом шести місяців, однак у будинку за вказаною адресою знаходяться її особисті речі і вона має намір там проживати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, оскільки перебуває у місцях позбавлення волі, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог відносно визнання його та його малолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим будинком, розташованим по [ADDRESS]. Законний представник відповідача [PERSON] та третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснивши, що вона згідна на визнання її сина [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком, який знаходиться по [ADDRESS] у тому випадку, коли позивач зареєструє свого онука - відповідача [PERSON] у житловому приміщенні, який вона має намір придбати. Представник третьої особи служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради просила відмовити в задоволенні позовних вимог, в частині, що стосується малолітнього [PERSON], оскільки вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав дитини. При вирішенні позову, який заявлено до [PERSON], [PERSON], покладається на думку суду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що її онуки [PERSON] та [PERSON] проживали по [ADDRESS] до закінчення школи. В подальшому переїхали проживати в м.Тернопіль, тобто більше восьми років у будинку дочки [PERSON] не живуть, однак періодично приїжджають отримувати гроші, які їм виплачує держава. Коли [PERSON] затримували працівники міліції другий раз він перебував з невісткою в м.Тернополі, а не в селі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що в будинку позивача вона проживає з 2005 року. [PERSON] пішла з дому, коли їй було 15 років, а [PERSON] не проживає [ADDRESS] з момонту закінчення школи, а його син - [PERSON] з часу народження. [PERSON] та [PERSON] приїжджали в село тільки по гроші, були присутніми по кілька годин, однак по господарству не допомагали і не надавали будь-яких коштів на оплату витрат по утриманню будинку. Відповідач [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі, останній раз працівники міліції проводили його затримання в м.Тернополі по місцю проживання його дружини. [PERSON] приїжджала доліковувати поламану ногу і по гроші, проживала тимчасово. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у с. Малашівці Зборівського району Тернопільської області та є сусідкою позивача. Свідку відомо, що [PERSON] хоче продати будинок [ADDRESS], однак там зареєстровані її діти [PERSON] та [PERSON], які не проживають за вказаною адресою протягом чотирьох років, а також онук [PERSON], який в даному будинку не живе з часу народження. Чи є особисті речі відповідачів в будинку [PERSON] їй невідомо. [PERSON] разом із [PERSON] проживали в будинку позивача близько двох місяців, це було 3-4 роки назад. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у с. Малашівці Зборівського району Тернопільської області та є сусідкою позивача. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] жили в будинку [ADDRESS] ще тоді, коли ходили в школу. Після закінчення школи у даному будинку вони не проживають протягом 6-7 років, їх ніхто не виганяв, вони самі поїхали до міста. Також там не проживає онук позивача - відповідач [PERSON] В будинку [PERSON] вона не буває, а тому не знає, чи залишилися в ньому особисті речі відповідачів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідачів, третіх осіб та покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. У відповідності до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними с докази, які містять Інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку серії ВСВ №521442 від 28 квітня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Зборівської державної нотаріальної контори, [PERSON] (Продавець) продав, а [PERSON] (Покупець) купила належний Продавцю на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться під номером [ADDRESS]. Як вбачається із реєстраційного посвідчення, виданого Зборівським районним бюро технічної інвентаризації 10 червня 2005 року, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Зборівською державною нотаріальною конторою 28 квітня 2005 року за реєстром №1-750. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, а саме усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні із позбавленням володіння. Відповідно до довідки про склад сім'ї №334 від 16 листопада 2012 року, виданої Малашовецькою сільською радою Зборівського району Тернопільської області, до складу сім'ї [PERSON] входять: [PERSON] - дочка; [PERSON] - син; [PERSON] - дочка; [PERSON] - внук; [PERSON] - мати. З відомостей, зазначених в довідці №141 від 12 червня 2014 року, виданої Малашовецькою сільською радою Зборівського району Тернопільської області, вбачається, що в будинковолодінні [PERSON], що в [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON],1965 року народження, [PERSON], 1941 року народження, [PERSON], 1994 року народження. Зареєстровані та не проживають: [PERSON], 1989 року народження, [PERSON], які не проживають протягом семи років, [PERSON], [INFO], не проживає з дня народження. В силу ст.65 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача, за ним зберігається жиле приміщення протягом 6-ти місяців, а згідно п.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у Маневицькій виправній колонії, що знаходиться в смт.Маневичі Волинської області. Згідно п.7 ч.3 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У спірному будинку під час відбування покарання [PERSON] залишилась проживати його мати - позивач по справі [PERSON], також зареєстровані його син - відповідач по справі [PERSON] та сестра - відповідач по справі [PERSON] Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч1.чт.405 ЦК України). Однак в порушення вказаної норми, позивач [PERSON] просить позбавити права користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та зняти з реєстрації відповідача [PERSON], який є малолітнім сином [PERSON] Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Під час судового розгляду справи не здобуто доказів того, що [PERSON] забезпечений іншим житлом, де створені належні побутові умови для його проживання, фізичного та розумового розвитку, а тому вправі користуватися житловим будинком що в [ADDRESS], оскільки є внуком власника [PERSON] Також, суд вважає, що відповідач [PERSON] не може бути визнана такою, що втратила право на користування будинком, який належить її матері, позивачу у справі [PERSON], оскільки в судовому засіданні не здобуто достатніх доказів того, що остання понад один рік не користувалася цим житлом без поважних причин. Свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили про те, що [PERSON] час від часу приїжджає в будинок, де вони проживають з позивачем, для отримання грошової допомоги від держави, перебуває там по декілька годин. Також встановлено, що по місцю реєстрації знаходяться її особисті речі. Певний період часу у 2013 році вказаний відповідач проживала по [ADDRESS], де доліковувала поламану ногу. А тому в цій частині заявлені [PERSON] вимоги суд вважає недоведеними. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав, визначених законом, для визнання відповідачів [PERSON], його сина [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим будинком, що по [ADDRESS], який належить на праві приватної власності [PERSON], за наслідками розгляду справи не встановлено, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. При цьому суд вважає помилковим посилання [PERSON] на те, що реєстрація відповідачів в будинку по [ADDRESS], який належить позивачу на праві приватної власності, перешкоджає їй його продати, оскільки перехід права власності на житло до іншої особи не припиняє права членів сім'ї колишнього власника житла на користування ним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed