Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа без самосійних вимог Служба у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що 10.05.2009 року між нею та відповідчем був укладений шлюб, який згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 21.08.2012 року було розірвано. Від цього шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з нею. Відповідач аліментів на утримання дочки не сплачує, будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, її життям не цікавиться. Вказує, що відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки: не спілкується та не бачиться з нею, не цікавиться її життям, побутом, не приймає участі у її вихованні, матеріальної допомоги не надає. Покликаючись на викладені обставини, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 21.08.2012 року було розірвано (а.с. 11). В шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.05.2011 року (а.с.8). Згідно судового наказу Луцького міськрайонного суду від 25.06.2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.06.2018 року (а.с. 15). Згідно довідки Другого відділу ДВС міста Луцьк від 18.02.2019 року за №0297 вбачається, що [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки не отримувала (а.с. 20). До висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] прийшла Луцька міська рада, що підтверджується висновком Служби у справах дітей № 95 від 11.04.2019 року та рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №286-1 від 17.04.2019 року (а.с. 40-41). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітьми лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не подав письмових заперечень щодо викладених у позовній заяві доводів, тим самим не спростував жодну із викладених у ній обставин. Таким чином, судом встановлений факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. На підставі ст.ст.164 165 СК України, ст. 18 Конвенції про права дитини, Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved