Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинку №14, що розташований в с. Драгово по вулиці Павлова, Хустського району, Закарпатської області. Позов мотивовано тим, що позивачка є власником вказаного житлового будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.05.2016 року за реєстраційним номером 923870521253. У вказаному будинку рахується зареєстрованою з 26.07.2008 року колишня дружина її сина - [PERSON], [INFO] Відповідачка у належному їй будинку фактично не проживає, так як за рішенням Хустського районного суду від 13.07.2015 року шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачка залишила її будинок та проживала у своїх батьків по вул. Зарічній 58 в с. Драгово, а згодом їздила за кордон на тривалий період часу. Однак, відповідачка з реєстрації в її будинку не знялася і добровільно цього не робить через періодичну відсутність в Україні. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов у будинку №14 вул. Павлова в с. Драгово, Хустського району, встановлено, що відповідачка дійсно не проживає в будинку позивачки з 2015 року, фактично перейшла на проживання з дітьми в будинок своїх батьків. Дані обставини вказують на те, що відповідачка у вказаному будинку не проживає, житлом не користується, не виконує обовязків повязаних з утримання житлового приміщення та оплатою комунальних послуг. Наявність реєстрації відповідачки в будинку перешкоджає у здійсненні нею права користування та розпорядження власними майном, тому вона звернулася до суду та просить задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, її представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 27.03.2019 року) про її виклик до суду, однак про причини неявки суд не повідомляла. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку № 14, що розташований в с. Драгово по вул. Павлова, Хустського району, Закарпатської області. Право власності на будинок позивачки стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.05.2016 року за реєстраційним номером 923870521253. В будинку позивачки також зареєстрована колишня дружина сина позивачки [PERSON], [INFO], яка з 2015 року не проживає в даному будинку. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов, складеного депутатом Драгівської сільської ради від 16.07.2018 року [PERSON], колишня невістка позивачки у будинку останньої не проживає з 2015 року, так як з вказаного періоду відповідачка разом з своїми дітьми переїхала на проживання до будинку своїх батьків у цьому ж населеному пункті. Наявність реєстрації відповідачки у будинку позивачки підтверджена витягом з будинкової книги за адресою: с.Драгово вул. Павлова №14 Хустського району, Закарпатської області.\~ Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на встановлене суд констатує, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідачки, про визнання її такою, що втратила право на користування житлом в її будинку, так як остання відповідно до ст.405 ЦК України втратила право на користування жилим приміщеннями в будинку позивачки. Враховуючи наведене та

Outcome: approved