Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем проживали у шлюбі з 20.09.2014 року, зареєстрованому у відділі ДРАЦСу Хустського РУЮ у Закарпатській області за актовим записом №177. Від шлюбу у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка вважає що їхнє спільне життя не склалося через те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та різні характери. Відповідач нехтує сімейними цінностями, не дбає про створення доброзичливої атмосфери у їхній сім`ї та не дбає про її забезпечення. Крім цього, відповідач почав вживати алкогольні напої, що також почало призводити до створення конфліктів та сварок між ними. Із-за вказаних обставини вони повністю припинили подружні відносини, разом не проживають більше одного року та не ведуть спільного господарства. Питання щодо розподілу спільного майна будуть вирішувати в окремому порядку. За таких обставин вона дійшла до власного переконання про неможливість їхнього подальшого спільного проживання та збереження шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Також просила залишити їхніх малолітніх дітей на вихованні та утриманні біля неї. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просила суд позов задовольнити. У разі повторної неявки відповідача на розгляд справи, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом вручення рекомендованого повідомлення з викликом до суду на розгляд даної справи, однак про причини неявки суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі з 20.09.2014 року, зареєстрованому у відділі ДРАЦСу Хустського РУЮ у Закарпатській області за актовим записом №177. Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За наданими до позовної заяви доказами судом встановлено, що сторони на момент розгляду справи фактично не підтримують шлюбних відносин, шлюб між ними існує формально, більше одного року сторони повністю припинили спільне проживання як подружжя. Позивачка в поданій до суду заяві висловила своє небажання зберегти шлюб між ними, категорично наполягає на його розірванні, оскільки такий суперечить її інтересам. Від відповідача жодних заяв або відзиву на позов до матеріалів справи не подавалося. Відповідно до вимог ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved