Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 22 листопада 2012 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитинну, сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Однак, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, в силу чого позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте 26.04.2016р. звернувся до суду із заявою, у якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі та просить суд розгляд справи провести за його відсутності. Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2012 року у справі № 232/1748/12, розірвано шлюб між сторонами, що зареєстрований 18 травня 2003 року віділом реєстрації актів громадянського стану Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 23.( а.с. 3) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Як вбачається з довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої ОСББ «Щорса 18 А» 07.04.2016 року, [PERSON], [INFO] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7) Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак судом встановлено, що відповідач офіційно не працює та має мінливий дохід, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Разом з тим, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved