Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за договором про сплату аліментів на дитину від 22.12.2016 року у розмірі 10500,00 грн., яка утворилась у зв`язку з невиконанням умов договору за період з 22.07.2018 до 22.12.2018 рр. В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до ст. 189 Сімейного кодексу України між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір про стягнення аліментів на [PERSON] від 22.12.2016 р., який посвідчено нотаріально. Згідно з умовами Договору Відповідач зобов`язувався щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500,00 (одну тисячу п`ятсот) гривень за період з 22.12.2016 р. до досягнення дитиною повноліття та термін Договору продовжується до виповнення дитиною 23 років в разі її навчання у вищому навчальному закладі (п. п. 2, 4 Договору). Відповідач умов договору дотримувався частково. Зокрема, станом на день звернення до суду у відповідача утворилась заборгованість за договором за 5 місяців - з 22.07.2018 до 22.12.2018, та сума заборгованості становить 10500 гривень. Зокрема, зазначає, що донька досягла повноліття, однак дія Договору продовжується до досягнення дитиною 23 років, оскільки остання продовжує навчатись в Мукачівському державному університеті. Ухвалою судді від 07.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Справа підсудна суду як за правилами ч. 1 так і за правилами ч. 8 ст. 28 ЦПК України підсудна Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області. 13.06.2019 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 10500 гривень, а решту первинних вимог залишити без розгляду. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2019 року прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду, та залишено без розгляду вимоги позивача в частині стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання позивач повідомлена належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в частині вимоги про стягнення заборгованості за договором, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча про день та час розгляду справи його належним чином повідомлено, у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Заяв або клопотань від нього до суду не надходило, відзиву на позов не надходило, будь-яких клопотань на підтвердження або спростування вимог позивача та доказів про таке до суду не подано, розрахунок заборгованості за договором не оспорено. Окрім того інформація щодо справи часу та місця розгляду справи розміщена на сторінці офіційного веб-порталу судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі нотаріально засвідченого договору від 22.12.2016 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дудись В.Н., зареєстрованого в реєстрі за №1979, відповідач [PERSON] , [INFO] , зобов`язався щомісячно сплачувати позивачу [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у добровільному порядку шляхом перерахування їй грошових коштів у розмірі, що становить 1500 гривень. Відповідно до умов даного договору аліменти мають сплачуватися батьком до досягнення дитиною повноліття та термін продовжується у разі продовження дитиною навчання до досягнення дитиною 23 років, у разі невиконання умов договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого провадження. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Сплата аліментів за договором між сторонами є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В даних правовідносинах ці питання між сторонами врегульовано договором. Відповідно до правової позиції, яка була висловлена Верховним Судом України у справі № 6-129цс15 (постанова від 24.02.2016 року) на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Умови, які визначені договором, за яких дія договору та зобов`язання за договором продовжують діяти, на час звернення до суду існують та продовжують існувати. Так, матеріалами справи підтверджується, що дочка сторін у справі [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою, на час звернення до суду їй виповнилось 18 років (не досягла 23 років), сторони у справі є її батьками, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , та проживає з матір`ю. Дочка сторін [PERSON] навчається у Мукачівському державному університеті на гуманітарному факультеті, є студентом 1 курсу денної форми навчання, орієнтовний термін закінчення навчання - 30.06.2022 року, свідченням цієї обставини є довідка № 152 від 11.10.2018 вих. № 1898, видана ректором Мукачівського державного університету. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором по сплаті аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 10500 грн. за період з 22.07.2018 до 22.12.2018 (5 міс. * 1500 грн. щомісяця). Відповідачем в свою чергу не надано до суду будь-яких документів, які свідчать про протилежне та про відсутність такої заборгованості, не оспорено наданого позивачем розрахунку, не надано контррозрахунку, не надано доказів, які свідчать про неможливість своєчасно сплачувати аліменти у тому обсязі, який визначений договором сторонами добровільно, тому суд, з урахуванням обсягу доказів, які досліджувались в судовому засіданні, дійшов висновку про те, що заборгованість за аліментами утворилася саме з вини відповідача та її розмір за період з 22.07.2018 до 22.12.2018 становить 10500 грн., яку слід стягнути з відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про підставність позовних вимог та про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved