Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що має з відповідачем спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO] Вона з сином проживає окремо від відповідача. Фактично з моменту народження сина відповідач проживає окремо від неї з сином, життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з сином та приймати участь у його утриманні та вихованні, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. У зв'язку з зазначеним позивач звернулась до суду з даним позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO] Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Додатково зазначили, що на вимогу відповідача позивач сплатила йому грошові кошти та отримала його письмову згоду на позбавлення батьківський прав, але він від цієї заяви відмовився. У той час коли спільно проживали з відповідачем, він ніде не працював та не приймав участі в утриманні та вихованні сина, не піклувався про нього, що стало причиною для припинення між сторонами відносин та спільного проживання. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Не заперечував, що під час спільного проживання не піклувався про сина, не надавав матеріальної допомоги на його утримання. Також зазначив, що після припинення у 2012 році спільного проживання з позивачем, у неї в подальшому утворилася нова сім'я, тому, не бажаючи травмувати сина своєю присутністю, не відвідував його, матеріальної допомоги не надавав, не цікавився його життям, здоров'ям. На теперішній час інколи телефонує сину, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дійсно надавав письмові заяви про згоду на позбавлення його батьківських прав, а потім змінив своє рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні заявлений позов підтримала, надала висновок, вважала за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина, оскільки він протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №706, складеного 12.10.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки №155 від 09.12.2015 року Голови органу самоорганізації населення квартального комітету №1 [PERSON], [INFO], проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). З довідки від 10.12.2015 року Херсонського ясла-садка №5 Херсонської міської ради вбачається, що [PERSON] відвідує вказаний заклад з 2013 року. Батько дитини за цей період участі у вихованні та житті дитини не брав (а.с.7). Згідно Акту обстеження умов проживання від 22.03.2016 року Служби у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю. Мати належним чином здійснює батьківські обов'язки та саме нею забезпечені нормальні умови для проживання та розвитку дитини (а.с.60). Відповідно висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради №2-49/1706 від 19.09.2016 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], є доцільним, так як встановлено, що він не бере участі у вихованні сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться здоров'ям та життям хлопчика. Крім цього, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт того, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться його життям та здоров'ям. Таке відношення відповідача до сина було як на час спільного проживання з позивачем, так і після його припинення. Позивач ніколи не перешкоджала відповідачу у його спілкуванні та вихованні сина, але відповідач не мав такого бажання. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], [INFO], матеріальної допомоги на його утримання не надає. Відповідно до ч.2, 3 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів ті обставини, що позивач є працездатною, здоровою особою, у нього відсутні інші утриманці, суд вважає необхідним стягнути аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.01.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір під час звернення до суду з позовом у розмірі 551,20 гривень, а також на користь держави у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved