Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 20 лютого 1999 року Гюнівською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис № 03. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 29 червня 2017 року між нею та відповідачем сімейно-шлюбні відносини припинені. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння між ними та несумісність характерів. Проживають вони окремо. Відновити шлюб неможливо, оскільки між ними відсутня любов, взаємна довіра і повага. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Відповідач буде приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Спір про поділ майна відсутній. Шлюб у неї та відповідача перший. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 лютого 1999 року Гюнівською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис № 03. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі. З 29 червня 2017 року між нею та відповідачем фактично шлюбні відносини припинені. З цього часу вони проживають окремо, не ведуть сумісне господарство та не мають спільного бюджету. Спір про поділ майна та виховання дітей відсутній. Строк на примирення не потрібний. Просила позов задовольнити, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON], справу розглянути за її відсутності. Судові витрати по сплаті судового збору просила не стягувати з відповідача. Зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.27, 33). Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив не надав. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивачка у заяві проти заочного розгляду справи не заперечувала, тому, суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із свідоцтвом про одруження [PERSON] (дошлюбне прізвище Хаджалова) В.В. та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 лютого 1999 року у Гюнівській сільській раді Приморського району Запорізької області, актовий запис № 03 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Фактично шлюбні відносини між позивачкою і відповідачем припинені з 29 червня 2017 року, з цього часу вони проживають окремо, не ведуть сумісне господарство та не мають спільного бюджету. Причиною розпаду сімї є непорозуміння між ними та несумісність характерів. Спору про поділ майна та виховання дітей між сторонами немає. Позивачка зазначила, що шлюб розпався остаточно та подальше збереження сімї неможливе, строк на примирення не потрібний. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сімї неможливо, що позивач просить шлюб розірвати, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав, суд вважає, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім'я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON], за її вибором, необхідно залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. З урахуванням зазначеного копію рішення для виконання необхідно направити до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Позивачка при\~зверненні з\~даним позовом\~сплатила судовий\~збір у\~сумі 704,80\~грн.\~(а.с.1),\~просила витрати\~по сплаті\~судового збору\~з відповідача\~не стягувати\~(а.с.27,33), тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених позивачкою.

Outcome: approved