Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Управління поліції охорони в Луганській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що у період з 07 листопада 2015 року по 31 березня 2020 року вона знаходилась у трудових відносинах з Управлінням поліції охорони в Луганській області. 31 березня 2020 року позивача було звільнено у зв`язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно з наказом № 326/с від 31.03.2020 року. 27 квітня 2020 року відповідач здійснив повний розрахунок з позивачем у сумі 14 719, 26 грн. Просила суд стягнути з Управління поліції охорони в Луганській області на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня 2020 року по 27 квітня 2020 року у розмірі 7 116, 80 грн. На виконання ухвали суду від 02.07.2020 представником відповідача Григоренко О.В. було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач визнає частково. Затримка розрахунку за період з 01.04.2020 по 27.04.2020 складає 143 години (день фактичного розрахунку). Середньогодинна заробітна плата складає 44,48 грн. 143 години помножити на 44,48 грн. = 6360,64 грн. середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням обов`язкових платежів. Просила позов задовольнити частково. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Григоренко О.В. не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суд не повідомила. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення Управління поліції охорони в Луганській області, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Управлінням поліції охорони в Луганській області по 31.03.2020 включно. Трудові відносини припинились 31.03.2020 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . На момент звільнення [PERSON] заборгованість по заробітній платі становила 14719,26 грн. 27.04.2020 Управління поліції охорони в Луганській області виплатило [PERSON] заборгованість по заробітній платі у повному обсязі у сумі 14 719, 26 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 2600035003 від 27.04.2020 та копією виписки з банківського рахунку позивача. Отже, з наведеного вище судом достовірно встановлено, що у відповідача існувала заборгованість перед позивачем [PERSON] із виплати заробітної плати на день її звільнення 31.03.2020, яка була сплачена тільки 27.04.2020, тобто позивачем доведений факт порушення відповідачем строків виплати їй заробітної плати в день звільнення. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Як вже встановлено судом, у відповідача існувала заборгованість перед позивачем [PERSON] із виплати заробітної плати на день її звільнення 31.03.2020, яка була сплачена 27.04.2020, тобто позивачем доведений факт порушення відповідачем строків виплати їй заробітної плати. З наведеного вище суд доходить висновку, що в даному випадку наявна вина підприємства у не проведенні розрахунку з позивачем в день звільнення, оскільки доказів відсутності вини підприємства або існування будь-яких поважних причин, які б виключали відповідальність підприємства за порушення трудового законодавства, відповідачем суду не надано. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, який підлягає стягненню на користь позивача, суд вважає, що розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з позивачем має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення, та до дня, коли позивачу було сплачено заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у повному обсязі, тобто за період з 01.04.2020 по 26.04.2020 включно, в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок). Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна правова позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі № 6-195цс134. Згідно з довідкою про доходи [PERSON] , виданою Управлінням поліції охорони в Луганській області, нарахована заробітна плата позивача [PERSON] за січень 2020 року становить 7391,52 грн. та за лютий 2020 року становить 7510,77 грн., кількість робочих годин згідно з графіком роботи за січень 2020 року - 167 годин, за лютий 2020 року - 168 годин, фактична кількість відпрацьованих робочих годин - за січень 2020 року - 167 годин, за лютий 2020 року - 168 годин, середньомісячна заробітна плата складає - 7 451, 14 грн. Середньогодинна заробітна плата позивача [PERSON] становить 44,48 грн., яка розраховується шляхом ділення середньомісячної заробітної плати - 7 451, 14 грн. на середню кількість годин - 167,5 год. (7451,14 грн./167,5 год. = 44,48 грн.) Загальна кількість робочих годин за період з 01.04.2020 по 26.04.2020 включно становить 135,6 год. (167,5 год./21 робочий день у квітні 2020 року х 17 робочих днів затримки розрахунку) = 135, 6 год.). Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 6031,49 грн. (визначається шляхом множення середньогодинної заробітної плати на кількість робочих годин затримки, тобто 44,48 грн. х 135, 6 год. = 6 031, 49 грн.). За таких обставин суд вважає, що розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, здійснений позивачем, не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 № 100 та не може бути прийнятий судом до уваги, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, розрахований судом, у сумі 6 031, 49 грн., у зв`язку з чим позовна заява [PERSON] до Управління поліції охорони в Луганській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1754149890.1 від 01.07.2020 у сумі 840, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 712,58 грн.

Outcome: partial