Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 24 листопада 1994 року між нею і відповідачем по справі у виконавчому комітеті Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №9. Від спільного проживання в шлюбі в них 20 липня 2000 року народився син [PERSON], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні і вихованні. Спільне проживання між нею та відповідачем по справі склалося невдало. Між ними систематично виникали сварки та непорозуміння, відсутні спільні інтереси, що призвело до припинення спільного проживання. Шлюб носить формальний характер. Примирення неможливе, оскільки відповідач проживає з іншою жінкою. Майнового спору немає. Просила шлюб розірвати. У судове засідання, призначене на 16 лютого 2016 року позивачка не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], судові витрати просила віднести за рахунок відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 16 лютого 2016 року не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо розірвання шлюбу. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обовязком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-НМ №258219, виданого 24 листопада 1994 року виконавчим комітетом Сарниківської сільської ради, 24 листопада 1994 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №9. Після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] народився 20 липня 2000 року. Батьки дитини [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НМ №063201, виданим 18 серпня 2000 року виконавчим комітетом Сарниківської сільської ради. [PERSON], [INFO] зареєстрований за місцем проживання за адресою [INFO], що підтверджується довідкою №20/11/16, виданою 15 січня 2016 року Рогатинським районним сектором управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, у обох наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved