Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 24.04.2010 р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, в сім'ї постійні сварки, сторони втратили повагу один до одного, спільного господарства не ведуть, відповідач має іншу жінку та проживає з нею. Просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі ? частини з усіх видів його доходу щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, а саме проти розірвання шлюбу не заперечує, в частині стягнення аліментів позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів. Заслухавши позивача, відповідача, представника відповідача, а також [PERSON], який в судовому засіданні дав покази в якості свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 24.04.2010 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №526 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 24.04.2010 р. Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, проживають окремо з вересня 2016 року, їх шлюб існує лише формально, спільного господарства не ведуть, спору про розподіл майна немає. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому згідно вимог ч.3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області від 27.11.2012 р. [PERSON] народилася [INFO] р. та її батьками є [PERSON] та [PERSON] та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області від 20.10.2010 р. [PERSON] народився [INFO] р. та його батьками є [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачем ставиться питання про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі ? частини з усіх видів його доходу щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до довідки про доходи № 667 від 13.06.2017 р. [PERSON] працює в Господарському товаристві у формі ТзОВ завод «Флекстронікс ТзОВ» на посаді начальника відділу. Беручи до уваги наведене, та те, що відповідно до пояснень відповідача він має на утримання непрацюючих мати та бабусю, що є пенсійного віку, та виходячи з вимог п.2 ч.1 ст.182 СК України суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу [PERSON] щомісячно і до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 27.02.2017 року, аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання заяви про розірвання шлюбу у розмірі 640,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved