Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ергопак» про визнання переведення незаконним, поновлення на роботі, виплату різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи та моральної шкоди. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.08.2005 року вона працювала на посаді менеджера зі збуту, після 5 років роботи пішла у відпустку по догляду за дитиною, після чого знову відразу пішла у відпустку у зв'язку із вагітністю та пологами. На роботу вийшла 07.10.2013 року вона зізналась, що її посаду скоротили, а її перевели на посаду нижчого рівня із встановленням випробувального терміну 1 місяць, по закінченні якого її повідомили, що вона не підходить на цю посаду, а тому її було звільнено. Роботодавець запропонував їй написати заяву про звільнення за згодою сторін, що вона і зробила. 13.11.2013 року їй видали наказ про припинення трудового договору (контракту). Вважає, що її перевели на іншу посаду незаконно, оскільки не повідомили про скорочення посади, на якій вона перебувала за 2 місяці до такого скорочення, встановили випробувальний термін на новій посаді, що також не відповідає вимогам законодавства. З першого ж дня переведення їй виплачувалась заробітна плата у нижчому рівні, ніж раніше, що також порушило її права. Усі ці протиправні дії відповідача спричинили їй моральні страждання, порушили звичний режим життя, оскільки на даний час вона вагітна, тому такі переживання для неї протипоказані. Тому просить суд визнати наказ ТзОВ «Ергопак» № 92871-К від 16.10.2013 року про переведення на іншу роботу неправомірним та поновити її на посаду менеджера зі збуту ТзОВ «Ергопак», стягнути на її користь із відповідача різницю у заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи у розмірі 1500 грн. та моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. Відповідачем ТзОВ «Ергопак» було подано заперечення проти позову, згідно якого позов визнають частково - а саме зобов'язуються здійснити виплату при переведенні [PERSON] з посади менеджера зі збуту на посаду мерчендайзера у розмірі 1577 грн. 40 коп. добровільно, в іншій частині позовних вимог просять відмовити, в зв'язку з тим, що посада менеджера зі збуту не скорочувалась, переведення на посаду мерчендайзера [PERSON] було здійснено за її письмовою заявою від 16.10.2013 року, а тому будь-які попередження чинним законодавством у такому випадку не передбачені. Випробувального строку для позивача після переведення її на іншу посаду встановлено не було. Крім того, позивачем не наведено жодних доказів про завдання відповідачем їй моральної шкоди, заявлений розмір шкоди необґрунтований, тому в цій частині позову просять відмовити. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представники відповідача Гапонов Я.О. в судовому засіданні позов визнали частково, а саме в частині невиплати протягом двох тижнів заробітку у більшому розмірі відповідно до раніше займаної посади після переведення, при цьому відповідачем повинно було бути виплачено 1577 грн., проте фактично було виплачено 700 грн., тобто заборгованість становить 877 грн., в іншій частині позову просять відмовити з підстав, наведених у запереченні на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом №900/2-К від 07.10.2013 року про закінчення відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] допущено до роботи 07.10.2013 року на посаду менеджера зі збуту на повний робочий день із окладом 3000 грн. (а.с. 7) на підставі її заяви від 07.10.2013 року (а.с. 8). Наказом № 928/1-К про переведення на іншу роботу від 16.10.2013 року [PERSON] переведено із посади менеджера зі збуту на посаду мерчендайзера із посадовим окладом 1400 грн. на підставі її заяви від 16.10.2013 року (а.с. 6-7). На підставі заяви позивача [PERSON] від 13.11.2013 року цього ж дня наказом №1027/1-К про припинення трудового договору (контракту) останню звільнено із займаної посади мерчендайзера за згодою сторін (а.с. 9-10). 21.11.2013 року [PERSON] отримала свою трудову книжку в компанії ТзОВ «Ергопак», ознобилась із записами в ній та претензій не має (а.с. 22). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні позивачем та його представником не було надано жодних доказів про переведення [PERSON] на посаду мерчендайзера без її згоди, встановлення їй випробувального терміну та звільнено з посади у зв'язку з тим, що вона не пройшла випробувальний термін, дані твердження спростовується власноручно написаними заявами останньої про переведення її на посаду мерчендайзера, про звільнення із займаної посади за згодою сторін, а також наказами про переведення наявними в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 114 КЗпП України при переведенні працівника на іншу постійну нижчеоплачувану роботу за працівником зберігається його попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об'єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. В судовому засіданні з пояснень учасників судового розгляду, досліджених письмових доказів суд встановив, що [PERSON] 07.10.2013 року за її власним бажанням було переведено на посаду мерчендайзера, а 13.11.2013 року за згодою сторін звільнено із займаної посади на підставі її заяв. В судовому засіданні було також встановлено, що в порушення вимог ч. 1 ст. 114 КЗпПУ відповідачем позивачу лише частково було виплачено різницю середнього заробітку у розмірі 700 грн. при загальній сумі заборгованості 1577 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 877 грн., а також 100 грн. моральної шкоди, в іншій частині позову слід відмовити.

Outcome: partial