overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що вона з 23.07.2012 р. перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО». З січня 2018 утворилась заборгованість з виплати заробітної плати. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати з січня 2018 по лютий 2019 включно становить 15433. Відповідач відмовляється сплатити заборгованість. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату з січня 2018 по лютий 2019 в сумі 15433 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» працює в готівельному цеху №11 розподілювачем робіт третього розряду (а.с.7-10). Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листка за листопад 2019,- відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом: січень 2018 - 2960 грн., лютий 2018 - 2857 грн., березень 2018 - 2797 грн., вересень 2018 - 1612 грн., жовтень 2018 - 1857 грн., січень 2019 - 1691 грн., лютий 2019 - 1659 грн. Всього 15433 грн. (а.с.12). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі з січня 2018 по лютий 2019 включно - 15433 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «СМНВО» необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона з 03.12.2012 р. перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО». З січня 2018 утворилась заборгованість з виплати заробітної плати. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати з січня 2018 по лютий 2019 включно становить 36725 грн. Відповідач відмовляється сплатити заборгованість. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату з січня 2018 по лютий 2019 в сумі 36725 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» працює на посаді начальника виробничо - диспетчерського бюро заготівельного цеху 11 (а.с.7-8, 9). Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як вбачається з наданих позивачем розрахункових листків за листопад 2019,- відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом: січень 2018 -4569 грн., травень 2018 - 4523 грн., червень 2018 - 3969 грн., липень 2018 - 3320 грн., серпень 2018 - 4832 грн., вересень 2018 - 3651 грн., жовтень 2018 - 3868 грн., грудень 2018 - 1722 грн., січень 2019 - 2832 грн., лютий 2019 - 3439 грн. Всього 36725 грн. (а.с.10). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі з січня 2018 по лютий 2019 включно - 36725 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «СМНВО» необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО». З жовтня 2018 утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати. Загальна сума заборгованості з жовтня 2018 по лютий 2019 включно становить 18012 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з заробітної плати з жовтня 2018 по лютий 2019 включно в сумі 18012 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» працює на посаді бухгалтера в Управлінні бухгалтерського обліку, звіту та контролю (а.с.8-10, 11). Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як вбачається з наданих позивачем розрахункового листка за грудень 2019,- відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом: жовтень 2018 - 5258 грн., грудень 2018 - 4081 грн., січень 2019 - 5214 грн., лютий 2019 - 3459 грн. Всього 18012 грн. (5258 грн. + 4081 грн. + 5214 грн. + 3459 грн.) (а.с.12). З огляду на викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про здійснення розрахунку з виплати заробітної плати [PERSON] , то порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі з жовтня 2018 по лютий 2019 включно - 18012 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «СМНВО» необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО». З січня 2018 утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати. Загальна сума заборгованості з січня 2018 по січень 2020 включно становить 36418 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з заробітної плати з січня 2018 по січень 2020 включно в сумі 36418 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» працює на посаді техніка в Виробничо - диспетчерському управлінні (а.с.6-9, 10). Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листка за січень 2020,- відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом: січень 2018 - 2817 грн., лютий 2018 - 2692 грн., травень 2018 - 2968 грн., червень 2018 - 3026 грн., липень 2018 - 2968 грн., серпень 2018 - 3108 грн., жовтень 2018 - 2376 грн., листопад 2018 - 2525 грн., грудень 2018 - 2507 грн., січень 2019 - 1759 грн., лютий 2019 - 1724 грн., грудень 2019 - 3991 грн., січень 2020 - 3957,90 грн. (а.с.11). Всього 36418,90 грн. (2817 грн. + 2692 грн. + 2968 грн. + 3026 грн. + 2968 грн. + 3108 грн. + 2376 грн. + 2525 грн. + 2507 грн. + 1759 грн. + 1724 грн. + 3991 грн. + 3957,90 грн.). З огляду на викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про здійснення розрахунку з виплати заробітної плати [PERSON] , то порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі з січня 2018 по січень 2020 включно - 36418 грн. (в межах заявлених позовних вимог). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «СМНВО» необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО». Починаючи з 01.08.2018 по день звернення до суду їй не було виплачено заробітну плату в сумі 15958,67 грн., внаслідок відсутності грошових коштів. У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з заробітної плати в сумі 15958,67 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, надіслав до суду відзив на позов в якому заперечували щодо стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 15958,67 грн. Оскільки, доданий до позовної заяви розрахунковий лист не підтверджує факт заборгованості із заробітної плати позивача. Відображена у довідці заробітна плата складає 11310,06 грн., зазначена без утримання ПДФО та військового збору. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» працює на посаді сторожа в управлінні охорони та режиму (а.с. 2-6). Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до довідки №16-07/325 від 16.03.2020, виданої АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,- сума заробітної плати, яка підлягає виплаті [PERSON] на дату видачі довідки (з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) складає 11310,06 грн. (а.с.27). З огляду на викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про здійснення розрахунку заборгованості з виплати заробітної плати [PERSON] , то порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 11310,06 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «СМНВО» необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО». За період з 01.01.2018 р. по 31.03.2019 р. з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на її нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.01.2018 р. по 31.03.2019 р. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» працює на посаді інженера - технолога - програміста другої категорії в підрозділі 460 Управління головного технолога (а.с.6-7, 8). Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листка за березень 2019 р.,- відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом: з січня 2018 року - березень 2019 р. - 32168 грн. 69 коп. (а.с.9). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за січень 2018 року - березень 2019 р. - 32168 грн. 69 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та вихідної допомоги. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що з 12.05.1996 р. вона працювала в ПАТ «СМНВО». 23.11.2018 р. вона звільнилася з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням умов колективного договору за ч. 3 ст.38 КЗпП України. На день звільнення її з роботи, відповідач нарахував заборгованість з заробітної плати, але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовився. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату та вихідну допомогу згідно до розрахункового корінця у сумі 32225,02 грн. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» та 23.11.2018 р. був звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.6). Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листка за листопад 2018 р., відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом, у розмірі 32225,02 грн., в тому числі вихідна допомога 10659,60 грн. (код 185) (а.с.14). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі та вихідній допомозі у розмірі 32225 грн. 02 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та вихідної допомоги. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що з 28.08.2001 р. вона працювала в ПАТ «СМНВО». 11.07.2018 р. вона звільнилася з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням умов колективного договору за ч. 3 ст.38 КЗпП України. На день звільнення її з роботи, відповідач нарахував заборгованість з заробітної плати, але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовився. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату та вихідну допомогу згідно до розрахункового корінця у сумі 28754,80 грн. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» та 11.07.2018 р. був звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.7-8). Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листка за липень 2018 р., відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом, у розмірі 28754,80 грн., в тому числі вихідна допомога 13049,77 грн. (код 185) (а.с.9). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі та вихідній допомозі у розмірі 28754 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. Вказувала на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] Вказує на те, що відповідачка по справі являється спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], але дане спадкове майно не прийняла та не претендує на нього. Вона ж, як спадкоємець по закону першої черги в управління та володіння спадковим майном вона вступила своєчасно, похоронила матір, розпорядилася її речами, та продовжує проживати в спадковому господарстві. Зазначає те, що в нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину не може, так як у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а тому просила суд задовольнити позов. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, відповідач та представник Лужанської селищної ради смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області заявлені вимоги визнали, звернувшись до суду з відповідними заявами. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв'язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає, що згідно ст. 61 ЦПК України позов слід задовольнити, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі наведеного, ст. ст. 1217, 1220, 1261, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved