Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем з 14.06.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] назара Ігоревича, [INFO], яка проживає з позивачем. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли суттєві взаємонепорозуміння та різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, зникли почуття, підтримка та допомога, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалася 14 квітня 2017 року. Примирення, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між нею та позивачем, прізвище залишити без зміни, малолітню дитину залишити на її вихованні. Позивач та її представник в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову, вказавши, що примирення між ними неможливе, відповідач фактично проживає з іншою жінкою. Відповідач та його представник позовні вимоги про розірвання шлюбу визнали та прохали їх задовольнити. Відповідач зазначив, що з середини квітня 2017 року вони припинили сімейні відносин, проживають окремо, у нього є відносини з іншою жінкою, але це не відносини на даний час як єдиної сімї, примирення між ними неможливе. Питання виховання, утримання та спілкування з дитиною вони мають намір вирішувати в установленому законом порядку. Заслухавши позивача та відповідача, їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 14 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Бондаренко) [PERSON] (актовий запис № 162 від 14.06.2012 року (а. с. 4). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. (а. с. 5). Шлюбні відносини між подружжям припинені у квітні 2017 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання неповнолітньої дитини немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати додаткових заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини не дали позитивного результату.

Outcome: approved