Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання сина. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Під час спільного проживання у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO]. На даний час син являється студентом першого курсу медичного факультету. Син проживає разом з нею, навчається на денній формі навчання, тому потребує значних витрат, позивачка самостійно не в змозі забезпечувати сина коштами, необхідними для підтримки навчання дитини, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина на період навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти три річного віку. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 5 жовтня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07.11. 2000 року. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], тобто наразі являється повнолітнім і відповідач [PERSON], являється його батьком, що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.01. 2014 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, - до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічне положення роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно довідки виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області № 123 від 15 січня 2014 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15 січня 2014 року, на утриманні позивачки знаходиться син - [PERSON]. Відповідно до довідки Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця № 1630 від 14.10. 2013 року, син сторін, [PERSON] є студентом цього навчального закладу, денної форми навчання, з терміном закінчення даного навчального закладу у 2019 році. За таких обставин, враховуючи насамперед інтереси [PERSON], як дитини сторін, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, недосягнення ним двадцяти три річного віку, а також приймаючи до уваги матеріальне становище сина сторін, а саме те, що не має доходу, та на даний момент він не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі, беручи до уваги те, що відповідачем позовні вимоги визнано, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до 23 річного віку, в розмірі, в якому просить позивачка, тобто 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 25 березня 2014 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved