Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області з вимогами про визнання за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай) після смерті матері [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона її дочка - спадкоємець майна та прийняла спадщину, однак в позасудовому порядку не може оформити спадщину. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає. Вважає вимоги позивача необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, виходячи із обставин зазначених у відзиві на позов, зокрема, Указом Президента України від 08.08.1995, «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому, право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком - списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Слід зауважити, що список громадян, як додаток до державного акта, формується самим сільськогосподарським підприємством відповідно до статуту, розглядається та затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства та підписується головою місцевої ради і головою колективного сільськогосподарського підприємства. Іншими словами, називати себе співвласниками землі можуть лише ті члени колективного сільськогосподарського підприємства, чиї прізвища були у списку. Отже, за змістом статтей ст. 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року) та Указу Президента України від 08.08. 1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП) на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Згідно Практики розгляду судами земельних спорів від 01.09.2003 Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСІІ до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Поділля» виданий 14.05.1996 року. Як вбачається із списку громадян - членів КСП, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, на території Оліївської сільської ради Зборівського району Тернопільської області громадянка [PERSON] внесена до списку під №358. Однак, громадянка [PERSON] померла [INFO] , а відтак внесення її до списку є помилковим. Відповідно до пункту 4 статті 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Що підтверджується не видачею сертифіката на земельну частку (пай), який згідно статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Отже, право на земельну частку (пай) не виникло та не може бути набутим суб`єктом спадкування. Виходячи з наведених у відзиві на позов обставин вважають, що позивач не має права на спадкування земельної частки (паю) після смерті [PERSON] , оскільки спадкодавець за життя не набула права на земельну частку (пай), не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), на момент смерті спадкодавця вона ще не стала власником частки землі, тому спадкоємці не можуть успадкувати те, що не належало спадкодавцю, а відтак вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно є безпідставні, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 13 січня 1996року Оліївською сільською радою Зборівського району Тернопільської області, актовий запис № 2. [PERSON] з 1958 рік по 1970 рік працювала різноробочою та була членом колгоспу ім. 100 річчя В. І. Леніна в с. Оліїв Зборівського району Тернопільської області, виробила потрібну кількість трудоднів відповідно до довідки виданої Зборівської міської ради від 09.08.2019 р. № 447 виданої на основі книг розрахунків з членам колгоспу за 1958 - 1970 р. р. Колгосп ім. 100 річчя В. І. Леніна в с. Оліїв Зборівського району Тернопільської області, згідно загальних зборів уповноважених членів колгоспу, протоколу № 1, перейменовано на колгосп «Поділля» . Колгосп «Поділля» від 12 січня 1993 року реорганізовано у КСП «Поділля», КСП « Поділля» реорганізоване в СВЗП « Поділля» від 30 січня 1997 року, потім ліквідоване, відповідно до довідки виданої виконкомом Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області на основі архівних витягів № 143 від 24.11.2011 року № 141 від 24.11.2011року, № 40 від 24.11. 2011 року. [PERSON] із членів колгоспу не виключали, вона була внесена до основного списку членів колективного сільськогосподарського підприємства с. Оліїв Зборівського району, Тернопільської області, під номером 358. На момент видачі Державного акта серії ТР № 37 від 14 травня 1996 року на право колективної власності на землю в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Поділля» Зборівського району Тернопільської області, Зборівською районною радою народних депутатів передано у колективну власність 1440, 0 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського виробництва. [PERSON] була членом колгоспу ім. 100 річчя В. І. Леніна с. Оліїв Зборівського району Тернопільської області, та її було внесено під №358 до списку громадян - членів КСП, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Поділля» за додатком 1 до Державного акта ТР№ 37. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 13 січня 1996року Оліївською сільською радою Зборівського району Тернопільської області, актовий запис № 2. Державний акт на право колективної власності на землю в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Поділля» серії ТР № 37 було видано 14 травня 1996 рокута зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 11. Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) визначено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно статті 9 ЦК Української РСР 1936 року, здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Встановивши, що на момент видачі КСП «Поділля» державного акта на право колективної власності на землю [PERSON] померла, а отже вона не могла набути право на відповідну частку (пай) земельної ділянки, незважаючи на наявність її прізвища у списку, який додавався до цього акта. Оскільки право, яке позивачка просить визнати за нею у порядку спадкування, її матір як спадкодавець не набула за життя, то суд приходить до висновку про відмову у позові.

Outcome: dismissed