Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) по заборгованості, щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 15074 грн. 82 коп., яка утворилася за період з 31.01.2014 року по 23.07.2014 року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, яке набрало чинності від 31.10.2013 року відповідачу біло збільшено розмір аліментів, які він повинен сплачувати на утримання доньки, у твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 грн., щомісячно. Але у зв'язку з тим, що [PERSON] не виконує вказане рішення, утворилася заборгованість по сплаті вищезазначених аліментів, у зв'язку з чим вважає що позов має бути задоволено. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так судом встановлено, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.10.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.12.2013 року відповідачу збільшено розмір аліментів на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], у розмірі 3000 грн., щомісячно. (а.с.4, 5-8) 20.01.2014 року по вказаному рішенню виданий виконавчий лист. (а.с.9) Позивачка просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) по заборгованості, щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 15074 грн. 82 коп., яка утворилася за період з 31.01.2014 року по 23.07.2014 року, при цьому посилаючись на розрахунки заборгованості, які видані державним виконавцем. (а.с.10-13) Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. Задля повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи судом було витребувано з ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції копії матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №495/3014/13-ц, з яких вбачається що станом на 31.07.2014 року заборгованість по аліментах відповідача - відсутня. (а.с.47) Крім того в матеріалах вказаного виконавчого провадження знаходяться письмові заяви позивачки на ім'я державного виконавця: від 19.02.2014 року, 28.03.2014 року, 28.04.2014 року, 23.05.2014року, 24.06.2014 року, 15.07.2014 року, 24.07.2014 року, в яких вона зазначає, що відповідач сплачує за вказані періоди: 700 грн., 700 грн., 1400 грн., 900 грн.,700 грн., 5000 грн., 11600 грн. відповідно. Також слід зазначити, позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідач працює моряком, і їй відомо про те, що у період з квітня 2014 року по серпень 2014 року він знаходився у закордонному рейсі. (а.с.49-55) Таким чином під час розгляд справи встановлено, що станом на 31.07.2014 року заборгованості по сплаті аліментів у відповідача відсутні, у період який зазначено позивачем у позові відповідач знаходився на роботі у закордонному рейсі, незважаючи на це частково сплачував аліменти, що в сукупності, на думку суду свідчить про те, що вини відповідача у несвоєчасній сплаті аліментів немає. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed