Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання припиненим іпотечного договору та виключення запису з Державного реєстру іпотек відомостей про предмет іпотеки за договором іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0201/0408/88-034 від 14 квітня 2008 року, між нею та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого став ПАТ «Дельта Банк», 14 квітня 2008 року було укладено іпотечний договір, за яким вона передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру у [ADDRESS], що належить їй на праві приватної власності. Зазначає, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2014 року ухвалено стягнути з неї в користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором №0201/0408/88-034 від 14 квітня 2008 року в сумі 240693,93 грн. Зазначена сума заборгованості нею була сплачена в рамках виконавчого провадження №44164684, про що заступником начальника Першого ВДВС Луцького МУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 12 вересня 2014 року. Вважає, що її зобов`язання як по кредитному договору, так і по похідному іпотечному договору є припиненими у зв`язку з повним його виконанням. На підставі наведеного, просить суд визнати припиненим договір іпотеки від 14 квітня 2008 року, укладеним між нею та ПАТ «Дельта банк» у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, виключити запис з Державного реєстру іпотек відомості про предмет іпотеки за договором іпотеки від 14 квітня 2008 року, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення заборони/припинення обтяжень на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14 квітня 2008 року. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2014 року було виконане [PERSON] тільки 12.09.2014 року, тобто заборгованість була погашена зі спливом 10 місяців після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, у зв`язку з чим кредитором нараховувались інфляційні втрати, 3 % річних та пеня на залишок боргу відповідно до ст. 625 ЦК України. А тому, основне зобов`язання не виконане позивачем в повному обсязі. Також зазначає, що [PERSON] не зверталася до кредитора із заявою про припинення іпотеки в досудовому порядку. Просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Ухвалою суду від 02 травня 2019 року замінено первісного відповідача ПАТ «Дельта Банк» на належного відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Ухвалою суду від 04 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того, позивач підтвердила, що в досудовому порядку не зверталася до відповідача із заявою про припинення іпотечного договору. Представник відповідача в судове засідання не з`явився хоча повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи. Заслухавши думку позивача та її представника, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 598, 599 ЦК України, передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого став ПАТ «Дельта Банк», був укладений кредитний договір №0201/0408/88-034 від 14 квітня 2008 року (а.с. 7-9). В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 14 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» був укладений іпотечний договір, за яким позивач передала в іпотеку належне їй на праві власності майно: квартиру [ADDRESS] (далі - іпотечний договір) (а. с. 10-11). Статтею 593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, а також у інших випадках, встановлених законом. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; Відповідно до п.1 іпотечного договору, за цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №0201/0408/88-034 від 14 квітня 2008 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо виконання іпотекодавцем інших зобов`язань, передбачених кредитним договором в повному обсязі, на умовах і в строки визначені у кредитному договорі; а також іпотекою забезпечується відшкодування іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків іпотеко держателя, пов`язаних з неналежним виконанням іпотекодавцем умов кредитного договору та/або цього договору (у тому числі сплати пені, штрафів, відшкодування збитків (а.с. 10). Згідно із п. 7 іпотечного договору, при частковому виконанні іпотекодавцем основного зобов`язання іпотека, встановлена цим договором, зберігається в повному обсязі (а.с. 10 зворот). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2014 року, що набрало законної сили, ухвалено стягнути з [PERSON] в користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором №0201/0408/88-034 від 14 квітня 2008 року в сумі 240693,93 грн. (а.с. 12). 12 вересня 2014 року заступником начальника Першого ВДВС Луцького МУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 14). 11 липня 2018 року, відповідно до укладено договору купівлі-продажу майнових прав, ПАТ «Дельта банк» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту договором №0201/0408/88-034 та іпотечним договором від 14 квітня 2008 року (а.с. 27-33). Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, [PERSON] прострочила виконання зобов`язання, рішення суду не було виконано за період з 14 березня 2014 року до 12 вересня 2014 року (фактичне виконання в примусовому порядку), то відповідач, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, має право на стягнення індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми. У відзиві на позовну заяву, відповідач як кредитор, зазначив, що має намір стягнути із позивача борг, передбачений ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає, що зобов`язання позивача за кредитним договором не припинися, оскільки, існує не сплачена заборгованість, а тому і зобов`язання за іпотечним договором теж не є припиненими, так як є похідними від основного зобов`язання. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, позивач не зверталася до відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як нового кредитора, із будь-якими заявами щодо припинення основного зобов`язання та припинення застави. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є передчасними, а тому не підлягають до задоволення. Оскільки, у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed