Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, про зміну розміру аліментів, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.02.2018 року зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення, зазначених в ухвалі, недоліків. 02.03.2018 року позивач надала до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.03.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. Згідно ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.04.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2009 року. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.01.2011 року шлюб між ними розірвано. З відповідача на користь позивача стягнено аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, що підтверджується рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.01.2011 року. Розмір аліментів, що стягуються, було зменшено з 1/4 частини до 1/6 частини рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.06.2013 року. Зменшивши розмір аліментів, відповідач їх не сплачує. 08.07.2017 року набув чинності закон, який вніс істотні зміни у СК України, збільшивши мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного позивач звернулася з даним позовом до суду. Учасники справи в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Причини неявки відповідача та представника третьої особи суду не відомі. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕД №156901 від 20.08.2009 року [PERSON] народилася 31.07.2009 року. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.01.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2010 року і до повноліття дитини. Дане рішення набрало законної сили 31.01.2011 року. Згідно копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.06.2013 року змінений розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.01.2011 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. З копії свідоцтва про зміну імені серії І-ЕД №008984 від 06.02.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], змінила прізвище на Троян. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] За рішенням суду від 20.01.2011 року з нього на користь позивача на утримання доньки стягнено аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням суду від 21.06.2013 року розмір стягуваних аліментів зменшено з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У вказаному рішенні зазначено, що причиною зменшення розміру аліментів стала зміна сімейного стану відповідача, а саме на його утриманні зявилася ще одна його дитина. Доказів, на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін, які впливають на збільшення розміру аліментів з підстав, передбачених ст.192 СК України, позивачем подано до суду не було. Внесення змін до Сімейного кодексу України в частині визначення мінімального розміру аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів в судовому порядку в розумінні ст.192 СК України, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В таких випадках питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів.

Outcome: dismissed