Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою в якій просила визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , та зняти її з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] являється власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В належному їй будинку [ADDRESS] рахується зареєстрованою, але у вищевказаному житловому будинку не проживає понад один рік без поважних причин, її онука - [PERSON] , [INFO] , яка не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні будинку не приймає, особистих речей в будинку не зберігає, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 02.06.2021 відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. Згідно поштового відстеження №2310001227196 відправлення вручено особисто 12.07.2021. Відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін до суду від відповідача не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, клопотань сторін проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не подано. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 11.04.1977 (а.с.11-12), копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.11.2020 (а.с.22) та копією довідки Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 27.10.2020 року №175 (а.с.10). Відповідно до копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку за адресою: [ADDRESS] , (а.с. 13-16), та копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 14.05.2021 №2789 (а.с.24) [PERSON] , [INFO] , рахується зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Акту перевірки проживання за місцем реєстрації від 19.05.2021 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] - не проживає з 2018 року, що підтверджують свідки (а.с. 23). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перераховані вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення ст.7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно зі статтею 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2018 року - тобто понад один рік, без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] . Реєстрація її місця проживання в належному позивачу [PERSON] будинку обмежує її у здійснені права користування та розпорядження своїм майном. Відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, відповідач суду не надала. Однак, суд звертає увагу, що наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила права користування житлом, що набрало законної сили, згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», є підставою для зняття такої особи з реєстрації. Винесення судом рішення про зняття з реєстрації місця проживання особи за наявності рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням не є необхідним, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим позов підлягає задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: partial