Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що рідний брат позивача [PERSON] та його дружина [PERSON] були власниками квартири [ADDRESS], по 1/2 частині кожний. 17.08.2007 р. померла [PERSON], спадщину після якої успадкував чоловік [PERSON] та її онуки відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] за правом представлення, оскільки їх батько [PERSON] помер до відкриття спадщини в 2006 році. [PERSON] нотаріально оформив право на спадщину, а онуки [PERSON] та [PERSON] до теперішнього часу до нотаріуса не звернулися, хоча є власниками 1/8 частини вищевказаного майна, оскільки мали право на обовязкову частку спадщини, як малолітні особи на момент відкриття спадщини. 23.06.2015 року помер [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 3/4 частки вищевказаного майна. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом і тепер є власницею 3/4 частки вищевказаної квартири та земельної ділянки. На даний час позивач утримає вказане майно за власний рахунок, відповідачі у його утриманні участі не приймають. Відповідачі на звязок не виходять, отримати їх згоду на оплату їх часток у позивача не має можливості, у звязку з наведеним виникла необхідність звернення до суду. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяви про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не зявилися, були повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлення, про причини неявки суду не сповістили, заперечень проти позову не надали, та від них не надійшли заява про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 17.08.2007 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на: - 1/2 частки квартири [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1 га. Відповідно до статті 1241 ЦПК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до стаття 1266 ЦПК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою\~-\~четвертою статті 1273 цього Кодексу. Таким чином, оскільки син [PERSON] помер в 2006 році, то [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину (обовязкову частину) після смерті їх бабки [PERSON] у вигляді 1/8 частки квартири [ADDRESS] кожному. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.2016 року [PERSON] є власником 3/4 частки квартири [ADDRESS], спадкова справа № 531/2015, зареєстровано в реєстрі за № 2-1175. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначає позивач, відповідачі не утримують своє майно у вигляді 1/8 вищевказаної квартири за кожним, позивач ремонтує комунікації, підтримує порядок, сплачує комунальні послуги в повному обсязі самостійно. Відповідно до\~ст.\~365\~ЦК України\~право особи\~на частку\~у спільному\~майні може\~бути припинене\~за рішенням\~суду на\~підставі позову\~інших співвласників,\~якщо: частка\~є незначною\~і не\~може бути\~виділена в\~натурі; річ\~є неподільною; спільне\~володіння і\~користування майном\~є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. За змістом статей 47, 48 ЖК Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Суд вважає встановленим, що частка відповідачів є незначною, складає 5,45 метрів квадратних на кожного, що є значно меншим за встановлену норму і не може бути виділена в натурі; розподілити вказану квартиру неможливо; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів, оскільки, останні на протязі 13 років не висловлювались про необхідність у користуванні та проживанні у даному житлі. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 16.01.2012 року по справі № 6-81кс11 (№ в ЄДРСРУ 21355285), від 15.05.2013 року по справі № 6-37цс13 (№ в ЄДРСРУ 31701323) та від 02.07.2014 року по справі № 6-68цс14 (№ в ЄДРСРУ 39783878). Суд вважає, що оскільки позивач самостійно несе тягар із утримування спільного майна, тобто спільне володіння та користування майном в даному випадку унеможливлюється саме бездіяльністю відповідачів які переклали свій обовязок щодо утримання майна на позивача, продовження спільної сумісної власності завдає істотної шкоди інтересам співвласнику квартири позивачу. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява є законною та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved