Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області із заявою про встановлення факту перебування на утриманні [PERSON], який помер [INFO] року. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник покликається на те, що [INFO] року помер [PERSON], з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1967 року до його смерті. Вказує, що з померлим проживали в [ADDRESS]. Звертає увагу на ту обставину, що з [PERSON] фактично створили сім'ю в 1966 році, у житловому будинку, який належить заявнику на праві власності, він був зареєстрований з 1967 року. Зазначає і те, що за час спільного проживання дітей не мали, прожили спільно 35 років. Так як були пенсіонерами пенсія заявниці та пенсія співмешканця являлася єдиним джерелом засобів до існування сім'ї. Крім того, згідно поданої заяви вказує, що постійно проживала та вела спільне господарство з померлим, відповідно до записів по господарської книги № 7 проживала спільно з останнім з 1967 року. На момент звернення з вказаною заявою оформлює спадщину, вступила в управління спадковим майном та взяла речі померлого під свою охорону. Крім того, вказує, що відповідно до пункту 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено застосування ЦК до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року. При цьому, згідно абзацу 3 пункту 1 Постанови Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, яка відкрилась до набрання чинності ЦК 2003 р. і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Справи про встановлення фактів розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Зазначила, що після смерті [PERSON] спадкоємці за законом першої та другої черги за Цивільним Кодексом УРСР відсутні. Метою для встановлення факту перебування на утриманні померлого заявниці зумовлено необхідністю прийняття спадщини. У судовому засіданні представник заявника підтримала подану заяву, просила встановити факт згідно поданої редакції останньої. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, згідно поданої суду письмової заяви просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, суд вважає наступне. Відповідно до чинного законодавства, судом розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом вони породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У ст. 256 ЦПК України наведений перелік фактів, які встановлюються судом, до них зокрема відноситься встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У ході розгляду справи встановлено, що встановлення факту перебування на утриманні [PERSON], який помер [INFO] року зумовлено необхідністю виникнення особистих майнових прав, а саме: реалізації своїх спадкових прав. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тобто, у даному випадку, до відносин, що виникли, необхідно застосовувати правила діючого на той час ЦК УРСР. Згідно ст. 531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до дня його смерті. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. За життя заявник з вказаною вище особою перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1967 року до його смерті. У засіданні встановлено також, що заявник з померлим проживали в [ADDRESS] Відповідно до довідки Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької областівід 01 серпня 2016 року за № 214 [PERSON] постійно проживала та вели спільне господарство з [PERSON]. Крім того, згідно довідки Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 01.08.2016 року за №213, [PERSON] відповідно до записів по господарської книги № 7 проживала спільно з [PERSON] з 1967 року. Відповідно до д овідки Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 01.08.2016 року № 212, після смерті [PERSON], який був зареєстрований [ADDRESS], в управління спадковим майном вступила співмешканка [PERSON] та взяла речі померлого охорону. Разом з тим, судом, на підставі, наданої Білогірським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області довідки від 08.11.2016 року за №6168/10, встановлено, що розмір пенсії [PERSON] станом на [INFO] року (на момент життя [PERSON]) становив 58, 00 грн. При цьому, суд бере до уваги ту обставину, що на момент життя [PERSON] розмір його пенсії становив 43, 49 грн., що стверджується довідкою наданою Білогірським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області від 20.09.2016 року №1949. Так як, єдиним джерелом доходів вказаних вище осіб була виключно пенсія, враховуючи розмір такої пенсії, суд критично ставиться до покликань заявника щодо її утримання [PERSON], який помер [INFO] року. На думку суду, розбіжність у розмірах виплачуваної пенсії у більшу сторону на користь заявника спростовує можливість утримання її [PERSON], а сам факт спільного проживання не можна ставити в залежність з самим фактом утримання. Надані суду довідки Великопузирківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області не можуть сприйматися за інформацію щодо дійсних відносин між заявником та [PERSON]. Таким чином, [PERSON] не було доведено, а судом не встановлено, що остання, на день смерті [PERSON][INFO] року перебувала на його утриманні Тому, заявлені вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають. На підставі ст., ст. 234-235, 256-259 ЦПК України, Постанови пленуму Верховного Суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п. 2, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 531 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 11, 13, 57, 60, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 209, 212, 214, 215, 256 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed