Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 25.07.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 592. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Наразі позивач звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , отже сумісне проживання однією сім`єю припинено, дитина залишилася проживати разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманню. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини, добровільно ніякої допомоги позивачу на утримання їхньої доньки не надає. Як відомо позивачу, відповідач аліменти нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, непрацездатних батьків не утримує. Відповідач офіційно не працює, конкретної інформації про його доходи у позивача немає, тому просить суд визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Посилаючись на вище зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000 грн. для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2020 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст.\~274\~ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідно у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, до суду надала заяву, відповідно до якої остання просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Заяви, клопотання про відкладення слухання справи суду не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до приписів ч. 6, 7, 8 ст.\~128\~ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~ Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 25.07.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 592 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , про що видане 15 січня 2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). \~ \~ \~ \~Наразі в Комунарському районному суді м. Запоріжжя перебуває позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Отже сумісне проживання однією сім`єю припинено, дитина залишилася проживати разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг ЗМР про реєстрацію місця проживання особи від 30.01.2020 року (а.с. 5, 6) та знаходиться на її повному утриманню. На даний час, як відомо позивачу, відповідач аліменти нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, непрацездатних батьків не утримує. Відповідач офіційно не працює, конкретної інформації про його доходи у позивача немає. Відповідач офіційно не працює, конкретної інформації про його доходи у позивача немає. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає взагалі. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~ \~ \~Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у судовому порядку. Приписами статті\~182\~СК України\~передбачено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; \~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~3\~ст.\~183\~СК України,\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначені величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину та те, що відповідач перебуває у працездатному віці, інших аліментних зобов`язань не має, інших утриманців не має, являючись батьком неповнолітньої дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття. Також, приймаючи до уваги усі обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання дитини на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 3\~000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, визначений судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дитині не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала би при сумісному проживанні з обома батьками. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином,\~у зв`язку\~із викладеним,\~аналізуючи зібрані\~у справі\~докази та\~вимоги чинного\~законодавства,\~враховуючи обставини\~справи,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України. За частиною шостою вищевказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням положень\~ст.\~141 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved