Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення судових витрат. Позов мотивовано тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 31.07.2012 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди було відмовлено. 13.09.2012 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.07.2012 року залишено без змін. При слуханні справи в усіх інстанціях по вказаній цивільній справі нею понесені судові витрати, а саме: проїзд до суду з с. Агрономічне, Вінницького району до м. Вінниці, адвоката, користування ПК, інтернетом та телефонні переговори - 380 грн.; юридичні послуги адвоката за ведення справи у Вінницькому районному суді, ксерокопії документів 5512 грн.; проїзд в м. Вінницю з с. Агрономічне, Вінницького району, судовий збір та послуги банку - 259, 74 грн., а всього 6151,74 грн. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь судові витрати в сумі 6151,74 грн., понесені нею при розгляді цивільної справи №2-1965/11 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, однак від представника позивача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак від представника відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги не визнає, просив розгляд справи провести у його відсутність. 17.03.2014 року представник відповідача подав до суду письмове заперечення на позовну заяву [PERSON], в якому зазначив, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки витрати на послуги адвоката на загальну суму 5500 грн., які просить стягнути позивач не доведені правильним розрахунком цих витрат з урахуванням законодавства щодо граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу. Позивачем завищено суму витрат, понесених у зв'язку із явкою до суду, так як позивачем надано 100 квитків на підтвердження проїзду до м. Вінниці, однак не обґрунтовано зазначену кількість переїздів, виходячи із кількості фактично проведених судових засідань. Позивачем не зазначено ні дат, ні кількості засідань, в яких вона брала участь, не обґрунтовано як і коли вона використовувала картки на поповнення мобільного рахунку та докази такого використання. Просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування заявлених вимог. Суд, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 31.07.2012 року Вінницьким районним судом Вінницької області було винесено рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди відмовлено (а.с.4,5). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13.09.2012 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31.07.2012 року залишено без змін (а.с.6,7). Судові витрати - це витрати, які несуть сторони, треті особи із самостійними вимогами у справах позовного провадження, заявники і заінтересовані особи в справах окремого провадження, стягувач і боржник у справах наказного провадження, за вчинення цивільних процесуальних дій, пов'язаних із розглядом справи в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Поряд з цим, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат (п.6 ч.1 ст. 214 ЦПК України) та у відповідності до п.4 ч.1 ст. 215 ЦПК України у резолютивній частині рішення повинно бути розглянуто питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як визначено у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі. Врахувавши те, що при ухваленні рішення питання про судові витрати не було вирішено, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Дане питання вирішується шляхом ухвалення додаткового рішення в порядку встановленому ст.220 ЦПК України по тій же цивільній справі по якій сплачувались судові витрати. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Крім того, суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту її цивільних прав, свобод чи інтересів, передбачених законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed