Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в якій просить суд: встановити факт належності нерухомого майна, а саме ? частки квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON], який помер [INFO] року; визнати за нею право власності на ? частку вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON], та після її смерті відкрилася спадщина на ? частку приватизованої квартири [ADDRESS]. Інша ? частка квартири на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності її чоловікові [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадкове майно було успадковане спадкоємцями наступним чином: ? частина квартири сином померлої [PERSON] і ? частина чоловіком померлої [PERSON]. Окрім того, [PERSON] відповідно до рішення суду від 17 грудня 2007 року належала ? частина усієї спірної квартири на праві спільної сумісної власності. Всього [PERSON] належало ? частини квартири, а її батькові ? частина. Після смерті [PERSON] її батько - [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом вчасно звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері та прийняв спадщину. [INFO] року її батько [PERSON] помер. Батько так і не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку спірної квартири. Після смерті батька залишилося спадкове майно у виді ? частки вищезазначеної квартири по [ADDRESS] Вона, як спадкоємиць першої черги після смерті батька, у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті її батька. Однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що вона не може надати правовстановлюючі документи щодо ? частки спірної квартири. Але, усі документи на спірну квартиру знаходяться у [PERSON], який отримав у власність ? спірної квартири на підставі договору довічного утримання, який було укладено між ним та [PERSON] Відповідач не допускає її до спірної квартири, не надає жодних документів та чинить перешкоди у оформленні її спадкових прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила пред'явлений позов задовольнити у повному обсязі, в обґрунтування посилалася на обставини викладені у пред'явленій позовні заяві. Відповідач заперечень проти позову не надав, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України, справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] року в м. Дніпропетровську. Її батьками згідно запису у свідоцтві про народження серії [NUMBER] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] він народився [INFO] року, згідно записів у свідоцтві про народження його батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та її чоловікові [PERSON] на праві приватної власності належало по ? частині квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18766379. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER]. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частку спірної квартири [ADDRESS], що належала їй за життя на праві приватної власності та була за нею зареєстрована у встановленому законом порядку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до Шостої Дніпропетровської нотаріальної контори із заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися 15 квітня 2002 року її син [PERSON], а 08 вересня 2002 року її чоловік [PERSON]. 08 вересня 2008 року Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на ? частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], а інша ? частка вказаної квартири залишилася відкритою для іншого спадкоємця. За життя [PERSON] хоч і звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак не встиг отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, оскільки помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER]. За інформацією наданою Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 30.04.2014 року за вих. № 4639, спірна ? частина квартири [ADDRESS] значиться зареєстрованою на праві приватної власності за [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності виданого виконкомом міської Ради народних депутатів від 19.06.2002 року, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2007 року та ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2008 року. ? частки вказаної квартири зареєстровано за [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 03.03.2009 року посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-355. 03 червня 2004 року позивач [PERSON] звернулася до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, але так і не отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частку спірної квартири, оскільки не мала всіх необхідних правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. В судовому засіданні, з досліджуваних спадкових справ заведених Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] та [PERSON], встановлено, що [PERSON] у визначений строк звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак за життя не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. [PERSON], як спадкоємиця першої черги також вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], але не отримала свідоцтва про право на спадщину з вищевикладених підстав. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями позивача, а також наданими суду письмовими доказами.

Outcome: approved