Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06.08.2009 р. у виконкомі Липчанської сільської ради за а/з №21. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні та вихованні позивача. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач покинув сімю без поважних причин. Як пізніше їй стало відомо відповідач проживає з іншою жінкою. Відповідач не приймає участі в матеріальному утриманні доньки, хоча виїздить на сезонні заробітки та отримує мінливий дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини. Просить суд шлюб, укладений з відповідачем розірвати, стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 1500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, сплачений судовий збір. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити їй [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про дату проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності, неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.08.2009 року у виконкомі Лпчанської сільської ради Хустського району Закарпатської області за а/з №21. Від спільного проживання у сторін народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі. З пояснень, викладених в позовній заяві встановлено, що позивач покинув сімю без поважних причин та проживає з іншою жінкою. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загостренні їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати. Майнового спору позивачем не заявлено. Відповідач зобов'язання по утриманню дитини належно не виконує. При розгляді даної справи з позовної заяви встановлено, що відповідач виїздить на сезонні заробітки за кордон, отримує мінливий дохід, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своєї дитини, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, виїздить за кордон за сезонні заробітки та отримує мінливий дохід, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved