Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.10.2013 року було розірвано. В період перебування в шлюбі в сторін по справі [INFO] народилась дочка [PERSON]. Крім того, після розірвання шлюбу сторони продовжували підтримували стосунки і [INFO] у них народився син [PERSON]. Діти проживають разом з позивачем та в даний час перебувають на її утриманні. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.10.2011 року у справі № 2-1756/11 з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON]. Однак, відповідач аліменти майже не сплачував, в зв'язку з цим станом на 01.11.2016 року борг по аліментам становить 63514,55 грн. Також [PERSON] в 2016 році було притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України, тобто за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. 06.11.2016 року відповідач побив позивача, в зв'язку з цим вона зверталась в поліцію і її заяву 09.11.2016 року було внесено до ЄРДР за № 12016020100001560. Після вищевказаного випадку позивач змушена була виїхати з дітьми до своєї матері в с. Маньківці, Барського району Вінницької області, де й проживають в даний час. Добровільно матеріальну допомогу на утримання спільних дітей відповідач не надає. До своїх батьківських обов'язків відповідач відноситься безвідповідально. Позивачу відомо, що аліменти з відповідача призначені тільки на утримання їх спільної доньки [PERSON], стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення сином повноліття. Ухвалою суду від 24.03.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини залишено без розгляду на підставі поданої представником позивача заяви. В судове засідання 24.03.2017 року учасники судового розгляду не з'явились. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] подала попередньо через канцелярію суду письмове клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підтримує, справу просить розглянути без її участі та участі її довірительки. Відповідач [PERSON] також попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки та позиції учасників судового розгляду, викладені у поданих до суду письмовому клопотанні та заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що сторони по справі позивач [PERSON] та [PERSON] з 17.11.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/4634/13-ц було розірвано. Рішення набрало законної сили 21.10.2013 року (а.с.3). В період перебування сторін по справі в зареєстрованому шлюбі в них [INFO] народилась дочка [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження [NUMBER] від 04.07.2008 року (а.с.8). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.10.2011 року у справі № 2-1756/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.10.2011 року і до досягнення дочкою повноліття (а.с.9-10). Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Після розірвання шлюбу сторони по справі продовжували підтримувати стосунки, в зв'язку з цим у них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його народження [NUMBER] від 01.03.2016 року (а.с.7). Позивач [PERSON] з дітьми: дочкою [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] тобто в квартирі, яка згідно позовної заяви належить відповідачу [PERSON], що підтверджується довідкою № 355, виданою виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 27.01.2017 року (а.с.4). Також судом встановлено, що через погіршення стосунків між сторонами позивач з дітьми виїхала до місця проживання своєї матері в с. Маньківці, Барського району Вінницької області, що не заперечується відповідачем, та в даний час проживає за адресою: [ADDRESS] знаходиться на обліку в Барському РУСП та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою № 141, виданою Барським РУСП 31.01.2017 року (а.с.15-16). Відповідач має зобов'язання щодо сплати аліментів лише відносно своєї дочки [PERSON], інших утриманців він не має. Заперечень щодо вказаних обставин, встановлених судом, відповідач не надав. Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання іншої дитини, тобто може надавати допомогу на утримання сина. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], [INFO]. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 180-182, 184, 191 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка здорова, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який здоровий, працездатного віку, зобов'язаний за рішенням суду до сплати аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.10.2011 року і до досягнення дочкою повноліття; відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу). В зв'язку з вищезазначеним, суд вважає, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом також було враховано частину 4 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави - судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved