Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] і залишився після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за життя чоловік позивача [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу будинок [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу було посвідчено Запорізькою товарною біржею «Гілея» 08 червня 1995 року. Будинок було зареєстровано Малим підприємством «Імпульс» Пологівського району Запорізької області. Після реєстрації будинку [PERSON] на підставі рішення сесії Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області №79 від 18 липня 2002 року отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,1105 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернулась до Оріхівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якої було заведено спадкову справу №172/05, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документа на житловий будинок, а наданий нею договір купівлі-продажу будинку є недійсним, оскільки не посвідчений нотаріусом. Окрім позивача спадкоємцем першої черги за законом є син спадкодавця [PERSON], який протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяви про прийняття спадщини, тому вважається таким, що не прийняв її. Позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, пославшись на факти та норми права, викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, заперечень проти позову не надав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що знає, що батько за життя складав на його користь заповіти, в тому числі щодо спірного майна, однак спадщину він не прийняв, оскільки не був обізнаний про те, що це обов'язково треба робити. Заперечень проти визнання права власності на спірний будинок за позивачем він не має. Суд, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 14 жовтня 2004 року виконавчим комітетом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області. До складу спадщини увійшли житловий будинок [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельна ділянка площею 0,1105 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок спадкодавець придбав за договором купівлі-продажу від 08 червня 1995 року, який було посвідчено 08 червня 1995 року Запорізькою товарною біржею «Гілея» та зареєстровано Малим підприємством «Імпульс» Пологівського району Запорізької області. Право власності спадкодавця на будинок підтверджується також технічним паспортом на житловий будинок від 09 червня 1995 року, реєстровий номер 10/1221, інвентарний №1070 та реєстраційним посвідченням. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 11.07.2003 року секретарем виконкому Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, яким заповів спірний будинок своєму синові - [PERSON] На момент смерті [PERSON] як позивач, так і третя особа не проживали разом із спадкодавцем і не були зареєстровані за місцем його проживання, що підтверджується Довідкою № 990 від 08.06.2017 року, виданою Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області. З огляду на це, виходячи з вимог ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, як позивач, так і третя особа мали право звернутись в нотаріальному порядку із заявою про прийняття спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи № 172/05, заведеної 30.03.2005 року, із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк звернулась лише позивач. Третя особа [PERSON] заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття не подавав, а тому в силу ч. 1 ст. 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв спадщину ані за законом, ані за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України, тобто в порядку черговості Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Позивач звернулась до Оріхівської державної нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якої було заведено спадкову справу №172/05, але відповідно до відомостей постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 липня 2017 року встановлено, що позивачу відмовлено у видачі такого свідоцтва через відсутність у неї правовстановлюючого документа на житловий будинок, а наданий нею договір купівлі-продажу будинку є недійсним, оскільки не посвідчений нотаріусом. При вирішенні питання про законність та обґрунтованість вимог позивача суд виходить з такого. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . При цьому потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] придбав спірний будинок за Договором купівлі-продажу від 08.06.1995 року, який було зареєстровано Запорізькою товарною біржею «Гілея» в порядку ст. 15 чинного на той час Закону України «Про товарну біржу». На підставі цього Договору право власності на спірний будинок було зареєстровано за [PERSON] Малим підприємством «Імпульс» Пологівського району Запорізької області. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, чинній на момент укладення вказаного договору, ггоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Таким чином, згідно з матеріалами справи спадкодавець [PERSON] набув спірний житловий будинок у власність відповідно до законодавства, чинного на момент придбання цього нерухомого майна, у зв'язку з чим воно може виступати об'єктом спадкування. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняла в порядку ст. 1269 ЦК України, інші спадкоємці спадщину не прийняли, що ніким не оспорюється, однак через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.392, 1258, 1261, 1268, 1275, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved