Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вони із відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25.01.2016 року Межигорецькою сільською радою Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Від спільного проживання у шлюбі у них є дитина - син [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що причиною, по якій вона бажає розлучитися є те, що вони із відповідачем втратили почуття поваги одне до одного, у них різні характери і погляди на сімейне життя, постійно виникають сімейні конфлікти. Все це негативно впливає на сімейну атмосферу і привело до розпаду їхньої сімї. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, подружжя разом не проживає. Позивачка вважає, що збереження сімї не можливе, просить шлюб розірвати, сина залишити проживати із нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Мельник». Також позивач вказує, що відповідач не допомагає їй матеріально в утриманні дитини, а їй важко самій утримувати сина. Тому позивач просить стягувати із відповідача в її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд задовольнити даний позов. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, просив суд відмовити в задоволенні даного позову. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони після укладення шлюбу міцної сім'ї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 25.01.2016 р. Межигорецькою сільською радою Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 слід розірвати. Також встановлено, що Відповідач має постійне місце праці, працює помічником ескаваторщика, отримує стабільну заробітну плату, може надавати допомогу на утримання дитини. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч.1 ст.160 СК України, оскільки спору між батьками відносно місця проживання їх неповнолітньої дитини немає, тому суд, враховуючи, що син постійно проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, вважає, що сина слід залишити проживати із матірю [PERSON]. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому, суд вважає, що вимогу позивачки щодо прізвища, яке їй присвоїти після розірвання шлюбу, суд вважає, що їй слід залишити шлюбне прізвище «Мельник». Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного, зважаючи на обовязок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, враховуючи обставини справи згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інших обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення аліментів на утримання дитини є підставною та такою, що підлягає до часткового задоволення, а тому суд вважає, що із з відповідача слід стягувати у користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial