Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 19.08.2017 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1198. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO] . Вказує, що під час спільного проживання між ними часто виникали конфлікти, побутові сварки. Тривалий період між ними існують напружені стосунки, що унеможливлюють спільне проживання та ведення сімейних справ. Крім того, протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин, кожен має різні погляди на шлюб і сім`ю Зазначає, що вони стали один для одного чужими людьми, перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги, намірів врятувати сім`ю не мають. У зв`язку з чим, просить шлюб розірвати та визначити місця проживання малолітньої дитини з нею. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у заяві та просили його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував відносно розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судовому засіданні також не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 19.08.2017 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1198, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя \~і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні з пояснень сторін та досліджених письмових доказів судом встановлено, що вони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Примиритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, а тому суд вважає за доцільне та правильне шлюб між ними розірвати. Крім того, також підлягає до задоволення вимога позивача про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Стаття 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як передбачається ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Як визначено принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Отже, як з`ясовано в судовому засіданні, сторони дійшли згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. А тому, за таких обставин, дослідивши та оцінивши в сукупності представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] , оскільки це буде доцільно та в інтересах дитини.

Outcome: approved