Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої суми страхових виплат, мотивуючи вимоги тим, що позивач є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] у м. Кадіївка (Стаханов) Луганської області, та вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з недоотриманої пенсії та недоотриманих сум страхових виплат за період з 01.01.2016р. по 30.05.2017р. у розмірі 39083грн. Позивач зі свідоцтвом про право на спадщину звернулася до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області для отримання належних страхових сум згідно свідоцтва про право на спадщину. Однак відповідач відмовив у виплаті вищевказаних сум позивачу посилаючись на те, що сума страхових виплат за період з 01.01.2016р. по 30.05.2017р. не була нарахована на момент смерті потерпілого, а тому не є його власністю та не може входити до складу спадщини. [PERSON] вважає дії відповідача такими, що порушують її право на отримання належних їй сум згідно свідоцтва про право на спадщину. Тому, [PERSON] просить суд стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на її користь грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом, недоотриманої суми страхових виплат у зв`язку зі смертю [PERSON] у розмірі 39083,68грн. 07.02.2020р. до суду надійшов відзив від Управління виконавчої дирекції фонду у Луганській області Фонду соціального страхування України на позовну заяву, який мотивований тим, що 31.07.2015р. [PERSON] звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лисичанську Луганської області, на даний час Лисичанське відділення за продовженням сум страхових виплат, надавши довідку про взяття на облік ВПО від 31.07.2015р. №924015100 у відповідності до Порядку №20. Відділення продовжило потерпілому страхові виплати за період з 01.07.2015р. по 31.12.2015р. (на строк дії довідки ВПО) та виплатило [PERSON] раніше нараховані, але не виплачені суми страхових виплат за 2014р. Виплата щомісячних страхових виплат була припинена у зв`язку із закінченням терміну дії довідки ВПО від 31.07.2015р. №924015100. Лисичанським відділенням винесена постанова №1208/52747/5101/23 від 10.08.2015 про продовження раніше призначеної страхової виплати відповідно до якої дані виплати [PERSON] були призначені на конкретний період, а саме з 01.07.2015р. до 31.12.2015р. В такому випадку винесення окремої постанови про припинення щомісячних страхових виплат не вимагається. Управління вважає позовні вимоги необґрунтованими, у зв`язку із чим просило відмовити у задоволені позову. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с.5-8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2017р. (а.с.9). За життя [PERSON] перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Стаханові (нині - м. Кадіївка) Луганської області. 31.07.2015р. потерпілий [PERSON] як внутрішньо переміщена особа звернувся до Лисичанського міського відділення управління за продовженням сум страхових виплат, надавши довідку про взяття на облік ВПО від 31.07.2015р. №924015100. Відділення продовжило потерпілому страхові виплати з 01.12.2014 на строк дії довідки про взяття на облік ВПО по грудень 2015р. включно. Також відділення виплатило потерпілому раніше нараховані, але не виплачені суми страхових виплат за 2014р. В зв`язку із тим, що потерпілий надалі до відділення за продовженням страхових виплат як ВПО не звертався, у відділення не було підстав для подальшого нарахування та виплати сум страхових виплат [PERSON] . Правові підстави нарахування [PERSON] страхових виплат за період з 01.01.2016р. по день смерті відсутні, що підтверджується копією листа Управління виконавчої дирекції фонду у Луганській області Фонду соціального страхування України №2615/03-3 від 22.06.2018р. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМХ №842975, посвідченого 15.05.2018р. державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Золотарьовою М.П., спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] є його донька - [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з: недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016р. по 31.05.2017р. у розмірі 59604,45грн., та недоотриманих сум страхових виплат з 01.01.2016р. по 30.05.2017р. у розмірі 39083,68грн. Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.10.2020 року у цивільній справі №415/4341/20 за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державний нотаріус Лисичанської нотаріальної контори Золотарьова М.П., визнано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.05.2018 № НМХ 842975, видане державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Золотарьовою М.П., недійсним в частині включення до складу спадщини страхових виплат з 01.01.2016 по 30.05.2017 у розмірі 39083,68грн. Рішення набрало чинності 20.11.2020р. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст.1218, 1219 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Згідно ст.1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно із ч.1 ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Згідно із ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, здійснюють інші функції, передбачені статутом Фонду. Згідно із ч.1 ст.17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. У постанові Верховного Суду від 14.04.2020р. по справі №431/6232/18-ц зазначено, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. До складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату, згідно із ст.1219 ЦК України, до складу спадщини не входить. Судом встановлено, що [PERSON] до свого переміщення на підконтрольну територію України перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Стаханов (Кадіївка) Луганської області, яке знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За життя [PERSON] перемістився з тимчасово окупованої території до м.Лисичанськ Луганської області, про що отримав відповідну довідку. [PERSON] звернуся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Лисичанську Луганської області щодо продовження виплати страхових платежів. Постановою Відділення в м.Лисичанську №1208/52747/5101/23 від 10.08.2015 потерпілому [PERSON] продовжено призначення та виплату щомісячної грошової суми на період з 01.07.2015 по 31.12.2015 включно. Згідно повідомлення №35/03-1 від 03.03.2018 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, потерпілому [PERSON] необхідно донарахувати щомісячні страхові виплати з 01.01.2016 по 30.05.2017 на суму 39083,68 грн. Тобто, з вищевказаного вбачається, що страхові виплати за період з 01.01.2016 по 30.05.2017 не були нараховані [PERSON] за час його життя. При цьому, [PERSON] за час свого життя у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, зазначені суми йому за життя не нараховувались і вони не можуть входити до складу спадщини після його смерті. Вищевказані виплати не увійшли до складу спадщини, право на яку має позивач, у зв`язку із тим, що відповідно до вимог законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена (нарахована) сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату, згідно із ст.1219 ЦК України, до складу спадщини не входить. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.05.2018 № НМХ 842975 в частині включення до складу спадщини страхових виплат з 01.01.2016р. по 30.05.2017р. у розмірі 39083,68грн. визнано недійсним. Враховуючи наведене, суд приходить до переконань про безпідставність заявлених [PERSON] позовних вимог, у зв`язку із чим у задоволенні позову [PERSON] до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої суми страхових виплат необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору, судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, компенсуються за рахунк держави.

Outcome: dismissed