Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтувала тим, що 27.07.2007 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] і дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, працює неофіційно, є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має. Вона також працює, але її доходу не вистачає на утримання двох дітей, тому вона змушена звернутись з даним позовом. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.02.2021 відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] отримала копію ухвали про відкриття провадження у даній справі і 03.03.2021 подала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність (а.с.28). Відповідач належним чином повідомлявся час, дату та місце судового розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Крім того, 19.02.2021 копію ухвали від 10.02.2021 разом з позовною заявою та доданими документами отримала для передачі мати відповідача [PERSON] - [PERSON] (а.с.22). Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтв про народження (а.с.6, 7) сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із матір`ю (а.с.8). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.10.2020 шлюб між сторонами розірвано (а.с.9-11). Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дітей. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати дитину, судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, те, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, доказів які б це спростовували відповідач суду не надав, суд прийшов до висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, підлягає задоволенню. У відповідності до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовій збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved