Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , Луганського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи - [PERSON] , Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук Ольга Борисівна про визнання права власності на майно та зняття арешту. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , за умовами якого відповідач передав квартиру у власність позивачу та [PERSON] , а вони прийняли квартиру в рівних частинах кожний і сплатили за неї обговорену грошову суму, на умовах даного договору. Загальна площа квартири становить 178, 4 кв.м. Продаж квартири за домовленістю сторін був вчинений за 853 555, 00 грн. з яких 7 900, 00 грн. сплачено позивачем та [PERSON] по 3 950, 00 грн. кожним до підписання договору, решту 845 655, 00 грн., ними сплачено по 422 827, 50 грн. На момент укладання договору встановлено, що квартира до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, не внесена, як внесок до статутного фонду юридичної особи, іншим способом не відчужена, не заставлена, під забороною не перебуває, в оренду не передана, судового спору щодо неї немає, прав у третіх осіб, як в межах, так і за межами України, а також зареєстрованих в даній квартирі неповнолітніх та малолітніх немає, шлюбні договори відносно квартири не укладались. Підтвердженням факту оплати позивачем та [PERSON] грошових коштів у повному розмірі відповідачу свідчить заява відповідача, справжність підпису якого підтверджено нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за № 3557. Пунктом 13 вказаного договору визначено, що право власності на квартиру, яка відчужується, позивач та [PERSON] набувають з моменту державної реєстрації договору. У грудні 2020 року позивач та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Вишгородського району Київської області з метою переоформлення права власності на квартиру, яка була ними придбана у відповідача згідно договору та стало відомо, що зазначена квартира наразі перебуває під арештом. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - 07 серпня 2017 року державним реєстратором Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області Рісухіною Іриною Ідрисівною було здійснено державну реєстрацію обтяжень квартири [ADDRESS] на підставі постанови про арешт майна боржника [PERSON] , серія та номер: 54024688, видана 13 липня 2017 року Луганським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області. Особою майно/права якої обтяжуються є - [PERSON] . Згідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] - є [PERSON] , підставою для виникнення права власності вказано договір купівлі - продажу, 4341, 01 серпня 2008 року, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Однак, зазначене не відповідає дійсності, так як право власності повинно бути визнано за позивачем та [PERSON] зв`язку із тим, що між ними та відповідачем було укладено договір купівлі - продажу зазначеної квартири, умови якого виконано сторонами у повному обсязі. На підставі викладеного, з метою захисту своїх прав позивач звернулася до суду та просила суд визнати за нею та [PERSON] , право власності на квартиру [ADDRESS] ; звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] , скасувавши арешт та заборону на її відчуження, які накладені постановою про арешт майна боржника [PERSON] , серія та номер: 54024688, виданою 13 липня 2017 року Луганським міським відділом Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) (попередня назва - Луганським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області) та зареєстровані 07.08.2017 року о 09:03:16 Державним реєстратором Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області Рісухіною Іриною Ідрисівною в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 36489642 та вилучити запис про державну реєстрацію обтяження № 36489642 від 07.08.2017 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.03.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо реєстрації права власності за [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Представник відповідача Луганського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Зазначила, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 54024688 з примусового виконання виконавчого листа № 433/1144/16-ц від 10.04.2017 року виданого Троїцьким районним судом Луганської області про стягнення заборгованості за договором грошової позики з [PERSON] на користь [PERSON] у сумі 821 000, 71 грн. 25.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 13.07.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , відомості про інші речові права відсутні. Третя особа - [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений. Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Судом встановлено, що 25.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б.та зареєстрований в реєстрі за № 2444, за умовами якого [PERSON] передає квартиру у власність [PERSON] , [PERSON] , а останні приймають квартиру в рівних частинах кожний і сплачують за неї обговорену грошову суму на умовах даного договору. Квартира [ADDRESS] . Загальна площа квартири становить 178, 4 кв.м. Продаж квартири за домовленістю сторін був вчинений за 853 555, 00 грн. (вісімсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень), з яких 7 900, 00 грн. (сім тисяч дев`ятсот гривень) сплачено позивачем та [PERSON] по 3 950, 00 грн. (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят гривень) кожним до підписання договору, решту 845 655, 00 грн. (вісімсот сорок п`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривень) ними сплачено по 422 827, 50 грн. (чотириста двадцять дві тисячі вісімсот двадцять сім гривень 50 копійок) кожним до 01.07.2010 року, з одночасним підтвердженням цього факту письмовою заявою [PERSON] , справжність підпису якого засвідчено нотаріально. Як вбачається, з даного договору на момент укладання договору встановлено, що квартира до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, не внесена, як внесок до статутного фонду юридичної особи, іншим способом не відчужена, не заставлена, під забороною не перебуває, в оренду не передана, судового спору щодо неї немає, прав у третіх осіб, як в межах, так і за межами України, а також зареєстрованих в даній квартирі неповнолітніх та малолітніх немає, шлюбні договори відносно квартири не укладались. Відсутність заборони відчуження було підтверджено Витягом з Єдиного реєстру заборон та арештів, виданим 25 травня 2010 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. № 27235404. Відсутність податкової застави було підтверджено витягом з Державного реєстру застав рухомого майна, виданим 25 травня 2010 року за № 27235433. Договором визначено, що він може бути поданий покупцями на реєстрацію до Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» після підтвердження відповідачем отримання грошей за продану квартиру згідно даного договору, про що відповідачем підписується заява, справжність підпису на якій посвідчено нотаріально. Пунктом 13 Договору визначено, що право власності на квартиру, яка відчужується, [PERSON] та [PERSON] набувають з моменту державної реєстрації договору. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0544 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, мікрорайон «Дідовиця». Підтвердженням факту оплати [PERSON] та [PERSON] грошових коштів у повному розмірі [PERSON] є заява останнього, справжність підпису якого підтверджено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 3557. Позивач у позовній заяві зазначила, що у грудні 2020 року вона та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Вишгородського району Київської області з метою переоформлення права власності на квартиру [ADDRESS] яка ними придбана у відповідача згідно договору та стало відомо, що зазначена квартира наразі перебуває під арештом. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - 07 серпня 2017 року державним реєстратором Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області Рісухіною Іриною Ідрисівною було здійснено державну реєстрацію обтяжень квартири [ADDRESS] . Підставою для здійснення державним реєстратором реєстрації обтяжень квартири [ADDRESS] слугувала постанова про арешт майна боржника [PERSON] , серія та номер: 54024688, видана 13 липня 2017 року Луганським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області. Особою майно/права якої обтяжуються є - [PERSON] . Згідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] - є [PERSON] , підставою для виникнення права власності вказано договір купівлі - продажу, 4341, 01 серпня 2008 року, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частинами першою, другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Законом України № 475/97 від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. При цьому відповідно до положень статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідачем [PERSON] не оспорювалося право позивача та [PERSON] на придбану ними квартиру, однак наявність зазначених обтяжень у вигляді арешту унеможливлює право останніх належним чином користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Матеріали справи свідчать про те, що позивач та [PERSON] не є боржниками у виконавчому провадженні, в межах якого було накладено арешт на належну позивачу та [PERSON] квартиру, а відтак суперечать вимогам законодавства та порушують їх права і законні інтереси. Виходячи з викладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно позивача та [PERSON] , порушується їх право власності, внаслідок чого останні позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на квартиру суд не вбачає, а тому право позивача та [PERSON] підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом визнання за ними право власності на квартиру та звільнення її з під-арешту і вилучення запису про державну реєстрацію обтяження, оскільки суду не надано відомостей щодо наявності підстав для продовження наявного обтяження на майно позивача та [PERSON] , або ж наявності стосовно них виконавчого провадження, в якому вони є боржниками. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході розгляду справи, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved