Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на 1/6 житлового будинку, що знаходиться за адресою: с.Чистилів вул. І.Франка, 23 Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої 18.01.2016 року та на 1/6 вказаного житлового будинку, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 21.12.2013 року. Свої позовні вимоги в позовній заяві обґрунтовує тим, що 14.07.1997 року помер [PERSON], якому належало 1/6 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: с.Чистилів вул. І.Франка, 23 Тернопільського району Тернопільської області . Спадкоємцем померлого за законом була його дружина [PERSON], але вона не оформила свої спадкових прав. [PERSON] за життя склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу належну їй частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Чистилів вул. І.Франка, 23 (колишня вулиця І.Франка, 17) Тернопільського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON], померлої 18.01.2016 року, відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння, яке розташоване за адресою: с.Чистилів вул. І.Франка, 23 (колишня вулиця І.Франка, 17) Тернопільського району Тернопільської області. Дочка померлої [PERSON] [PERSON] звернулася до Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від обов»язкової частки у спадщині №623 від 15.06.2016 року. Позивач як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, оскільки своєчасно звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на право власності на житловий будинок. Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує. Сільський голова Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує, вказав, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступні обставини. Згідно довідки Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 64 від 22.02.2017 року будинковолодіння, яке знаходиться в селі Чистилів по вулиці І.Франка, 23 (колишня вулиця І.Франка, 17) станом на 01.07.1990 року колгоспний двір, що складався з 6 членів, головою якого була померла 18.01.2016 року [PERSON], членами двору були : [PERSON], [INFO], помер 14.07.1997 року, [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що будинковолодіння, яке знаходиться в селі Чистилів по вулиці І.Франка, 23 (колишня вулиця І.Франка, 17) Тернопільського району Тернопільської області належало колгоспному двору, що складається із 6 членів, тому суд приходить до висновку, що кожному з них, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/6 частини житлового будинку. 14 липня 1997 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №018112, актовий запис № 9, виданого Чистилівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 15 липня 2014 року. Після його смерті спадкова справа не заводилася, спадкоємцями були його дружина [PERSON] та дочка [PERSON], проте вони не оформили своїх спадкових прав. 18 січня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №195154, актовий запис № 1 від 20 січня 2016 року, виданого Чистилівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 20 січня 2016 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 02.11.2011 року, відповідно до якого належну їй частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , який розташований в селі Чистилів по вул. І.Франка, 23 (колишня вул. І.Франка, 17) Тернопільського району Тернопільської області заповіла [PERSON]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за № 4339/02-14 від 27.09.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18.01.2016 року та за законом після смерті [PERSON], померлого 15.07.1997 року у зв»язку із тим, що відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок. У постанові зазначається, що у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за №277/2016 після смерті [PERSON] за заявою дочки померлої [PERSON] про відмову від обов»язкової частки у спадщині №632 від 15.06.2016 року. Згідно довідки №268 від 13.06.2016 року, виданої Чистилівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області спадщину також прийняла [PERSON]. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Згідно технічного паспорту Тернопільського районного госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №23 по вулиці І.Франка в с.Чистилів Тернопільського району Тернопільської області замовником технічної інвентаризації є [PERSON]. Як вбачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №402 від 04.07.2016 року, станом на 01.07.2016 року по обліку бюро будинковолодіння №23 по вул. І.Франка в с. Чистилів рахується за: 1/6 житлового будинку [PERSON], 1/6 [PERSON], 1/6 - [PERSON], 1/6- [PERSON], 1/6 - [PERSON], 1/6 [PERSON]. Житлова прибудова літ «А-1» загальною площею 67.2 кв.м., житловою 19.2. кв.м самочинно побудовані будівлі. Станом на 01.01.2013 року право власності на майно було зареєстроване за [PERSON], державна реєстрація будинковолодіння № 23 по вул..І.Франка в с.Чистилів в бюро не проведена. Згідно свідоцтва на право особистої власності від 24.09.1987 року на жилий будинок , будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований по вулиці І.Франка 17 в с.Чистилів Тернопільського району Тернопільської області належить колгоспному двору , що складається з 6 членів, головою якого є [PERSON]. Відповідно до довідки Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 571 від 24.11.2016 року, [PERSON], [INFO], яка померла 18.01.2016 року, була зареєстрована та постійно проживала в [INFO] (колишня вул. І.Франка, 17) Тернопільського району Тернопільської області. Номер будинку змінено у зв»язку з впорядкуванням нумерації будинків. Як вбачається з довідки Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 66 від 22.02.2017 року, померлий [PERSON] проживав та був зареєстрований відповідно записів погосподарської книги по селу Чистилів №5 за адресою с.Чистилів вул. І. Франка, 23 Тернопільського району Тернопільської області. Разом з ним на день його смерті 14.07.1997 року були зареєстровані: [PERSON] дружина,[INFO], померла 18.01.2016 року; [PERSON] дочка,[INFO]; [PERSON] зять,[INFO], [PERSON] онука, [INFO]. Відповідно до довідки Чистилівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 65 від 22.02.2017 року, померла [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала згідно записів погосподарської книги по селу Чистилів №5 за адресою с.Чистилів вул. І. Франка, 23 Тернопільського району Тернопільської області. Разом з ним на день її смерті 18.01.2016 року були зареєстровані: [PERSON] дочка,[INFO]; [PERSON] зять,[INFO], [PERSON] онука, [INFO], [PERSON] онук,[INFO], [PERSON] правнучка,[INFO], [PERSON] правнучка,[INFO]. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормами ч.1 ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на 1/6 житлового будинку №23 по вулиці І.Франка в с.Чистилів Тернопільського району Тернопільської області та на 1/6 частину будівельних матеріалів та конструкцій, використаних для будівництва житлової прибудови, позначеної на плані літерою «А-1» ( будівля самочинно побудована) по вулиці І.Франка, 23 в селі Чистилів Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після померлої 18 січня 2016 року [PERSON]. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 1/6 житлового будинку №23 по вулиці І.Франка в с.Чистилів Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 14.07.1997 року, то суд вважає, що у задоволенні слід відмовити, оскільки [PERSON] є онукою [PERSON], при тому, що в першу чергу право на спадщину мають діти і той з подружжя, який пережив спадкодавця, в даному випадку дружина [PERSON] та дочка [PERSON].

Outcome: partial