Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовної заяви зазначено, що сторони перебували у шлюбі до 22.12.2005 року. [INFO] року у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. З жовтня 2004 року відповідач проживає окремо в іншому місці та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не приймає педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів складає 21107,75 грн. Всі питання щодо виховання та утримання доньки вирішуються позивачем самостійно, без участі відповідача. З огляду на викладене позивач звернулася з даним позовом до суду. Сторони та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач у своїй заяві зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилася [INFO] року. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. У відповідності до заяви [PERSON] від 12.07.2017 року серії [NUMBER], останній зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Надає згоду на усиновлення. Згідно копії висновку Сєвєродонецької міської ради №3574 від 18.07.2017 року Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради вважає, що [PERSON], [INFO], слід позбавити батьківських прав стосовно його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи викладене встановлено, що відповідач про фізичний і духовний розвиток доньки не піклується, станом здоров'я дитини не цікавиться, матеріальним забезпеченням та її вихованням не займається, а також не бажає вчиняти вищевказані дії, що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved