Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Великоосницької сільської ради Маневицького району про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON], який помер [INFO], ще за свого життя 20.05.1998 року склав заповіт, який було посвідчено Великоосницькою сільською радою Маневицького району Волинської області, згідно якого все належне йому майно заповів їй - позивачу [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном. Спадкоємцем першої черги за законом на це майно є дочка спадкодавця - [PERSON], яка на час відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем та не вчинила будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини, на спадкове майно не претендує, що підтвердила нотаріально посвідченою заявою. Інших спадкоємців за заповітом, а також за законом першої черги на вказане майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], які належали [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Великоосницької сільської ради Маневицького району в судове засідання не з'явився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог сільська рада не заперечує. Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] та представника відповідача - Великоосницької сільської ради Маневицького району. Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ст. 524 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ст.ст. 534, 535 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являвся власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO]. Ще за свого життя 20.05.1998 року останній склав заповіт, який було посвідчено Великоосницькою сільською радою Маневицького району Волинської області, згідно якого все належне йому майно заповів позивачу [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Спадкоємцем першої черги за законом на це майно є дочка спадкодавця - [PERSON], яка на час відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем та не вчинила будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини, на спадкове майно не претендує, що підтвердила нотаріально посвідченою заявою. Інших спадкоємців за заповітом, а також за законом першої черги на вказане майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом заповіту від 20.05.1998 року, посвідченого Великоосницькою сільською радою Маневицького району та зареєстрованого в реєстрі за № 26, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.05.1998 року, довідки Великоосницької сільської ради Маневицького району № 1210 від 17.08.2016 року, витягу з погосподарської книги № 5 за 1998 рік Великоосницької сільської ради Маневицького району, нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про відмову від спадщини, висновку про відповідність будинковолодіння по [ADDRESS] діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам від 15.09.2016 року, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 544/01-16 від 6.10.2016 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 455/02-31 від 12.09.2016 року. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON], являючись спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], які належали [PERSON], фактично набула право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за [PERSON]

Outcome: approved