Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що її батьку [PERSON], на праві приватної власності за життя належала земельна ділянка площею 1,16 га для ведення особистого підсобного господарства та житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по вул. Центральна, 10, в с. Велика Осниця Маневицького району Волинської області. 04 січня 2006 року [PERSON] помер. Від його імені заповіт не посвідчувався, спадкоємцями за законом є троє дітей померлого [PERSON], [PERSON], [PERSON], які у встановленому законом порядку спадщину не прийняли. Ще одна дочка - [PERSON], 11 квітня 2013 року померла. За станом здоров'я, яке погіршилося після смерті дружини [PERSON], котра померла 17 січня 2001 року, [PERSON] потребував постійної допомоги, тому [PERSON] переїхала жити до батька та доглядала до кінця його життя. Оскільки с. Велика Осниця Маневицького району Волинської області знаходиться поблизу м. Вараш Рівненської області, потреби в перереєстрації за місцем проживання в позивача не виникало. Після смерті батька [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте, у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, їй було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав. Тому просила суд встановити факт проживання однією сімєю [PERSON], [INFO], з [PERSON] в с. Велика Осниця Маневицького району Волинської області та визнати право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач не зявилася, проте подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Від відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожного зокрема, до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого законом для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Із пояснень позивача та відповідачів [PERSON] та [PERSON], даних ними в попередньому судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживала разом із спадкодавцем та здійснювала за ним догляд до його смерті, а тому просили визнати за сестрою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом установлено, що 4 січня 2006 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 16). Із витягу з погосподарської книги № 1 за 2006 рік та довідки Великоосницької сільської ради Маневицького району Волинської області № 1470 від 16 листопада 2016 року вбачається, що по особовому рахунку № 13 житловий будинок по вул. Центральна, 10, в с. Велика Осниця Маневицького району Волинської області належить [PERSON], який до дня смерті був зареєстрований та проживав в ньому разом із дочкою [PERSON], яка померла 11 квітня 2013 року. Із довідки Великоосницької сільської ради Маневицького району Волинської області від 30 січня 2017 року та повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 45/1-16 від 02 лютого 2017 року вбачається, що від імені [PERSON], яка померла 11 квітня 2013 року, заповіт не посвідчувався і спадкова справа не заводилась (а.с. 50, 52). Оскільки заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, дочка [PERSON] померла, спадкоємців не мала, діти [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] у встановленому законом порядку спадщину не прийняли то спадкоємцем за законом є дочка покійного [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом проживання із спадкодавцем (а.с. 17, 22-23). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що прізвище позивача до державної реєстрації шлюбу було «Папко» (а.с. 26). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 790/01-16 від 15 грудня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер 04 січня 2006 року та після смерті матері [PERSON], яка померла 17 січня 2001 року, оскільки позивачем не було надано жодних документів, які підтверджують державну реєстрацію спадкового майна (а.с. 25). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю від 19 лютого 2002 року вбачається, що за життя [PERSON] надано земельну ділянку площею 1,16 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 18). Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом, доглядала за батьком та проживала з ним, суд приходить висновку про задоволення позову.

Outcome: approved