Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 березня 1998 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. На підставі рішення суду від 12 липня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не вважає за необхідне утримувати сина. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги. Відповідач причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповів дані їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради (а.с.6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошові сумі. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved