Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій просить суд встановити факт народження нею, [PERSON], [INFO], громадянкою України, дитини - [PERSON], [INFO], в Україні, місто Луганськ. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження її дочки [PERSON] в установленому законом порядку є неможливою, оскільки остання народилася на тимчасово окупованій території України і документи про її народження видані незаконним органами так званої Луганської Народної Республіки. Заявник [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] подали суду письмові заяви, в який заявлені вимоги підтримали та просять суд розгляд справи провести у їх відсутності. Зацікавлена особа - Рівненський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що не має заперечень щодо заяви [PERSON] та просить суд розгляд справи провести без участі його представника. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], громадянка України, [INFO] в місті Луганську народила дитину - [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються наданими заявником та дослідженими судом письмовими доказам, а саме: виписним епікризом із історії пологів № 831, виданим пологовим відділенням перинатального центру так званою Луганською республіканською клінічною лікарнею ЛНР; виписним епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 13000/211 перинатального центру, виданим так званою Луганською республіканською клінічною лікарнею; свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 28 червня 2016 року так званим відділом запису актів цивільного стану Краснодонського місьрайуправління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 9 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до пункту 1 Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно статті 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В порядку окремого провадження, серед іншого, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до пункту 8 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню, оскільки судом встановлений факт народження [PERSON] [INFO], а реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту її народження в установленому законом порядку є неможливою.

Outcome: approved