Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Красносільської сільської ради , співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. [PERSON], [PERSON] звернулися до [PERSON], [PERSON] з зустрічним позовом про визнання заповітів недійсними , визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує, що [INFO] року, у віці 86 років, померла її мати - [PERSON]. Остання за життя склала заповіт, згідно якого все своє майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] заповіла дочці - [PERSON]. Позивачка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з матір»ю до дня смерті, доглядала її. Однак оформити спадщину у встановленому законом порядку не може, так як відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. А тому вимушена була звернутися з даним позовом у суд. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання заповітів недійсними, визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що їх мати - [PERSON] була неписьменною і не могла прочитати і поставити підпис на заповіті. Крім того, [PERSON] спадщину не прийняла , так як в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини не подала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та не проживала із спадкодавцем на час її смерті однією сім»єю. У судовому засіданні [PERSON] і її представник підтримали свою заяву і дали пояснення в межах пред»явленого позову. Зустрічний позов не визнають. [PERSON] проживала з матір»ю до дня смерті останньої, доглядала її, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.. Мати до війни ходила в початкову школу, хоча списки не збереглися. А тому вміла читати, могла поставити підпис. Сестри - [PERSON], [PERSON] живуть в Харківській області, матері не допомагали, не приїзджали до неї. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав, пояснив, що мати - [PERSON] ще за життя говорила, що хата буде сестрі - [PERSON], а земельний пай - йому. Позивачка [PERSON] доглядала матір, остання до дня смерті проживала з нею. Мати могла прочитати, поставити підпис, вміла користуватись мобільним телефоном. А тому зустрічний позов [PERSON], [PERSON] не визнає. Представник відповідача - Красносільської сільської ради позовні вимоги [PERSON] визнала, ствердила, що остання доглядала свою матір, жила з нею. Покійна [PERSON] могла сама читати, поставити підпис. Представник відповідачів - позивачів (по зустрічному позову) [PERSON], [PERSON] позов [PERSON] не визнала і суду пояснила, що остання спадщину не прийняла, оскільки в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини не подала заяву до нотконтори та не проживала з спадкодавцем на час її смерті однією сім»єю. Крім того, спадкодавець була неписьменною, а тому ні поставити підпис на заповіті, ні прочитати його вона не могла. В той же час на заповіті стоїть підпис [PERSON], відмітки, що її заповіт прочитаний, не має. Що є порушенням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом МЮ України від 25.08.1994 р. № 22/5. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що вона працювала листоношею в с. Липне Володимирецького району з 2004 р. по 2013 рік. [PERSON] знала, приносила їй пенсію. Остання вміла читати, сама розписувалася , виписувала газету. Про те, що [PERSON] доглядала свою матір , жила з нею і [PERSON] вміла читати, могла поставити підпис ствердили в судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працювала секретарем Красносільської сільської ради, посвідчувала у 2001 році заповіти [PERSON] Після складання заповіту зачитала текст вголос, потім [PERSON] сама його прочитала і розписалася. Це була воля останньої. Вислухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши та проаналізувавши інші докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов підлягають до часткового задоволення. Так, судом встановлено наступне. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав. До складу спадщини входило нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] та земельна частка (пай). Дана обставина, крім пояснень учасників справи, підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON], серія [NUMBER], спадковою справою №161-2013 р. [PERSON] За життя [PERSON] склала два заповіти, а саме: 29.10.2001 року складено заповіт, яким сертифікат на право на земельну частку (пай), серії РВ №003941, [PERSON] заповіла своєму синові - [PERSON] Крім того, 02.11.2001 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями заповіла дочці - [PERSON] Вказані заповіти посвідчені посадовими особами Красносільської сільської ради Володимирецького району. Оспорюючи вище згадані заповіти, [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що їх мати - [PERSON] була неписьменною і не могла сама прочитати заповіт і поставити підпис, що є порушенням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України. Крім того, на момент складання заповіту 02.11.2001 року, [PERSON] перебувала на лікуванні в Харківській області, що стверджується її медичною карткою. Разом з тим, проаналізувавши покази свідків, письмові докази, суд приходить до висновку, що дані обставини не підтверджені належними і допустимими доказами. Як зазначено в ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А у відповідності до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] вміла читати, могла поставити підпис. В оглянутих погосподарських книгах також зазначено, що [PERSON] мала початкову освіту. Крім того, син [PERSON] - відповідач [PERSON] у судовому засіданні ствердив, що мати могла прочитати, поставити підпис. Дані докази спростовують пояснення свідків [PERSON], [PERSON], які суд оцінює критично. Неналежним доказом є і надана представником відповідачів кардіограма, зроблена 01.11.2001 року, оскільки там відсутнє прізвище хворого, не зрозуміло в якому медичному закладі вона зроблена. А медична карта [PERSON] заведена 21.11.2001 року №16409, де в епікризі зазначено, що остання лікувалась в Харківському обласному спеціалізованому диспансері з 24.12.2001 року. Таким чином посилання представника відповідачів на те, що на час складання заповіту 2.11.2001 року, [PERSON] знаходилась на лікуванні в Харкові нічим не підтверджене. Разом з тим, факт проживання на день смерті [PERSON] з дочкою - [PERSON] стверджується довідкою Красносільської сільської ради №2040 від 17.10.2013 року. Дана обставина відповідачами не спростована. А отже вище вказана довідка є належним і допустимим доказом. Крім того, факт проживання [PERSON] на день смерті з дочкою - [PERSON] ствердили в судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином суд приходить до висновку , що підстав для визнання недійсними заповітів [PERSON], посвідчених 29.10.2001 року, 02.11.2001 року немає, і в цій частині у позові [PERSON], [PERSON] слід відмовити. Останніми не наведено належних та допустимих доказів, які б підтвердили наявність передбачених законом підстав для визнання заповіту недійсним. Як вбачається зі змісту ст.ст. 1217, 1223 чинного ЦК України, який діяв і на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] року, спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту , право на спадкування за законом отримують особи, коло яких визначено чинним законодавством. Таким чином, за наявності заповіту право на спадкування отримують особи, визначені спадкодавцем. У відповідності до ст..ст. 1233-1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних , родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов»язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов»язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть останньої, серія [NUMBER], видане Красносільською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, 20.05.2013 року. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської, 02.11.2001 року, [PERSON] усе своє майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, заповіла [PERSON] Як зазначено у ст. 328 ЦК України, право власності набувається з підстав, що визначені законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв»язку з його смертю. Як вбачається зі змісту ст. 177, 178 ЦК України, об»єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об»єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином , якщо вони не вилучені з цивільного обороту , або не обмежені в обороті , або не є невід»ємними від фізичної чи юридичної особи. З письмових доказів, зокрема довідки від 25.10.2013 року, виданої Рівненським ОБТІ та технічного паспорту, довідки №568/01-16 від 29.11.2013 року, виданою Володимирецькою ДНК, довідки №2255 від 22.11.2013 року, виданої Красносільською сільською радою Володимирецького району, вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, рахується за померлою [PERSON] Реєстрація житлового будинку не проводилась, його вартість складає 69191 грн. Судом встановлено, що спірний житловий будинок збудований у 1961 році, на відведеній для цього земельній ділянці у відповідності до дозволу органів місцевого самоврядування і набув статусу майна з часу завершення будівництва, оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов»язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв»язку з викладеним [PERSON] правомірно набула право власності на нього. У відповідності до ч.4 ст. 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутносиі їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєтсрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями, що в [ADDRESS] наділений ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст. 179, 181, 185, 190 ЦК України, і в силу цього є об»єктом цивільних прав. Оскільки вказаний житловий будинок до часу відкриття спадщини належав померлій [PERSON] на праві власності , він входить до складу спадщини, яка відкрилась 18 травня 2013 року. Та обставина, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем вказаного майна за заповітом, підтверджується оглянутими в судовому засіданні свідоцтвом про смерть [PERSON], копією заповіту. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачка є законним спадкоємцем житлового будинку з господарськими будівлями, що в [ADDRESS] і набула право власності на цей будинок правомірно внаслідок прийняття спадщини, оскільки проживала із спадкодавцем до дня смерті, що стверджується довідкою Красносільської сільської ради від 17.10.2013 року №2041. Як вбачається зі ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] мають право на обов»язкову частку у спадкуванні. Подали заяви до нотконтори, заведена спадкова справа, що стверджується довідкою Володимирецької державної нотаріальної контори від 29.11.2013 року №568/01-16. А як зазначено в ч.3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов»язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов»язкову чатску у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Так, у відповідності до ст.. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують , незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка). Судом встановлено і даний факт стверджується довідками МСЕК, що станом на [INFO] року, [PERSON] була інвалідом ІІ групи , [PERSON] - інвалідом ІІІ групи. З урахуванням викладеного, [PERSON], [PERSON] мали право на обов»язкову частку у спадщині, в тому числі і на частку в нерухомому майні. Розмір даної частки встановлено судом у відповідності до правил ст.. 1241 ЦК України, з урахуванням тієї обставини, що при спадкуванні за законом [PERSON], [PERSON], поряд з іншими спадкоємцями [PERSON] першої черги належало б по ? частині спадкового майна. Таким чином, розмір обов»язкової частки у спадщині останнім становить по 1/8 частині спадкового майна, і в цій частині позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що внаслідок прийняття спадщини за заповітом, [PERSON] набула право власності на ? частини житлового будинку [ADDRESS], а [PERSON], [PERSON] набули право власності по 1/8 частині цього ж житлового будинку , як на обов»язкову частку у спадщині. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю.

Outcome: partial