Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони, в судове засідання не з'явилися та подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 13.07.2006 року вона з відповідачем по справі, зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №1011 (свідоцтво серії [NUMBER] від 13.07.2006р., а.с. 5). Від даного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.04.2010р., а.с.6) та [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.04.2009р., а.с.7). Позивач вказує, що сімейне життя у них з часом почало погіршуватися, що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Просить позов задовольнити, розірвати шлюб, а справу розглянути у її відсутності , про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, за змістом якої проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони подружніх відносин не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. Згідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Що стосується вимоги позову щодо визначення проживання неповнолітніх дітей, то відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. То з цього приводу слід вказати таке. Зважаючи на те, що між батьками досягнуто згоди щодо визначення місця проживання їх неповнолітніх дітей, оскільки позивач у своїй заяві підтримав свої позовні вимоги та просить залишити дитину проживати з нею, а відповідач не заперечує щодо цього, то ця вимога позову теж підлягає до задоволення. В той же час за вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, позивачем заявлено дві позовних вимоги, а саме про розірвання шлюбу і про визначення місця проживання малолітньої дитини, однак оплачено судовим збором в розмірі 704,8 грн. лише одна заявлена вимога. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Щодо іншої вимоги позову, то ще 704,8 грн. судового збору повинні бути сплачені відповідачем за позовну вимогу немайнового характеру (визначення місця проживання малолітньої дитини) на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 31215256700001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Головне управління Державного казначейства служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693) . На підставі наведеного, 31 Цивільного кодексу України, ст.ст. 104, 109-112, 160, 161, 171 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved