Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 4\~035,50 доларів США, проценти за користування коштами в розмірі 123\~104,05 гривень, пеню в сумі 5\~182\~571,40 гривень з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що 05.06.2014 року між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» було укладено договір № 9101702 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, [PERSON] внесла, а АТ «Ощадбанк» прийняв на вкладний (депозитний) рахунок на умовах цього договору кошти в сумі 112 285,67 доларів США строком на 18 місяців. Днем повернення депозиту є 05 грудня 2015 року. Процентна ставка за депозитом встановлюється у розмірі 9,5 % річних. При цьому, відповідно до п. 3.1 вказаного договору вкладник має право до закінчення строку дії Договору вилучити з рахунку всю суму депозиту або його частину. Судом при розгляді справи встановлено, що 05.06.2014 року між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» було укладено договір № 9101802 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, [PERSON] внесла, а АТ «Ощадбанк» прийняв на вкладний (депозитний) рахунок на умовах цього договору кошти в сумі 108 549,03 доларів США строком на 18 місяців. Днем повернення депозиту є 05 грудня 2015 року. Процентна ставка за депозитом встановлюється у розмірі 9,5 % річних. При цьому, відповідно до п. 3.1 вказаного договору вкладник має право до закінчення строку дії Договору вилучити з рахунку всю суму депозиту або його частину. Також судом встановлено, що рішенням суду від 28 жовтня 2015 року (а.с. 37-39), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13 січня 2016 року (а.с. 40-42) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року (а.с. 48-49), позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» про зобовязання вчинити дії було задоволено. Зобовязано Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» видати готівкою одноразовою операцією через касу банку, у валюті кредиту, належні [PERSON] кошти за Договором № 9101702 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи від 05.06.2014 р. та за Договором № 9101802 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи від 05.06.2014 р. у розмірі 220833,70 доларів США. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Також судом достовірно встановлено, що належні [PERSON] грошові кошти за Договором № 9101702 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи від 05.06.2014 року, та грошові кошти за Договором № 9101802 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи від 05.06.2014 року у розмірі 220833,70 доларів США були повернуті позивачу лише 14 липня 2016 року. В результаті чого в АТ «Державний ощадний банк», станом на 13 липня 2016 року, згідно розрахунку наданого представником позивача, мається заборгованість перед [PERSON] по договору №9101702 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи від 05 червня 2014 року, яка складається з 3% річних в сумі 2\~034,01 доларів США, вартості банківської послуги в сумі 16\~000,56 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 387\~440,00 гривень, заборгованості згідно з ч. 2 ст. 1070 ЦК України в сумі - 62 593,24 гривень, заборгованості за процентами по користуванню коштами згідно з ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі - 2 697 712,60 гривень. А також мається заборгованість перед [PERSON] по договору №9101802 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи від 05 червня 2014 року, яка складається з 3% річних в сумі 1\~966,34 доларів США, вартості банківської послуги в сумі 15\~468,24 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 384\~225,12 гривень, заборгованості згідно з ч. 2 ст. 1070 ЦК України в сумі - 60 510,80 гривень, заборгованості за процентами по користуванню коштами згідно з ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі - 2 547 452,04 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. В постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року, суд дійшов висновку про те, що наслідки прострочення боржником виконання грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних за статтею 625 ЦК України не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобовязання за рахунок іншої. При цьому стаття 625 ЦК України унормовує питання відповідальності боржника за порушення грошового зобовязання і з огляду на правову природу трьох процентів річних, передбачених частиною другою цієї статті, як особливої міри відповідальності, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті Україні гривні. При цьому представником позивача на засадах змагальності сторін та в порушення вимог статті 60 ЦПК України взагалі не надано суду доказів, щодо розміру заборгованості 3% річних за договорами №9101702 та договору №9101802 від 05 червня 2014 року саме в гривневому еквіваленті. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по договору №9101702 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи від 05 червня 2014 року в сумі 3 147 745,84 гривень, яка складається з вартості банківської послуги в сумі 387 440,00 гривень, заборгованості згідно з ч.2 ст.1070 ЦК України в сумі - 62 593,24 гривень, заборгованості за процентами по користуванню коштами згідно з ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі - 2 697 712,60 гривень; а також заборгованість по договору №9101802 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи від 05 червня 2014 року в сумі 2 992 187,96 гривень, яка складається з вартості банківської послуги в сумі 384 225,12 гривень, заборгованості згідно з ч. 2 ст.1070 ЦК України в сумі - 60 510,80 гривень, заборгованості за процентами по користуванню коштами згідно з ч. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі - 2 547 452,04 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01 вересня 2015 року № 3674-17 за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить не менше 551,20 гривень 6 890,00 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду заявлено одну позовну вимогу майнового характеру. При цьому, ціна позову становить 6\~139\~933,80 гривень А тому до стягнення з відповідача підлягає судовий збір в максимальному розмірі, в сумі 6\~890,00 гривень, оскільки 1% від ціни позову становить 61\~339,34 гривень.

Outcome: partial