Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Комарівської сільської ради Галицького району, [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться у с. Комарів по вул. Підверби,75, Галицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 грудня 1991 року помер її батько [PERSON]. 01 листопада 2014 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Ще за життя нею було складено заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних частках їй та її рідній сестрі [PERSON]. Сестра відмовилася від своєї частки, написавши відповідну заяву. Після смерті [PERSON] Г.(мати), вона прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак, перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину в Галицькій нотаріальній конторі є те, що за життя мамою не зареєстровано належним чином право власності на нерухомість. З огляду на наведене, [PERSON] просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно. В судове засідання позивач не зявилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність та про підтримання позову. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач -Комарівська сільрада Галицького району Івано-Франківської області в судове засідання представника не скерувала, проте подала заяву, в якій позов [PERSON] визнають та не заперечують щодо його задоволення. Просять справу розглянути без участі представника. Відповідачем [PERSON] також подано заяву, в якій позов [PERSON] визнає повністю та просить розглянути справу у її відсутність. Дослідивши подані сторонами документи, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON], яка померла 01 листопада 2014 року, відкрилась спадщина. За життя померла залишила заповіт, яким все своє майно заповіла двом дочкам: [PERSON] (позивачу) та [PERSON] І ( відповідачу), яка, в свою чергу, відмовилася від своєї частки (долі) спадкового мана на користь позивача (а.с.22). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що право власності на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Про те, що [PERSON] проживала і вела спільне господарство разом із матірю [PERSON] до дня її смерті, підтверджується довідкою Комарівської сільської ради Галицького району №577 від 07 листопада 2014 року (а.с.21), копією технічного паспорта від 25 березня 2015 року (17-19) та довідкою № 39 від 25 березня 2015 року Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 20). Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved