Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про продовження строку для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], померлого 09.01.2015р., визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частині розміру спадкової частки на спадкове майно у вигляді житлового будинку, визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи дані вимоги тим , що 09.01.2015р. помер її син [PERSON]. Для позивачки [PERSON] поховання дитини було дуже тяжким нервовим потрясінням, із-за цього у неї загострилися старі та з'явилися нові захворювання, у неї стала дуже сильно боліти голова та спина, вона не мала можливості ні спати, ні пересуватися, тривалий час вона лікувалася спочатку вдома, а коли їй ліки вже не допомагали зняти біль, оскільки біль став настільки нестерпний, то вона вже була вимушена лікуватися амбулаторно. Після лікарні їй також потребувався деякий час на відновлення організму, як від хвороби так і від лікування, хоча і зараз позивачка [PERSON] знаходиться на постійному медикаментозному лікуванні. На час смерті син позивачки [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. Даний будинок раніше належав матері позивачки - [PERSON], а син позивачки - [PERSON] мешкав там як разом з бабусею, так і після її смерті, саме тому позивачка [PERSON] вважала, що даний будинок вже є власністю її сина, а відповідно після його смерті даний будинок є спадковим майном на яке позивачка [PERSON], як мати, має право. Після того як позивачка [PERSON] трохи оговталася після смерті сина та своєї хвороби, коли змогла хоча б трохи вільно пересуватися, вона негайно разом з документами приїхала до нотаріуса у м. Сєвєродонецьк з метою оформлення спадщини після смерті сина. Нотаріус повідомив їй, що по даному будинку спадщина залишилася позивачці [PERSON] не після смерті її сина, а ще після смерті її матері та видала їй постанову, пояснивши, що після сина їй приймати у даному випадку нічого. Але потім нотаріус , перевіривши щось , повідомила позивачці [PERSON], що після смерті її сина вже заведена спадкова справа у приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] та порадила звернутися до неї, що і було зроблено. Саме від неї позивачка [PERSON] дізналася, що її син [PERSON] ще при житті склав заповіт на ім'я іншої особи та заповідав їй своє майно. Тривалий час, так як позивачка [PERSON] є юридично необізнаною особою, вона не знала що їй робити, однак потім їй стало відомо, що вона має право на обов'язкову частку у спадщині. Особисто їй не було відомо, яке саме майно належало її синові на час смерті, а тим паче кому він його заповів. Пізніше їй стало відомо, що житловий будинок за адресою: м. Сєвєродонецьк, с. Воронове, вул. Горького, 68 належав її синові на підставі права приватної власності, але їй не було відомо про це , так як вона вважала, що він лише займався там теплицями. Також вона дізналася, що на даний час власницею цього будинку стала відповідачка [PERSON], яка раніше працювала у її сина саме у цих теплицях. Інформацію відносно спадкового майна та спадкоємця через деякий час позивачка [PERSON] отримала, але приватний нотаріус не бажала надавати їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, без якої не можливо звернутися до суду, але після її наполягань нотаріус все-таки видала їй лист від 09.10.2015р.. Оскільки позивачка [PERSON] народилася у 1937р. і тому на час смерті сина їй було повних 77 років, саме тому відповідно до норм чинного законодавства позивачка [PERSON] є непрацездатною особою, та являється пенсіонером за віком. Приватний нотаріус при оформленні спадщини не встановила чи є інші спадкоємці, які мають право на обов'язкову часту у спадщини, а відповідачка [PERSON] скоріш за все приховала від нотаріуса про існування у спадкодавця матері похилого віку. Відповідачка [PERSON] не бажає бачити позивачку [PERSON] спадкоємицею майна [PERSON]. Позивачка [PERSON] вважає, що причини пропуску строку для прийняття нею спадщини, що залишилася після смерті її сина [PERSON], є поважними і тому існують усі законні підстави для продовження їй строку для прийняття спадщини. У зв'язку з тим, що відповідачка [PERSON] вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все майно, що залишилося після смерті [PERSON], а позивачка [PERSON], як непрацездатна мати, має право на 1/2 частку цього майна, тому необхідно провести перерозподіл цього майна. Тому, позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом і просить суд продовжити їй строк на прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], який помер 09.01.2015р. у смт. Воронове м. Сєвєродонецьку Луганської області; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] на ім'я [PERSON], після смерті [PERSON], в частини розміру її спадкової частки на спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, смт. Воронове, вул. Горького, 68, визначивши за [PERSON] частку у розмірі 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, смт. Воронове, вул. Горького, 68; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, смт. Воронове, вул. Горького, 68, після смерті [PERSON], який помер 09.01.2015р. у смт. Воронове м. Сєвєродонецьку Луганської області. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її безпосередньої участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні надала аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що вона працювала у [PERSON] з 2002р., так допомагала йому по господарству. У звязку з проведенням на території Луганської області АТО вона виїхала з смт. Воронове м. Сєвєродонецька до м. Запоріжжя. 10.09.2014р. їй зателефонував [PERSON] і повідомив її про свою невиліковну хворобу та про намір скласти на її імя заповіт. 21.09.2014р. вона приїхала до смт. Воронове м. Сєвєродонецька, а 22 09.2014р. [PERSON] склав заповіт, яким заповів саме їй усе своє майно, та оформив на неї довіреність. 23.09.2014р. [PERSON] повідомив свою рідну сестру про заповіт, та сказав їм, що б вони втрьох разом з нею та її сином вели його тепличне господарство та фінансові справи. 24.09.2014р. сестра [PERSON] поїхала додому. З того часу, вона доглядала за [PERSON] постійно, оскільки він наказав їй не говорити нікому про його хворобу. Його сестра приїжджала коли він вже був лежачий, бачила його стан, однак позивачці [PERSON], яка є матірю [PERSON] ніхто не говорив про те, що її син тяжко хворіє. Їй лише відомо, що сестра [PERSON] не хотіла готувати їх маму до такої тяжкої події. Вона була на похороні [PERSON], де були усі його родичі. Після смерті [PERSON] його сестра приїхала до смт. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області через 50 днів і вони втрьох почали вести господарство. Пізніше до них приїздила мати померлого позивачка [PERSON]. Вони її зустріли на автовокзалі. Позивачка [PERSON] гостювала у них тиждень. Позивачка знала про наявність заповіту на її імя , адже вона їй його показувала. Тоді, позивачка [PERSON] наказала їм працювати як одна родина, і поїхала додому. У вересні 2015р. позивачка [PERSON] знов таки приїжджала, її бачила їхня сусідка [PERSON]. [PERSON] виходила на подвіря, сиділа на лавочці. Забравши речі померлого , [PERSON] поїхала додому. Про наявність заповіту [PERSON] питала її у липні 2015р., коли приїжджала. Померлий [PERSON] говорив своїй сестрі про заповіт, однак його матері при цьому не було, їй не дзвонили. Він приховував це, а сестра знала про його стан. Для [PERSON] дізнатися про смерть сина було важким ударом, вона не знала, що його везуть додому у труні, а коли побачила це, то втратила свідомість. Особисто вона у нотаріуса говорила, що у [PERSON] є непрацездатна мати. При цьому сама [PERSON] не виявляла бажання займатися господарством або бути власницею подвіря. При ній нотаріус не вчиняв будь-яких дій відносно [PERSON]. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що у позивачки [PERSON] була можливість звернутися з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] у встановлений законодавством строк, тобто протяго шести місяців з дня його смерті. Відповідачка [PERSON] не зобовязана повідомляти нотаріуса про інших спадкоємців, це обовязок нотаріуса вживати усіх дій відповідно до законодавства. Про заповіт знали як сестра померлого, так і сама позивачка [PERSON] Вона перебувала у м. Сєвєродонецьку Луганської області протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Лікувалася лише протягом червня-липня 2015р., однак до нотаріуса не звернулась. Тому, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що вона являється рідною сестрою померлого 09.01.2015р. [PERSON] У смт. Вороново м. Сєвєродонецька Луганської області мешкав померлий, він мав будинок, пізніше він придбав у власність будинок, який знаходився поруч та почав займатися тепличним господарством, мав найманих працівників, серед яких була і відповідачка [PERSON]. Дружини та дітей померлий не мав. Вона знала, що [PERSON] мав у власності другий будинок, однак матері про це не говорила. Про хворобу [PERSON] вона також не говорила матері позивачці [PERSON], так як хвилювалась за її стан здоровя, який і так був поганий. Крім того, сам [PERSON] заборонив говорити про його хворобу матері. Про наявність заповіту вона дізналась вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Коли мати дізналась про смерть сина, то вона тяжко захворіла, вона не хотіла жити, у неї загострились усі хвороби та вона перебувала у лежачому стані. Оскільки [PERSON] мешкає у с. Караїчне Троїцького району, то викликати лікаря у дане село неможливо, а сама [PERSON] тривалий час відмовлялась їхати до лікарні. Вже коли її стан став вкрай важким , то вона погодилась госпіталізуватись до лікарні. Таким чином з січня 2015р. по липень 2015р. [PERSON] важко переживала смерть сина і потребувала постійного догляду, який до березня 2015 р. здійснювала вона сама, а потім за [PERSON] доглядав її син, тобто онук [PERSON]. За час хвороби [PERSON] не виходила з дому взагалі, вона і до хвороби пересувалась тільки з палицею, а потім взагалі не могла пересуватись без сторонньої допомоги, тобто у цей період вона не могла звернутись до будь-якого нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її сина. У березні 2015р. власне вона приїхала до смт. Воронове м. Сєвєродонецька та стала мешкати у будинку померлого. Коли вона туди приїхала , то там мешкала [PERSON] Вона не питала її на яких підставах вона там мешкає, їй відомо, що [PERSON] мешкала у її брата, оскільки вона не мала власного житла. Отже, вони зі [PERSON] та її сином почали разом вести тепличне господарство. [PERSON] приїхала до них тільки наприкінці серпня 2015р., коли її стан здоровя покращився, вони разом зі [PERSON] зустрічали її на автовокзалі. Вона говорила [PERSON] про важкий стан [PERSON]. [PERSON] нічого не знала про другий дім, розташований поруч. Їй невідомо чи знала її мати про наявність заповіту, однак, якщо б матері було б щось відомо, вона б їй обовязково сказала про це. [PERSON] та [PERSON] бачились тільки на похороні [PERSON], більше вони не спілкувались. Їй невідомо чи говорила [PERSON] [PERSON] щось про заповіт під час поховання [PERSON]. Особисто їй її брат [PERSON] нічого не говорив про свій заповіт. Приблизно у середині вересня 2014р. вона дійсно приїжджала до [PERSON], у той день він говорив про свій бізнес, говорив, щоб вони зі [PERSON] та її сином продовжували вести його справи. Пізніше вона бачила якихось людей на подвірї. [PERSON] при цьому повідомила її, що приходили працівники БТІ та цікавились наявними недобудованими спорудами на їх ділянках, але про оформлення спадщини [PERSON] їй нічого не говорила. Коли до смт. Вороново її мати приїхала у серпні 2015р. , то з будинку нікуди не виходила. До них приходила [PERSON] сусідка, з якою її померлий брат [PERSON] дуже добре спілкувався. [PERSON] також спілкувалась зі [PERSON] [PERSON] показувала її матері якісь документи, однак які саме їй не відомо, після чого [PERSON] засмутилась та поїхала додому. Про [PERSON] їй відомо, що вони знайомі, остання мешкає через будинок від неї. Вона також являється родичкою [PERSON], однак за весь час вона приходила до них тільки двічі. Про [PERSON] їй відомо лише зі слів [PERSON], що він являється її племінником, однак в обличчя вона його взагалі не знає .Останній раз [PERSON] була у смт. Вороново, відвідуючи свого сина [PERSON], у 2005р.. З сусідів вона знала тільки [PERSON], інших сусідів вона не знала. Таким чином, у [PERSON] не було можливості звернутись вчасно до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за станом здоровя. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона була знайома з померлим [PERSON]. Вони мешкали поряд, її чоловік вів тепличне господарство з померлим [PERSON]. Коли [PERSON] почав будувати теплиці приблизно у 2005-2006р. до нього приїжджала його мати [PERSON], так вони і познайомились з нею. Оскільки [PERSON] піклувався про неї, то вона подарувала йому свій будинок, розташований за адресою: м. Сєвєродонецьк, смт. Воронове, вул. Горького, 68, однак мешкала у ньому до листопада 2014р., коли потрапила до лікарні з інсультом і більше до смт. Вороново вона не поверталась. У серпні 2015р. вона разом із сином приїжджала до смт. Вороново і бачила, що [PERSON] хазяйнує у вищевказаному будинку. З часу її знайомства з [PERSON] вони часто спілкувались телефоном, вона повідомляла останній про справи її сина, коли сам [PERSON] не міг додзвонитися додому. [PERSON] мала хронічні хвороби, вона важко переживала смерть сина і після його смерті, з її слів, перебувала у лежачому стані. Вона вмовляла [PERSON] госпіталізуватись. Їй відомо, що [PERSON] проходила лікування у лікарні. Протягом 2013-2014р., аж до серпня 2015р. [PERSON] не приїжджала до смт. Воронове м. Сєвєродонецька. Їй невідомо, про те, що [PERSON] могла приїжджати у липні 2015р.. Крім того, вона вважає, що враховуючи стан здоровя останньої, [PERSON] не могла це зробити, а тому не могла і до нотаріуса звернутись. [PERSON] нічого не знала про наявність заповіту та ту обставину, що вона подарувала свій дім [PERSON]. Вона сама нічого не знала про заповіт на імя [PERSON] Сама [PERSON] сказала їй про наявність якихось документів наприкінці серпня 2015р., коли виганяла її з будинку, однак вона не бачила цих документів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 14.06.2015р. він бачив якусь жінку на подвірї померлого [PERSON], яку [PERSON] назвала мамою померлого. [PERSON] являється цивільною дружиною його рідного дядьки. Ососбисто він з [PERSON] не знайомий, в обличчя не знає. Він просто бачив якусь бабусю і все. З червня по серпень 2015р. у будинок, розташований за адресою: м. Сєвєродонецьк, смт. Воронове, вул. Горького, 68а він не приходив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона мешкає по сусідству з подвірями, які належали покійному [PERSON]. [PERSON] вона знає, вона колись мешкала разом з її двоюрідним братом. Наразі відносини між ними просто сусідські. Крім того, [PERSON] протягом 10 років працювала на [PERSON] З [PERSON] вона не знайома взагалі, тільки чула про неї від самого [PERSON] та [PERSON] Їй відомо зі слів [PERSON], що [PERSON] приїжджала на початку липня 2015р., однак особисто вона її не бачила. [PERSON] також говорила про [PERSON], що вони бачились та спілкувались. [PERSON] самостійно вирішив оформити своє спадкове майно на [PERSON], про це він сам говорив, коли ще порався на городі, всім було про це відомо. Після смерті [PERSON] його сестра та [PERSON] працювали як дві сестри. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець зо заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. На підставі ч. 2, 3 ст.1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви щодо прийняття спадщини. Згідно ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця , що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причинах , суд може встановити йому додатковий строк , достатній для подачі їм заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» , вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ст.1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. У відповідності до ст.ст. 1300, 1301 ЦК України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках , встановлених законом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У відповідності до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1 пункту 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що Державна реєстрація прав проводиться на підставі: рішень судів, що набрали законної сили. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії IV-УР №078224, виданого Покровською сільською радою Троїцького району Луганської області, актовий запис №14, [PERSON] народився 03.02.1961р.н., батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії договору від 06.10.1988р., посвідченого старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №7984, [PERSON] продав, а [PERSON] купила цілий дім з надвірними побудовами, який знаходиться у м. Сєвєродонецьку, с. Вороново, вул. Горького, 68а. Відповідно до копії договору дарування незавершеного будівництвом житлового будинку серії ВВВ №356171, посвідченого 17.03.2004р. державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №1659, [PERSON], яка діє від імені [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдаровуваний) уклали договір про таке: Дарувальник передав у власність Обдаровуваного безоплатно, а Обдаровуваний прийняв незавершений будівництвом житловий будинок , розташований у смт. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області, вул. Горького, 68. Відповідно до копії заповіту, посвідченого 22.09.2014р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр №731, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів усі його права та обовязки та усе його майно [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №059225, виданого виконавчим комітетом Сиротинської селищної ради м. Сєвєродонецьк Луганської області, актовий запис №3, [PERSON] помер 09.01.2015р.. Відповідно до довідки Комунального закладу «Троїцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №349 від 08.10.2015р., [PERSON], 1937р.н., мешкаючи за адресою: с. Караїчне, вул. Лісна, 19, Троїцького району Луганської області, знаходилась на амбулаторному лікуванні у поліклініці КЗ «Троїцького РЦПМСД» з 25.06.2015р. по 24.07.2015р.. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] №62/01-16 від 09.10.2015р., у звязку з тим, що [PERSON] пропущений строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 09.01.2015р., їй необхідно звернутися до суду для встановлення строку для прийняття спадщини. Відповідно до копії пенсійного посвідчення №112543, виданого Троїцьким УПтаСЗН 20.12.2001р., [PERSON] являється пенсіонером за віком. Відповідно до копії заяви про прийняття спадщини за заповітом від 27.04.2015р., [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття всієї спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно до копії заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.07.2015р., [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться за адресою: смт. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області, вул. Горького, 68, так як іншим спадкоємців, передбачених законом України не має. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 13.07.2015р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр №763, спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] є [PERSON], спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з незавершеного будівництвом житлового будинку, який знаходиться за адресою: смт. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області, вул.. Горького, 68. Зазначене свідоцтво зареєстровано у спадковому реєстрі за №57679572, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40917136 від 13.07.2015р.. Таким чином , у судовому засіданні встановлено , що [PERSON] помер 09.01.2015р. Позивачка [PERSON] про невиліковну хворобу свого сина дізналася тільки коли труну з тілом сина привезли до її будинку. Через похилий вік та тяжкий удар від смерті сина у позивачки [PERSON] загострилися усі наявні хвороби, жінка перебувала у лежачому стані та потребувала постійного догляду, внаслідок чого була позбавлена можливості вчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після свого сина [PERSON] Суд прийнмає до уваги, що [PERSON] за власним бажанням склав заповіт на імя відповідачки [PERSON], яка прийняла спадщину за заповітом вчасно. Однак, суд зазначає, що позивачка [PERSON] будучи матірю померлого [PERSON] та особою, яка через похилий вік, а саме 77 років, являється непрацездатною особою, а отже у відповідності до чинного законодавства України має право на обовязкову частку у спадковому майні. При цьому, оцінюючи зібрані докази по справі суд критично відноситься до пояснень самої відповідачки [PERSON] та свідків з її сторони - [PERSON] та [PERSON], які не були особисто знайомі з позивачкою [PERSON], в обличчя її ніколи не знали та володіють інформацією тільки зі слів відповідачки [PERSON]. Крім того, суд не бере до уваги їх пояснення про те, що позивачка [PERSON] відвідувала у червні 2015р. смт. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області, адже факт погіршення її стану здоровя підтверджується довідкою Комунального закладу «Троїцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №349 від 08.10.2015р., що свідчить про те, що [PERSON] не могла бути у смт. Воронове м. Сєвєродонецька Луганської області протягом червня липня 2015р.. Натомість суд приймає до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили ту обставину, що позивачка [PERSON] вкрай важко переживала смерть свого сина [PERSON], що відобразилось на стані її здоровя, та унеможлививло її самостійне звернення до нотаріальної контори. Таким чином, критично оцінюючи зібрані докази по справі, враховуючи те, що [PERSON] помер 09.01.2015р., а позивачка [PERSON] з 09.01.2015р. по липень 2015р. дійсно хворіла та отримувала лікування та не мала можливості звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, то за таких обставин суд вважає, що мали місце причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини, а тому позовна вимога про продовження строку на прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], який помер 09.01.2015р. у смт. Воронове м. Сєвєродонецьку Луганської області підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного , суд вважає за необхідним визнати причину пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] поважною та продовжити [PERSON] строк на прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], померлого 09.01.2015р. у смт. Воронове м. Сєвєродонецьку Луганської області. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] у відповідності до чинного законодавства України має право на обовязкову частку у спадковому майні, а також ту обставину, що відповідачка [PERSON] вже отримала свідоцтво про прийняття спадщини, то суд вважає, що обставини, викладені позивачкою [PERSON] в обгрунтування позову знайшли своє підтвердження в зібраних доказах по справаі, а тому позовні вимоги про визнання частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] на ім'я [PERSON], після смерті [PERSON], в частини розміру її спадкової частки на спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, смт. Воронове, вул. Горького, 68, та визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, смт. Воронове, вул. Горького, 68, після смерті [PERSON], який помер 09.01.2015р. у смт. Воронове м. Сєвєродонецьку Луганської області підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved