Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення\~аліментів на\~малолітніх дітей:сина \~[PERSON],\~[INFO],\~сина \~[PERSON],\~[INFO], доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 5000 грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що 20.04.2005 року, вони із відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Перемишлянського районного управління юстиції Львівської області. Від спільного подружнього життя є четверо дітей: син \~[PERSON],\~[INFO],\~син \~[PERSON],\~[INFO], донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач з червня 2018 року проживає окремо від них з дітьми, за своїм місцем реєстрації, бачиться з дітьми один раз на тиждень, самоусунувся від їх виховання, кошти на утримання дітей дає в обмеженій кількості і тоді коли сам вважає за потрібне, тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Участі у додаткових витратах на дітей відповідач не бере. Звертає увагу, що відповідач працює спеціалістом Міського відділу ДРАЦС РС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, однак точний розмір його заробітної плати їй невідомий, як і невідомо чи має відповідач інші доходи окрім заробітної плати. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, однак подав заперечення на позовну заяву про стягнення аліментів та просить задовольнити позов частково та проводити стягнення аліментів в розмірі 1000 грн., на кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до\~ст. 223 ЦПК України\~у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із свідоцтв про народження серії 1-СГ №180029 від 27.11.2008 р., серії 1-СГ №240446 від 31.03.2010 р., серії 1-СГ №308511 від 16.12.2011 р., та серії 1-СГ №536816 від 21.02.2017 р., батьками [PERSON],\~[INFO],\~[PERSON],\~[INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],,є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки про доходи №272 від 20.12.2018 р., виданої гр. [PERSON] тарасу Ярославовичу, загальна сума доходу останнього за період червень 2018 - листопад 2018 за винятком аліментів, становить 88\~093, 79 грн. Відповідно до положень ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181, ст.\~184 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України); а також зобовязує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку (ч. 2 ст. 182 СК України). За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не надає дітям належного матеріального утримання. Тому, суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує обовязки з утримання малолітніх дітей:сина \~[PERSON],\~[INFO],\~сина \~[PERSON],\~[INFO], доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO],. Отже,\~оцінивши в\~сукупності представлені\~у справі\~докази,\~суд дійшов\~висновку що\~вимоги позивача\~є підставними,\~оскільки малолітні\~діти проживають\~разом з\~позивачем,\~відповідач не\~надає їй\~матеріального утримання,\~чим ухиляється\~від виконання\~обовязку по\~утриманню.\~Враховуючи вік\~дітей,\~матеріальний стан\~відповідача,\~оскільки такий\~працює,\~ суд\~приходить до\~висновку про\~необхідність часткового\~задоволення позову\~про стягнення\~аліментів в\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі 1000\~гривень на\~кожну дитину\~щомісячно, починаючи\~з дня\~подання заяви\~і до\~досягнення дітьми\~повноліття,оскільки обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком, як матері так і батька. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial