Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 6 жовтня 2007 року. Від даного шлюбу у них із відповідачем народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та хронічними хворобами не хворіє. Внаслідок неналежної поведінки, обумовленої, на її погляд, наявністю у відповідача деяких психічних розладів, назва яких їй не відома і які проявляються у винятковій грубості, нічим не обмеженому диктаті і агресивності, їхня сім'я по суті розпалася і вона 21 листопада 2015 року вимушено перейшла разом з сином жити до її батьків. З того часу син знаходиться на повному її утриманні, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина і не проявляє практичних намірів надавати її в майбутньому в добровільному порядку. Так як відповідач хронічними хворобами не хворіє, інших стягнень по виконавчих документах не має, постійно виїжджає на заробітки в Російську Федерацію, де на будівельних роботах добре заробляє, внаслідок чого він має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. З іншого боку, так як він систематично виїжджає на заробітки за межі області, то не можливо проконтролювати його реальні доходи, а тому вона вважає, що аліменти слід стягнути в твердій грошовій сумі. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього сина в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, а також стягнути понесені нею витрати на правову допомогу адвоката в сумі 300 гривень. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені позовній заяві та просить їх задовольнити. Зазначила, що вона працює швачкою в товаристві «Тернотекс» та отримує заробітну плату в розмірі 2000 гривень. Відповідач дитині не допомагає, і лише в січні 2016 року дав сину деякі речі та кошти. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та зазначив, що він спроможний сплачувати на утримання свого сина аліменти в розмірі 600-700 гривень щомісячно. Пояснив, що більше сплачувати не має змоги, оскільки ніде не працює. Раніше дійсно виїжджав на сезонні роботи, де за чотири місяці заробив близько 500 доларів США. Також зазначив, що інших утриманців він не має і що в нього деформовані фаланги пальців, але інвалідність йому ще не встановлена. Просить позов задовольнити частково. Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач та який перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до довідки виконкому Тернівської сільської ради від 20 січня 2016 року за №357 [PERSON] на території ради на державній роботі не працює (а.с.15). Довідкою лікаря від 18 січня 2016 року стверджується, що у відповідача [PERSON] встановлений діагноз - деформація нігтьових фаланг 2-3 пальців правої кисті та 1-2 паьців лівої кисті (а.с.16). При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітнім сином у своїх батьків та сама веде догляд за ним, майновий стан відповідача, який не має постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер, а також наявність у відповідача захворювання фаланг пальців на обох руках. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському району, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини, а в решті позову слід відмовити. За приписами норм ст.ст. 79, 84, 88, 89 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також відповідного розрахунку, є підставою для відмови в задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат. Оскільки в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат адвоката позивачки із зазначенням характеру правової допомоги та часу їх надання, суд вважає, що в задоволенні вимог [PERSON] щодо стягнення на її користь з [PERSON] витрат на правову допомогу адвоката в сумі 300 гривень слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial