Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], треті особи - Вашківецька міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про припинення права власності на земельну ділянку за попереднім власником та визнання права власності на земельну ділянку в зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок. У позові вказувала, що згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2007 року вона купила у [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок загальною площею 36,50 кв.м з прилеглими до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу було посвідчено Штефюк Н.В., нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу 27.12.2017 року за реєстровим номером №11131, нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером №20934844. Продавши вказаний житловий будинок [PERSON] 20.02.2008 року виписалася від нього та переїхала в с. Волока Вижницького району Чернівецької області на постійне місце проживання до своєї сестри. Будучи власником вказаного житлового будинку, звернулася до Вашківецької міської ради із заявою про передачу у власність земельної ділянки площею орієнтовно - 0,1000 кв.м, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться під житловим будинком та надвірними господарськими будівлями та спорудами, що куплені нею. Їй було повідомлено, що земельна ділянка площею 0,1000 га, цільовим призначенням -для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровим номером [NUMBER], що за адресою: [ADDRESS] є фактично сформованою та згідно рішення 7 сесії 5 скликання Вашківецької міської ради від 16.03.2007 року передана у власність [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 05.02.2008 року. Вказаний державний акт про право власності на землю Вашківецькою міською радою видано їй. Вважає, що будучи власником житлового будинку та прилеглих до нього надвірних будівель і господарських споруд, що в [ADDRESS], вона має право на набуття у власність земельної ділянки, яка є належною до цього житлового будинку та для його обслуговування. Земельна ділянка загальною площею 0,1000 кв.м, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] є сформованою, має конкретно визначений кадастровий план та кадастровий номер [NUMBER], з каталогом координат на місцевості (в натурі) і належала попередньому власнику [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 05.02.2008 року, який вона так і не отримала, оскільки у відповідності до пункту 9 зазначено вище договору купівлі-продажу фактично передала їй куплений житловий будинок, що на цій земельні ділянці, як і саму земельну ділянку під час укладання цього договору, тобто 27.12.2007 року. Посилаючись на ст.ст.181, 377 ЦК України, ст.120 ЗК України просила припинити право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 кв.м, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] за [PERSON], як попереднім власником, згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 05.02.2008 року та визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 кв.м, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] в зв'язку з набуттям нею права власності на розташований на ній житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями і спорудами. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомила та у встановлений судом строк відзив на позов не надала. Представник третьої особи - Вашківецької міської ради у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи надав суду відзив на позов, у якому позов визнав, просив справу розглядати без участі їх представника. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. З письмової згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 27.12.2007 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу серія ВКВ №910226, за яким [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] 27.12.2007 року договір посвідчений нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №11131, що підтверджується його копією. 13.02.2008 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17718302, виданого 13.02.2008 року ДКП «Вижницьке РБТІ». Вказаним договором розмір земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, не визначений. На підставі рішення 7 сесії 5 скликання Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області від 16.03.2007 року [PERSON] 05.02.2008 року Вижницьким районним відділом земельних ресурсів видано Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована в [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий [NUMBER], що підтверджується копією вказаного державного акту. Згідно копії витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №450/0/191-18 від 07.05.2018 року, виданого Відділом у Вижницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] становить 103755,35 грн. Відповідач ухиляється від оформлення у встановленому законом порядку цивільно-правових угод щодо передачі права власності на спірну земельну ділянку позивачу, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Статтею 334 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу та державної реєстрації права власності) було передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу та державної реєстрації права власності) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Статтею 657 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу та державної реєстрації права власності) передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Враховуючи зазначені вимоги законів суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу серія ВКВ №910226 від 27.12.2007 року, який посвідчений нотаріально 27.12.2007 року є укладеним з 13.02.2008 року, тобто з моменту державної реєстрації. Підпунктом «ґ» пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року (із змінами внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 19.03.2010 року) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» надано роз'яснення, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст.120 ЗК України в редакції від 27.04.2007 року - переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Відповідно до ст.377 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Частиною 1 ст.120 ЗК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) було встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою ст.125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Так, відповідно до вимог ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1 ст.125 ЗК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. З досліджених у судовому засіданні доказів судом установлено, що: станом на 27.12.2007 року - час підписання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку зазначений Державний акт на право власності на земельну ділянку у [PERSON] був відсутній; станом на 13.02.2008 року - час державної реєстрації, а отже укладення зазначеного договору купівлі-продажу, у [PERSON] виникло право власності на земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок у зв'язку з отриманням 05.02.2008 року Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER]; до укладення договору купівлі-продажу земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок, набула ознак об'єкта права власності; у зв'язку з тим, що договір був посвідчений нотаріально 27.12.2007 року, а державний акт отриманий 05.02.2008 року, розмір земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок, договором купівлі-продажу житлового будинку не був визначений; з часу укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що в [ADDRESS] земельна ділянка, на якій він розміщений, перебуває у фактичному користуванні [PERSON]; відповідач ухиляється від оформлення у встановленому законом порядку цивільно-правових угод щодо передачі права власності на спірну земельну ділянку позивачу. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку 13.02.2008 року до [PERSON] на підставі ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) перейшло право власності на земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок, а тому її позов в частині визнання права власності на земельну ділянку обґрунтований та підлягає до задоволення. Позовна вимога [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку за попереднім власником задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами наявності підстав для припинення права власності на земельну ділянку, передбачених ст.140 ЗК України та ст.346 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу). Таким чином позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст.334, 377, 640, 657 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу), ст.ст.120, 125, 126 ЗК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу),

Outcome: partial