Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про виселення з житлового будинку в с.Нове Клинове, вул.Шевченка, 64 Виноградівського району. До початку розгляду справи по суті [PERSON] позовні вимоги змінила (а.с.106-107). Згідно змінених позовних вимог позивачка просить припинити спільну дольову власність на житловий будинок №64 по вул. Шевченка в с.Нове Клинове Виноградівського району між [PERSON] Івавною та відповідачами [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON] Брігіттою Василівною шляхом примусової виплати кожному з відповідачів їх долі в грошовому виразі по 9266 гривень. Змінені позовні вимоги мотивовано тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 09.10.2012 року позивачка [PERSON] успадкувала в цілому житловий будинок в с.Нове Клиново, вул.Шевченка, 64. Відповідно до рішення Виноградівського районного суду від 13.01.2015 року за відповідачами визнано право власності за кожним по 1/12 частині цього житлового будинку. На сьогодні фактично в житловому будинку проживають тільки відповідачі [PERSON], [PERSON] Відповідачка [PERSON] фактично проживає за межами України. Ця обставина стверджується довідкою виконкому Дяківської сільської ради та документами про місце проживання [PERSON] Позивачка вважає за необхідне припинити спільну дольову власність між нею та відповідачами, позаяк доля кожного по 1/12 частині є незначною і не може бути реально виділена. Відповідно до довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» від 13.08.2015 р. за № 172 вартість будинку в цілому складає 111 200 гривень. Виходячи з того, що доля кожного з відповідачів складає по 1/12 частині, то доля кожного в грошову виразі становить по 9266,60 гривні. Згідно ст.365 ЦК України право на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, в тому числі, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі. Крім того, якщо спільне володіння і користуванням майном є неможливим. Відповідно до технічної документації загальна площа житлового будинку складає 81,6 кв.м, в тому числі 40,9 кв.м. житлової площі, тобто кожному з відповідачів припадало б по 6,8 кв.м. загальної площі, в тому числі по 3,4 кв. м житлової площі. Виділення такої долі в натурі є нереальним і не відповідає санітарним нормах проживання. В подальшому позивачка [PERSON] змінені позовні вимоги уточнила (а.с.192-193). Згідно уточнених вимог просить: - припинити спільну дольову власність на житловий будинок №64 по вул.Шевченка в с.Нове Клинове Виноградівського району між нею, [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] Брігітттою Василівною шляхом примусової виплати кожному з відповідачів вартості належної їм долі по 1/12 частині з цілого будинку в грошовому виразі по 9266 гривень, які внесені на депозитний рахунок Виноградівського районного суду №37313018000422 МФО 812016 ГУ ДСУ в Закарпатській області; - визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку №64 по вул.Шевченка в с.Нове Клинове Виноградівського району. Уточнені вимоги умотивовано тим, що в порядку вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України внесено на депозитний рахунок Виноградівського районного суду гроші в розмірі 27 801 грн., або кожному з відповідачів по 9 266 грн., тобто грошову вартість долі кожного з відповідачів по 1/12частині з цілого будинку, що стверджується квитанцією про оплату від 10.12.2015р. за № 30701020070 через ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК». Відповідно до розяснень Пленуму Верховного спеціалізованого суду України від 25.09.2015р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» у разі задоволення позову про стягнення грошової компенсації вартості частки за ст.365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється на отримання компенсації за його частку не потрібно за умови внесення грошей на депозит суду. Одночасно в звязку з припинення права спільної дольової власності вирішується питання визнання права власності на частку за позивачем, позаяк він оплачує грошову компенсацію. Це є наслідком вирішення основної вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] (ур. [PERSON]) Б.В. заявили до первісного позивача [PERSON] зустрічний позов про визначення порядку користування будинком (а.с.137-140). Ухвалою суду даний зустрічний позов обєднано з первісним позовом в одне провадження. Заявлений зустрічний позов мотивовано тим, що рішенням Виноградівського районного суду від 13.01.2015 року визнано право власності за кожним з позивачів за зустрічним позовом на 1/12 частину жилого будинку з надвірними спорудами по вул. Шевченка, 64 в с. Нове Клинове Виноградівського району. Право власності позивачів зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 07.10.2015 року. Позивачі по справі - це одна сімя мати і двоє дітей, частки в будинку разом їхні становлять 1/4 частину будинку з надвірними спорудами. Вважають, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення по тій причині, що присудження грошової компенсації на користь [PERSON], [PERSON] [PERSON] та припинення права власності на їхню частку завдасть їм істотної шкоди та їхнім інтересам, оскільки іншого належного їм на праві власності житла не мають. [PERSON] з 20.01.1993 року, з часу свого народження проживає і зареєстрований в цьому будинку. [PERSON] Брігітта Василівна проживала та зареєстрована в будинку із 07.07.1991 року, а [PERSON] після одруження з 28.09.1991 року і до теперішнього часу проживає та зареєстрована в будинку, що підтверджується довідкою, виданою сільським головою 05.10.2015 року та штампами про прописку в їхніх паспортах. Позивачка по основному позову [PERSON] в спірному будинку ніколи не проживала, не зареєстрована, що випливає з довідки, виданої сільським головою Неветленфолівської сільської ради від 24.02.2014 року. [PERSON] житлом забезпечена, має постійне місце проживання в житловому будинку по вул. Миру, 42 с. Нове Село, де живе разом із сімєю в будинку, який є спільною сумісною власністю подружжя. Так, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення: позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якої з передбачених ст. 365 ЦК України підстави, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Оскільки, відповідачі по основному позову не мають іншого житла, то припинення їхнього права на частку у будинку завдасть їм істотної шкоди. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України по цивільній справі 6-68цс 14 від 02.07.2014 року про припинення права власності на частку у спільному майні. Крім того, сума, яка вказана позивачкою для виплати грошової компенсації за частки будинку не внесена на депозитний рахунок суду та встановлена на підставі інвентарної оцінки будинку, а не по ринковій, дійсній ціні, що також є підставою для відмови в задоволенні первісного позову [PERSON] Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 02.09.2015 року житловий будинок по вулиці Шевченка, № 64 в с. Нове Клинове має загальну площу 81,6 кв.м., в тому числі житлову пл. 40.9 кв.м. Кімнати в будинку ізольовані. В будинку є дві житлові кімнати пл. 22.5 кв.м., 18.4 кв.м, веранда пл. 11.2 кв.м., кухня пл. 18.0 кв.м., комора пл. 11.5 кв.м. Будинок має надвірні споруди літню кухню, вбиральню, сарай, ворота та огорожу. Так як в будинку проживають постійно [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] тимчасово поїхала в Німеччину, то вона не заперечує проти того, щоб її мати та брат користувались і її 1/12 частиною будинку, то разом позивачі мають 1/4 частику в будинку з надвірними спорудами. [PERSON] та [PERSON] [PERSON] і раніше за життя колишнього власника будинку [PERSON] постійно проживали в житловій кімнаті 22.5 кв.м. Відповідачка по зустрічному позову [PERSON] ніколи не користувалась будинком, лише після смерті свого батька [PERSON] закрила кімнату на ключ пл. 18.4 кв.м. , де зберігає меблі, і позивачі не мають доступу до цієї кімнати. Оскільки сторони не можуть домовитись між собою щодо добровільного врегулювання спору, відповідачка звернулась спочатку з позовом до суду про їхнє виселення, а тепер про припинення права спільної часткової власності, то сторони змушені звернутися до суду з вимогою щоб встановити порядок користування будинком. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ч. 1, 3, 4 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідне до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, будинок , які є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями будинку , якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Реально поділити будинок на 1/4 та 3/4 частини неможливо по тій причині, що частка позивачів по зустрічному позову становить 20.4 кв.м. від загальної площі будинку 81.6 кв.м., а тому така площа не відповідає площі ізольованої квартири, тому неможливий реальний поділ будинку. За таких обставин позивачі пропонують встановити такий порядок користування спірним будинком: - у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON]В виділити житлову кімнату площею 22.5 кв. м., яка постійно знаходилась у їхньому користуванні, а у користування [PERSON] залишити житлову кімнату площею 18.4 кв.м, в якій зберігаються меблі, які залишились після смерті її батька; - в загальному користуванні залишити: кухню - 18 кв.м., веранду - 11.2 кв.м., комору - 11.5 кв.м.; - залишити у спільному користуванні сторін літню кухню, вбиральню, сарай, ворота та огорожу. Позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] уточнені вимоги зміненого позову підтримали у повному обсязі, просили такі задоволити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] адвокат [PERSON] уточнені вимоги зміненого позову заперечила у повному обсязі. Заявлений зустрічний позов підтримала, просила такий задоволити з підстав, викладених у зустрічному позові. Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13.01.2015 року (справа № 299/2716/14-ц), яке вступило у законну силу згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.07.2015 року, - визнано частково недійсним розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації за № 139 від 20 березня 2001 року, а саме в 1/3 частині щодо видачі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок по вулиці шевченка, 64 в с.Нове Клинове Виноградівського району; - визнано недійсним в 1/3 частині свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане Виноградівською районною державною адміністрацією від 20 березня 2001 року на жилий будинок по вулиці Шевченка, 64 в с.Нове Клинове Виноградівського району Закарпатської області на [PERSON]; визнати в 1/6 частині недійсним свідоцтво на право на спадщину за заповітом, яке видано державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори 9 жовтня 2012 року на [PERSON] на спадкування цілого жилого будинку з надвірними сопрудами в с.Нове Клинове по вулиці Шевченка № 64 Виноградівського району Закарпатської області; - визнано за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], мешканцем с.Нове Клинове, вул.Шевченка, 64 Виноградівського району Закарпатської області право власності на 1/12 частину жилого будинку з надвірними спорудами по вулиці Шевченка № 64 в с.Нове Клинове Виноградівського району Закарпатської області; - визнано за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], мешканкою с.Нове Клинове Виноградівського району Закарпатської області право власності на 1/12 частину жилого будинку з надвірними спорудами по вулиці Шевченка № 64 в с.Нове Клинове Виноградівського району Закарпатської області; - визнано недійсним в 1/3 частині свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане Виноградівською районною державною адміністрацією від 20 березня 2001 року на жилий будинок по вулиці Шевченка, 64 в с.Нове Клинове Виноградівського району Закарпатської області на [PERSON]; - визнано в 1/12 частині недійсним свідоцтво на право на спадщину за заповітом, яке видано державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори 9 жовтня 2012 року на [PERSON] на спадкування цілого жилого будинку будинку з надвірними спорудами в с.Нове Клинове по вулиці Шевченка № 64 Виноградівського району Закарпатської області; - визнано за [PERSON] (ур.[PERSON]) Брігіттю Василівною, [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], яка проживає за адресою: Грайфсвальд, Йоліот-Киріте-Штрайбе -2 а, 17491 право власності на 1/12 частину жилого будинку з надвірними спорудами по вулиці Шевченка № 64 в с.Нове Клинове Виноградівського району Закарпатської області (а.с.146-151). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України дане рішення має приюдиційне значення, визнані ним обставини окремому доказуванню не підлягають. Право власності позивачів на вказаний будинок зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 07.10.2015 року (а.с.152-153). Отже, з матеріалів справи вбачається і таке не заперечується сторонами, що відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками по 1/12 частини жилого будинку з надвірними спорудами по вулиці Шевченка № 64 в с.Нове Клинове Виноградівського району Закарпатської області, а позивач [PERSON] відповідно є власником вказаного будинку у розмірі 3/4 частини. Вирішуючи уточнені вимоги зміненого первісного позову про припинення спільної дольової власності на житловий будинок №64 по вул.Шевченка в с.Нове Клинове Виноградівського району між [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом примусової виплати кожному з відповідачів вартості належної їм долі по 1/12 частині з цілого будинку в грошовому виразі по 9266 гривень, які внесені на депозитний рахунок Виноградівського районного суду суд виходить з того, що присудження грошової компенсації на користь [PERSON], [PERSON] [PERSON] та припинення права власності на їхню частку завдасть їм істотної шкоди та їх інтересам, оскільки іншого належного їм на праві власності житла не мають (а.с.154). [PERSON] з 20.01.1993 року, з часу свого народження проживає і зареєстрований в цьому будинку. [PERSON] проживала та зареєстрована в будинку із 07.07.1991 року, а [PERSON] після одруження з 28.09.1991 року і до теперішнього часу проживає та зареєстрована в будинку, що підтверджується довідкою, виданою сільським головою 05.10.2015 року та штампами про прописку в їхніх паспортах (а.с.114, 116, 134, 142-142зв., 143-144, 145-145зв.). Позивачка по основному позову [PERSON] в спірному будинку ніколи не проживала, не зареєстрована, що випливає з довідки, виданої сільським головою Неветленфолівської сільської ради від 24.02.2014 року. [PERSON] житлом забезпечена, має постійне місце проживання в житловому будинку по вул. Миру, 42 с. Нове Село, де живе разом із сімєю в будинку, який є спільною сумісною власністю подружжя. Так, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення: позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якої з передбачених ст. 365 ЦК України підстави, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Оскільки, відповідачі по основному позову не мають іншого житла, то припинення їхнього права на частку у будинку завдасть їм істотної шкоди. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України по цивільній справі 6-68цс 14 від 02.07.2014 року. Крім того, сума, яка вказана позивачкою для виплати грошової компенсації за частки будинку встановлена на підставі інвентарної оцінки будинку, а не по ринковій, дійсній ціні. За вказаних обставин уточнені вимоги первісного зміненого позову [PERSON] задоволенню не підлягають. Не підлягає задоволенню зустрічний позов відповідачів до позивачки про встановлення порядку користування спірним будинком спірним будинком виходячи з наступного. Так, згідно вимог зустрічного позову позивачі просять суд встановити такий порядок користування спірним будинком: - у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON]В виділити житлову кімнату площею 22.5 кв. м., яка постійно знаходилась у їхньому користуванні, а у користування [PERSON] залишити житлову кімнату площею 18.4 кв.м, у якій зберігаються меблі, які залишились після смерті її батька; - в загальному користуванні залишити: кухню - 18 кв.м., веранду - 11.2 кв.м., комору - 11.5 кв.м.; - залишити у спільному користуванні сторін літню кухню, вбиральню, сарай, ворота та огорожу. Суд констатує, що матеріалами справи доведено, і таке не оспорюється сторонами, що у спірному житловому будинку фактично проживають двоє відповідачів [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] у встановленому порядку зареєстрована у даному будинку, однак на даний час тимчасово проживає за межами України. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у вказаному будинку не проживає, оскільки зареєстрована та фактично проживає за адресою [INFO]. Отже, сторони разом у спірному будинку не проживають, а відтак і спору про порядок користування житловим будинком мати не можуть. Крім того судом приймається до уваги, що позивачі за зустрічним позовом просять виділити їм у користування житлову кімнату площею 22.5 кв.м., а відповідачці залишити у користуванні житлову кімнату площею 18,4 кв.м., що не відповідає часткам сторін, оскільки позивачі за зустрічним позовом маючи по 1/12 частині, що разом становить 1/4, просять виділити кімнату більшу ніж відповідачці, яка має 3/4 будинку.

Outcome: dismissed