Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач, являючись батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , не бере участі у його вихованні та утриманні. Проведеними численними перевірками дотримання відповідачем законодавства України про сім`ю в частині виконання ним обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини з`ясовано, що [PERSON] зарекомендував себе з негативної сторони, зокрема, самоусунувся від виховання та утримання сина, не створив належних умов для його проживання, виховання та навчання, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує дитині необхідного харчування та лікування, схильний до вживання спиртних напоїв, притягувався до кримінальної відповідальності. З січня 2017 року відповідач залишив сім`ю та перестав контактувати з сином, аліменти на утримання дитини не сплачує. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах №11526 від 07 вересня 2018, виданої Миронівським РВДВС ГТУЮ у Київській області, станом на 01 вересня 2018 року, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 24137,12 грн. Фактично, син з народження проживав з нею по [ADDRESS] . З січня 2018 по даний час вона з дитиною проживає по [ADDRESS] , одноособово займається вихованням та доглядом сина, піклується про стан його здоров`я та створює належні умови для його проживання, виховання та розвитку. Дитина має все необхідне для повноцінного розвитку, обліковується в медичному закладі, відвідує дитячий садок. Органом опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації Київської області розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] та складено висновок про позбавлення батьківських пра з тих мотивів, що батько не проживає зі своїм малолітнім сином, не цікавиться його життям, здоров`ям, не бере участь у його вихованні та догляді, не утримує матеріально, з приводу вирішення питання призначення регламенту побачень з сином та визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею не звертався. Виходячи з цього, орган опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] . Оскільки відповідач не піклується про свого сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та лікування дитині, не показує власного позитивного прикладу дитині, не створив належних житлово-побутових умов для проживання дитини, виховання, з метою захисту його інтересів позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] . Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подав. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали,в поясненнях послалися на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Позивач також вказала, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків та використовує своє батьківство для маніпуляцій. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації Київської області вважає заяву обґрунтованою, підтримав інформацію, надану у висновку від № 59/06/27-292 від 22 січня 2019 року, та вказав, що під час обстежень житлово-побутових умов, здійснюваних комісією Миронівської міської ради, відповідач за місцем проживання дитини відсутній, Свідок [PERSON] вказала, що сторони проживали з нею по сусідству по [ADDRESS] . Відповідач сторонився дитини з моменту її народження, участі у її вихованні не брав, зловживав спиртними напоями, затримувався на роботі. Приблизно з 2016 року позивач з дітьми переїхала проживати до іншої квартири, а відповідач зник у невідомому напрямку. На той момент свідок працювала у Миронівській міській раді та, в силу її професійних обов`язків, їй було відомо, що з 2016 року відповідач не цікавився сином та не брав участі у його вихованні та утриманні. Суд, заслухавши позивача та його представника, представника третьої особи, свідка, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За змістом статтей 51, 52 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На підставі статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 150 Сімейного кодексу України, визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Вказаною нормою передбачено, що батьки повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати своїх дітей. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 1 статті 152 Сімейного кодексу України, право дітей на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, яка встановлена законом. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Правовою санкцією, яка може вважатися юридичною відповідальністю, є, в тому числі, позбавлення батьківських прав. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, підставами до позбавлення батьків батьківських прав судом є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області. Малолітній [PERSON] зареєстрований за місцем реєстрації матері по [ADDRESS] , фактично проживає у квартирі номер [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] Мати одноособово займається вихованням та доглядом сина, піклується про стан його здоров`я та створює належні умови для його проживання, виховання та розвитку. Комісією служби у справах дітей та сім`ї Миронівської райдержадміністрації Київської області проводилися обстеження житлово-побутових умов, у яких проживає малолітній [PERSON] Відповідно до комісією актів дитина забезпечена всім необхідним для життя та розвитку, вихованням займається мама. Батько малолітнього [PERSON] за місцем проживання дитини відсутній, дитину не відвідує, участі у його вихованні не бере. У квартирі відсутні ознаки його проживання, зокрема, відсутні його речі та предмети домашнього вжитку. Відповідно до довідки Комунального закладу «Миронівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», малолітній [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в закладі з 04 січня 2015 року, під час профілактичних оглядів з приводу огляду дитини, розвитку дитини, на профілактичні щеплення, на прийомі з дитиною та під час лікарняного огляду з приводу захворювання дитини в дитячій консультації та вдома з дитиною присутня лише мама. Даними довідки Дошкільного навчального закладу «Цукринка» підтверджено той факт, що [PERSON] рахується в списковому складі дошкільного навчального закладу «Цукринка» міста Миронівка з 01 вересня 2017 року по даний час. До навчального закладу дитину приводять мама та бабуся, а також відвідують батьківські збори, свята за участю дитини та беруть участь у заходах, організованих батьками. Батько [PERSON] до дошкільного закладу дитину не приводив і не забирав, життям дитини у ДНЗ не цікавився. Вказане підтверджується даними довідок про реєстрацію місця проживання особи № 02-50/2199 та № 02-50/2200 від 16 липня 2018 року, виданими виконавчим комітетом Миронівської міської ради Київської області, довідки про склад сім`ї № 02-50/2198 від 16 липня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Миронівської міської ради, актів обстеження житлово-побутових умов № 02-50/2038 від 03 липня 2018 року та № 02-50/2717 від 30 серпня 2018 року, довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах №11526 від 07 вересня 2018, виданої Миронівським РВДВС ГТУЮ у Київській області, довідки № 305 від 24 липня 2018 року, виданої Комунальним закладом «Миронівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», довідки № 41 від 09 серпня 2018 року Дошкільного навчального закладу «Цукринка», висновку № 59/06/27-292 від 22 січня 2019 року, виданого органом опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації Київської області. Відповідно до положень статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які не бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У висновку органу опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації Київської області № 59/06/27-292 від 22 січня 2019 року вказаний орган вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Органом опіки та піклування встановлено, що [PERSON] фактично проживає по [ADDRESS] , з 25 листопада 2016 року по даний час перебуває на обліку Миронівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області. З січня 2017 року не проживає зі своїм малолітнім сином, не цікавиться його життям, здоров`ям, не бере участь у його вихованні та догляді, не утримує матеріально, з приводу вирішення питання призначення регламенту побачень з сином та визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею не звертався. Висновок мотивований тим, що відповідач безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків, не створив належних умов для проживання та виховання дитини та не має наміру створювати. Висновок є достатньо обґрунтованим. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що відповідач не виконує батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини та її утриманню, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми обов`язками. Будучи зобов`язаним створити умови для проживання, виховання та розвитку, відповідач самоусунувся від піклування та виховання сина [PERSON] , постійного спілкування з ним. Оскільки відповідач не піклується про свого сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та лікування дитині, не показує власного позитивного прикладу дитині, не створив належних житлово-побутових умов для проживання дитини, виховання, з метою захисту його інтересів позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] . Така поведінка батька є винною по відношенню до сина [PERSON] . Ухилення від виконання батьківських обов`язків є навмисним. Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав має стати засобом захисту прав дитини та заходом впливу на батька, який неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої сина [PERSON] , [INFO] , не забезпечує малолітнього сина мінімально необхідними благами, що потрібні для його життя та виховання, і єдиним способом захисту прав та інтересів дитини є позбавлення його батьків батьківських прав щодо нього. Вказаний захід є крайнім, проте єдиним для захисту прав малолітньої дитини з урахуванням ставлення до неї батька. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 19, 150, 152, 155, 164, 166, 180, Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved