Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є дочкою відповідача. Позивач проживала разом з матірю та знаходилася на її утриманні. На теперішній час [PERSON] є студенткою першого курсу інституту педагогіки та психології Державного закладу «Луганський національний університет імені [PERSON]». Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, не надає. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що її щомісячна стипендія з лютого 2017 року складає 1100 грн., при цьому вона несе витрати на оплату за проживання [PERSON] в кімнаті за адресою: м. Старобільськ Луганської області, вул. Молодіжна, 56, в розмірі 850 грн. щомісячно, а також змушена самостійно придбавати всю навчальну літературу кожного семестра на суму близько 400 грн. з дошкільної педагогіки, корекційної освіти, української дитячої літератури, тощо, адже ВНЗ є евакуйованим з міста Луганська і жодних підручників або бібліотеки у ВНЗ немає. Також кожного тижня вона несе витрати на проїзд до м. Старобільська з м. Сєвєродонецька в розмірі 63,61 грн. за кожну поїздку в одну сторону. В судове засідання відповідач не зявився, проте надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та вважав справедливим стягувати з нього аліменти в розмірі не більше 400 грн. на місяць на утримання доньки, яка продовжує навчання. Додатково вказав, що його щомісячний дохід за місцем роботи складає близько 6000 грн. та за місцем проходження військової служби його дохід складає близько 7800 грн. Також відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову. В судовому засіданні третя особа підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Додатково пояснила, що вона має ще одну неповнолітню дитину від іншого чоловіка, часто перебуває на лікарняних. Вона працює в Лисичанському педагогічному коледжі на посаді викладача, отримує щомісячну заробітну плату близько 4500-5000 грн. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про одруження серії І-ЕД № 015512, виданого 02 серпня 1997 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, [PERSON] та [PERSON] одружились 02 серпня 1997 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 518. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 090046, виданого 06 жовтня 1998 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] народилася 01 жовтня 1998 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 657. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕД № 117895, виданого повторно 06 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 23 листопада 2004 року розірвали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 546. Прізвище дружини після розірвання шлюбу [PERSON]. Згідно із довідкою № 313, виданою Державним закладом «Луганський національний університет імені [PERSON]» від 28 вересня 2016 року, [PERSON] є студенткою першого курсу інституту педагогіки та психології Державного закладу «Луганський національний університет імені [PERSON]» за спеціальністю 2Дошкільна освіта. Корекційна освіта (логопедія)», закінчення навчання за навчальним планом «Бакалавр» 30 червня 2020 року. Форма навчання денна. Згідно із довідкою № 427, виданою Державним закладом «Луганський національний університет імені [PERSON]» від 26 вересня 2016 року, середня заробітна плата (стипендія) [PERSON] за вересень 2016 року склала 907,50 грн. Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 025112, виданого 03 червня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 03 червня 2006 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 226. Прізвище дружини після одруження [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 064775, виданого 18 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився 08 грудня 2006 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 996. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 січня 2009 року, стягнуто з [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS], аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку щомісячно від дня подання позовної заяви 18 червня 2008 року, до досягнення дитиною повноліття 08 грудня 2024 року та аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/12 частки від всіх видів заробітку щомісячно від дня подання позовної заяви 18 червня 2008 року, до досягнення дитиною трирічного віку 08 грудня 2009 року. Згідно із копією довідки № 140, наданою Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Лисичанська» від 14.11.2016 року, [PERSON], [INFO], полягає на «Д» обліку у терапевта з діагнозом: ішемічна хвороба серця. Згідно із копією виписки № 277 з постанови лікарсько-консультативної комісії, наданої Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Лисичанська» від 14.11.2016 року, [PERSON], [INFO], за станом здоровя потребує постійного стороннього догляду й не спроможна до самообслуговування з 14.11. 2016 року. Має діагноз: гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню. Згідно із копією довідки № 107, наданою Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 10.01.2017 року, [PERSON], [INFO], отримує пенсію за віком за Списком № 1 (при повному пільговому стажі), яка за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року склала 15693,28 грн. Згідно із листом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» № 231ЛБ-92 від 25.01.2017 року, [PERSON] був звільнений від роботи з 09.11.2016 року із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на час проходження військової служби за контрактом в особливий період на підставі наказу № 0211-КД від 09.11.2016 року. Згідно із довідкою № 30464, виданою Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» від 24.01.2017 року, [PERSON] працює у Приватному акціонерному товаристві «Сєвєродонецьке обєднання Азот» на посаді вантажника та його заробітна плата за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року склала 78047,01 грн. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Суд вважає, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, адже вона продовжує навчання у вищому навчальному закладі в м. Старобільську та у звязку із цим не працює і несе додаткові витрати на навчання, а саме: - витрати на проживання в кімнаті за адресою: м. Старобільськ Луганської області, вул. Молодіжна, 56, в розмірі 850 грн. щомісячно, що підтверджується оригіналом розписки [PERSON] та поясненнями позивача; - витрати на придбання навчальної літератури кожного семестру на суму 400 грн., що підтверджується оглянутими в судовому засіданні підручниками, придбаними позивачем, а також тим, що ВНЗ, в якому навчається позивач, є евакуйованим з міста Луганська і жодних підручників або бібліотеки у ВНЗ немає; - витрати на щотижневий проїзд позивача до м. Старобільська з м. Сєвєродонецька і в зворотному напрямку, що підтверджується оригіналами відповідних квитанцій про купівлю автобусних квитків, які долучені до матеріалів справи. Також суд враховує, що [PERSON] відповідно до довідки від 28.02.2017 № 130 з лютого 2017 року отримує щомісячну стипендію в розмірі 1100 грн., що є значно нижчим за мінімальну заробітну плату в Україні в розмірі 3200 грн., тобто що є значно нижчим за той розмір мінімального доходу, який позивач могла б отримувати в разі припинення навчання та працевлаштування на повний робочий день за будь-яким видом діяльності. При цьому суд вважає за необхідне виходити саме з розміру мінімальної заробітної плати під час визначення потреби позивача в утриманні від своїх батьків, адже по-перше під час навчання за денною формою у вищому навчальному закладі особа втрачає можливість працевлаштування на умовах повного робочого дня, а по-друге розмір мінімального прожиткового мінімуму не враховує додаткових витрат особи на придбання підручників в разі навчання у ВНЗ, який внаслідок бойових дій не має своєї бібліотеки, та не враховує додаткових витрат особи на оплату житла у місці навчання в разі відсутності у ВНЗ можливості забезпечити своїх студентів гуртожитком. Суд також враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу своїй повнолітній дитині, адже розмір його щомісячного доходу згідно із його власними письмовими поясненнями складає близько 6000 грн. за місцем роботи та близько 7800 грн. за місцем проходження військової служби, тобто всього 13800 грн. щомісячного доходу. При цьому відповідач виконує обовязок по утриманню іншої неповнолітньої дитини [INFO], а також має мати непрацездатного віку, яка має діагноз післяінфарктний атеросклероз і згідно медичних документів потребує стороннього догляду. Посилання відповідача на те, що його працездатна дружина також знаходиться на його утриманні і не має постійного доходу, необґрунтовані жодними доказами. Додатково суд враховує, що позивач має право на отримання аліментів у зв'язку з навчанням і до досягнення нею 23 років, проте цей обов'язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом з пояснень третьої особи встановлено, що вона отримує щомісячний дохід в розмірі 4500-5000 грн., має працездатного чоловіка і одну неповнолітню дитину. Тобто, третя особа (мати позивача) також може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а дитина потребує такої допомоги у звязку із навчанням, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, у звязку із чим з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд виходить з того, що такі аліменти мають виплачуватися відповідачем саме у розмірі 1/14 частки від всіх видів доходу відповідача щомісячно за виключенням канікул у зимовий та літній періоди. Вказаний розмір аліментів є справедливим з огляду на те, що витрати у звязку із навчанням в період канікул у позивача відсутні та з огляду на встановлені судом обставини справи (дохід відповідача згідно із його поясненнями складає близько 13800 грн. щомісяця, тобто 1/14 від цієї суми складе близько 1000 грн. щомісячно, в той час як мати позивача також має змогу надавати утримання позивачу в аналогічному розмірі, що у підсумку буде співрозмірним із розміром мінімальної заробітної плати (1100 грн. стипендія + 1000 грн. від батька + 1000 грн. від матері = 3100 грн.), а також буде співрозмірним із додатковими витратами на навчання та проживання, які несе позивач під час навчання у м. Старобільську Луганської області). Аналогічна судова практика в частині стягнення цього виду аліментів в період канікул визнана правильною в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2897ск16. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 165 грн. 36 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та виходячи із ставки судового збору, яка була чинною станом на час звернення позивача до суду (551 грн. 20 коп. х 0,3 від розміру задоволених вимог). У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial