Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з [PERSON] вона вступила в зареєстрований шлюб 21 листопада 2008 року. Шлюб було зареєстровано у відділі рацсу Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис за №1759. Від шлюбу 25 червня 2010 року в них народилась дочка [PERSON], а 05 березня 2014 року - син [PERSON]. Фактично з перших років сумісного проживання відповідач не проявляв відповідальності до обовязків в сімї, не працював, не утримував дітей. Свою безвідповідальність він виправдовував своїм станом здоровя, неможливістю працевлаштуватись. Позивач любила [PERSON], довіряла йому, не влаштовувала сварок з приводу його поведінки. Однак, з роками поведінка відповідача в сімї все більш погіршувалась. Він безпідставно звинувачував її у зраді, влаштовував сварки в присутності дітей, ображав її нецензурними словами. Відповідач періодично зловживав спиртними напоями, не виключає, що знову став вживати наркотичні засоби, що робив до їх одруження. Його поведінка стала неадекватною. Він постійно переглядає порнографічні фільми та має залежність від компютерних ігор. Як наслідок перегляду цих фільмів він звинувачує позивача в непристойній поведінці щодо інших чоловіків, що чує їх донька. Ці домисли ображають позивача та налаштовують в певній мірі доньку проти неї. Бажаючи зберегти сімю та батька для дітей, позивач завжди дітям говорила та показувала своєю поведінкою, що тато в них хороший і любить їх. Вона хотіла зберегти любов дітей до батька, щоб вони були щасливими в сімї. Відповідач це добре знає. Разом з тим, він обзиває позивача при дітях, говорить, що забере їх від неї, неодноразово агресивно поводився щодо доньки, бив її лопаткою для взуття. При цьому, заставляв дитину цю лопатку приносити. В такі моменти він був настільки агресивним, що позивач практично не могла захистити дитину. Вона дуже переживала за своїх дітей, боїться їх давати відповідачу, бо він не тільки не дбає про них, а негативно впливає на них, їх здоровя та психіку. Відповідач зовсім не допомагає дітям, не дає ніяких коштів на придбання одягу, взуття, продуктів харчування, ліків, не кажучи вже про розвиток дітей фізично та розумово. [PERSON] є дуже жадібним. Він викрав у позивача гроші в сумі 25 000 гривень, які вона збирала на дітей - підготовку до школи, садочка і на майбутні потреби. В 2015 році відповідач вигнав позивача з дому. Потім просив примиритись, вона повернулась, проте він не змінився. На початку травня 2016 року позивач залишила відповідача і пішла проживати до своїх батьків. Діти проживають з нею, хоча зареєстровані в квартирі відповідача. Просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обємі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд, зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом при розгляді справи встановлено, що 21 листопада 2008 року між сторонами було укладено шлюб (а.с. 5). Сімейне життя подружжя не склалося, сторони фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільного господарства, сімя існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сімя існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved