Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що 10.06.1997р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від подружнього проживання у них народилася донька [PERSON], 17.12.2010 р. нар.. Спільне проживання з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, відсутності сімейного вигнища. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча вони прикладали до цього максимально зусиль, їх відносини переросли у ще більш ворожі. На даний момент у неї немає жодних почуттів до відповідача, поновлювати шлюбні стосунки з ним не планує, а тому вважає, що примирення між ними неможливе. Просить шлюб розірвати. Враховуючи ту обставину, що відповідач ніде офіційно не працює, коштів на утримання дитини не надає, просить стягувати з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, у заяві про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності вказав, що проти позову заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. В ч. 1 ст. 184 СК України вказано, що якщо платник аліментів має нерегулярний,\~ мінливий\~ дохід, частину\~ доходу\~ одержує\~ в\~ натурі,\~ а\~ також\~ за наявності інших обставин,\~ що мають істотне значення,\~ суд за заявою платника\~ або одержувача\~ може\~ визначити\~ розмір\~ аліментів\~ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сімї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки, а шлюб існує формально, тому його слід розірвати. \~ \~ \~ \~Також, зважаючи на обовязок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, враховуючи обставини справи, особу відповідача та відсутність обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved