Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.10.2012 року померла її бабка [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою смт.Королево, вул.Дубовинська, 53. За життя померла залишила заповіт від 16.08.2012 року, яким все своє майно заповіла позивачці. Після звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, отримала відмову із-за відсутності правовстановлюючих документів та пропуску строку для прийняття спадщини. Вказує, що житловий будинок рахується за нею. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно після смерті бабусі [PERSON], яка померла 14.10.2012 року, а саме на житловий будинок в смт.Королево по вул.Дубовинська, 53. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити, щодо винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, через ЗМІ, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явилися і від них не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та вимоги позову підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй заяві. В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. 20.06.1996 року в с.Королево Виноградівського району помер дідусь позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №002485 від 28.05.1997 року. 14.10.2012 року в м.Виноградів Закарпатської області померла бабуся позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №144925 від 17.10.2012 року. За життя [PERSON] було залишено заповіт від 16.08.2012 року, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповіла внучці [PERSON] Даний заповіт є чинним та ніким в судовому порядку не оспорюється. Відповідно до виготовленого БТІ технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» №319 від 26.04.2016 року житловий будинок з надвірними будівлями в смт.Королево вул.Дубовинська, 53 будівництвом завершений, рахується за [PERSON] Як вбачається з довідки Королівської селищної ради №1243 від 18.04.2016 року, на день смерті [PERSON], яка фактично проживала в [INFO] (Кірова), 14/б, але зареєстрована [INFO], разом з нею проживала [PERSON], [INFO] син; [PERSON], [INFO], невістка; [PERSON], [INFO] внучка; [PERSON], [INFO] внук. У зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачка звернулася до нотаріуса для подачі документів на оформлення спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved