Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про виділення 1/2 частини житлового будинку в натурі. Згідно позову зазначила, що 17.03.2007 року померла її бабуся по ліні батька [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із житлового будинку та прибудинкової території площею 0,12 га, розташованого за адресою: пров. Робітничий, 5 м. Ладижин Вінницької області. Половину будинку успадкував брат батька, іншу половину успадкував її батько [PERSON]. Після смерті її дядька, його частка будинку перейшла в спадщину відповідачу по справі. Позивач зазначила, що після смерті батька в 2009 році успадкувала частку будинку яка йому належала. Посилаючись на те, що їй належить 1/2 частина будинку, просила захистити її право власності та розділити будинок в натурі, запропонувавши два варіанти поділу будинку. Згідно уточненої позовної заяви, позивач уточнила варіанти поділу будинку. Згідно першого варіанту поділу позивачем пропонується розділити будинок порівну, кожній із сторін припадатиме площа 31,65 кв.м, для чого необхідно встановити перестінок в кімнаті 1-4 таким чином, щоб вирівнялись площі. При цьому ліва частина будинку складатиметься з кімнат 1-3, частини кімнати 1-4, 1-6. Права сторона складатиметься з кімнат 1-1, 1-2, 1-5 та частина кімнати 1-4. Згідно другого варіанту поділу пропонується виділення двох окремих квартир: позивачу квартира № 1 у складі кімнат 1-1, 1-2, 1-4, 1-5; а відповідачу квартира № 2 у складі кімнат 1-3 та 1-6, при цьому позивач компенсовує відповідачу 10000 грн. за те, що площа квартири позивача перевищить на 3,05 кв.м половину ідеальної частку в будинку. Згідно позовних вимог просила за другим варіантом поділу визнати за нею право приватної власності на окрему квартиру, яка складається з кімнат 1-1, 1-2, 1-5, 1-4 загальною площею 34,7 кв.м. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Доповнивши, що у позовних вимогах зупинились саме на другому варіанті поділу, оскільки в попередньому судовому засіданні перший варіант поділу був відхилений відповідачем. При цьому зазначив, що вони не заперечують, щоб всі господарські будівлі, які побудовані із досок та розміщені на земельній ділянці забрала собі відповідач. Крім того, вказав, що компенсацію в 10000 грн. вирахував сам, виходячи із приблизної вартості будинку, його площі, та площі відхилення від ідеальної частки. В судовому засіданні відповідач та її представник позов не визнали. Відповідач [PERSON] вказала, що на даний час вона проживає в будинку в кімнатах, які відображені в технічному паспорті, 1-3, 1-4, 1-6. Вона не погоджується віддати ту кімнату, в якій проживає на даний час, зокрема кімнату 1-4. А тому не погоджується на варіанти поділу, запропоновані представником позивача. Представник відповідача також доповнила, що позов є необґрунтований з тих підстав, що всі розрахунки проведені позивачем особисто, вони ґрунтуються лише на припущеннях позивача та його представника, жодних доказів технічної можливості проведення розподілу будинку за запропонованими варіантами позивачем не надано, грошова компенсація також ґрунтується на припущеннях позивача, згоди від органів місцевого самоврядування на розподіл будинку та проведення відповідних перебудов не отримано, доказів щодо технічної можливості перебудови позивачем не надано. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1\~ст. 179 ЦПК України\~предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при\~\~ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 152 ЖУ УРСР, чинної на час винесення рішення, зазначено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується. Відповідно до змісту п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Передбачено, що розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий у даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Згідно п. 7 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у звязку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він провадиться за наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК). При поділі жилого будинку суд зобовязаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. Відповідно до розяснень, викладених в п.п. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Судом встановлено, що позивачу та відповідачу по справі на праві приватної власності належить по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: пров. Робітничий, 5 в м. Ладижин Вінницької області. Дана обставина визнається сторонами та підтверджується наявними в справі письмовими доказами. Згідно технічних паспортів на будинок від 02.08.2011 року, який наданий позивачем, та від 11.02.2009 року, який наданий відповідачем, видно, що житловий будинок по пров. Робітничий, 5 в м. Ладижин містить 6 кімнат (1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6). В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов саме за варіантом поділу № 2, згідно якого пропонується виділення двох окремих квартир: позивачу квартира № 1 у складі кімнат 1-1, 1-2, 1-4, 1-5; а відповідачу квартира № 2 у складі кімнат 1-3 та 1-6 з грошовою компенсацією 10000 грн. Як доказ саме такого варіанту поділу представником позивача в попередньому судовому засіданні було надано схематичне зображення будинку після поділу, яке виконано ним на основі ксерокопії плану будинку, відображеному в технічному паспорті позивача. Разом з тим, позивачем не зазначено про те, які переобладнання необхідно провести для того, щоб можливо було розділити за варіантом поділу, який запропоновано. Не надано доказів того, що переобладнання можуть бути проведені без шкоди для будинку та відповідатимуть будівельним нормам. Аналізуючи на основі плану будинку, розміщеного в наданому позивачем технічному паспорті на будинок, запропонований позивачем варіант поділу № 2, судом було встановлено, що такий варіант поділу неможливо провести без певних переобладнань будинку. Зокрема, із наданого позивачем технічного паспорту видно, що для облаштування окремих квартир в будинку необхідно: ізолювати окремі виділені квартири, між якими є двері (між кімнатами 1-3 та 1-2, а також між кімнатами 1-4 та 1-3, між кімнатами 1-6 та 1-4); утворити вхід в кімнату 1-3 із кімнати 1-6. Крім того, слід відмітити, що варіант поділу № 1, який також був запропонований позивачем, і на якому представник позивача не наполягав, також передбачає проведення певних переобладнань в будинку. Щодо того, хто повинен провести переобладнання і які саме, за чий рахунок вони мають бути проведені позивачем не вказано. Позивачем не надано доказів того, що такі переобладнання будинку будуть відповідати будівельним нормам, того що технічно можливо переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Крім того, з технічного паспорту на будинок видно, що при другому варіанті поділу в кімнатах 1-6 та 1-3 не буде пічного опалення. Чи можливо буде його облаштувати позивачем не зазначено і не доведено. Доказів того, що в будинку є газове опалення позивачем не надано. Щодо наявності будь-яких комунікацій в будинку позивачем не зазначено. Технічної можливості розподілу та виділення комунікацій в разі їх наявності, позивачем не наведено. Жодних доказів того, що такі переобладнання нестимуть за собою втручання в несучі конструкції, чи не нестимуть за собою втручання в несучі конструкції чи інженерні системи загального користування позивачем не надано. Дана ж обставина в силу положень ст. 174 ЦПК України та ст. 152 ЖУ УРСР є предметом доказування по даній справі, оскільки від цієї обставини залежить те, чи можна переобладнати будинок за запропонованим варіантом та чи потрібно одержання певних документів на таке переобладнання. Крім того, визначаючи грошову компенсацію за відхилення від розміру ідеальної частки відповідача, позивачем не наведено доказів саме такого розміру грошової компенсації частки, яка компенсується. Доказів дійсної вартості будинку на час розгляду спору позивачем не надано. Враховуючи, що відповідач не погоджується із грошовою компенсацією, позивачем не наведено розрахунків такої вартості, суд вважає, що вказана позивачем сума грошової компенсації є необґрунтованою. Також слід зазначити, що у позовних вимогах позивачем зазначено про виділення в натурі 1/2 частки в будинку, що складається з окремої квартири у складі запропонованих кімнат. Проте, вказана позивачем частка не відповідає дійсній частці будинку після утворення окремих квартир. Оскільки як у позовній заяві і запропонованому варіанті поділу № 2, так і в судовому засіданні представник позивача зазначив, що при варіанті поділу № 2 частка, що виділяється позивачу в натурі є дещо більшою за половину будинку, а відповідачу відповідно меншою, в звязку з чим і зазначено про грошову компенсацію. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом вживались заходи для розяснення прав представнику відповідача, зокрема, в судовому засіданні судом сторонам повторно було розяснено положення ст. 10, 11 ЦПК України, а також положення ч. 1 ст. 143 ЦПК України щодо порядку призначення експертизи, оскільки було встановлено, що для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у галузі будівництва. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, клопотань від сторін про призначення по справі будівельно-технічної експертизи не надходило. Тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в звязку з недоведеністю. При цьому, суд вважає за необхідне розяснити, що відповідно до змісту ч. 2 ст. 20 ЦК України, нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed