Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У позові вказувала, що 05.10.2003 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у виконавчому комітеті Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №5. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.04.2016 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу з відповідачем проживають окремо - відповідач проживає у с. Лопушна, а вона разом з дитиною проживає у смт. Берегомет і дитина знаходиться на її вихованні та утриманні. Стверджувала, що відповідач протягом більш ніж двох років не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини (окрім купівлі дитячого велосипеда). Також не займається вихованням дитини, не цікавиться життям, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття дитиною освіти, не готує дитину до самостійного життя, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Зазначала, що домовленості про утримання дитини у добровільному порядку між ними не досягнуто. Відповідач до розірвання шлюбу був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, але на даний час про його працевлаштування їй невідомо і також невідомо про розмір його доходів, оскільки він не повідомляє їй про це. Стан здоров'я дитини нормальний. Стан здоров'я відповідача нормальний. Він аліменти нікому не платить, на утриманні інших непрацездатних осіб він не має. Тому визначає розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі 2500,00 гривень. Просила стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 2500,00 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежів за один місяць. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини просила позовні вимоги задовольнити. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2003 року. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.04.2016 року по цивільній справі №713/476/16-ц (провадження №2/713/253/16) шлюб між ними розірвано, що підтверджується його копією. Вказане рішення набрало законної сили 15.04.2016 року, а тому встановлені ним обставини в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. У шлюбі, [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, серія [NUMBER] від 23.03.2004 року, виданого виконавчим комітетом Долішньошепітської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні, що підтверджується в суді належними доказами: довідками виконавчого комітету Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №4615 та №4614 від 13.07.2016 року. З пояснень позивача судом установлено, що відповідач належної допомоги на утримання дитини не надає. З даних довідки виконкому Долішньошепітської сільської ради №339/02-01 від 25.07.2016 року вбачається, що відповідач зі слів сестри проживає у співмешканки с.Долішній Шепіт. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 ч.1 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 цієї ж статті вказує, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином з наданих позивачем доказів Судом установлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги добровільно позивачу на утримання неповнолітньої дитини, офіційно не працює, є здоровим, працездатним чоловіком, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків немає, проживає у громадянському шлюбі, а тому позов є обґрунтованим, але підлягає до часткового задоволення із стягненням з відповідача аліментів у межах прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, встановленого ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» (з 1 травня - 1531,00 грн.), та з урахуванням реальної можливості сплати аліментів відповідачем, оскільки сума у 2500,00 грн. на місяць може бути значною та завідомо непосильною для нього. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного позивачем суду не надано. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial