Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі -УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області). В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона проживала разом з чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], і вела з ним спільне господарство. 10 травня 2018 року її чоловік помер, через що вона втратила основне джерело засобів до існування. З метою призначення пенсії по втраті годувальника [PERSON] звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, проте отримала відмову через відсутність документів, що підтверджують факт її перебування на утриманні у померлого чоловіка. Просила суд встановити факт її перебування на утриманні у свого чоловіка [PERSON], який помер 10.05.2018 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, в якій не заперечувала проти задоволення заяви. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення в суд із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, стало те, що заявник [PERSON] бажає отримувати пенсію по втраті годувальника, після смерті її чоловіка [PERSON]. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до пункту 2.3 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 розділу II даного Порядку, а також, серед іншого, документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1 статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД № 381663, виданого 06.05.1978 року Первомайським відділом ЗАГС Ворошиловградської області, в якому російською мовою записано, що «[PERSON] и [PERSON] 06.05.1978 г. заключили брак», про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено актовий запис за № 177. Після укладання шлюбу дружина отримала прізвище, яке російською мовою записано «Максимова». Згідно із копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 522348, виданого 07.06.2018 року Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер 10 травня 2018 року у м. Первомайськ Луганської області у віці 62 років, про що 07.06.2018 року складено актовий запис № 69. [PERSON] отримував пенсію за віком працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії (стаття 14 ч. 1 25 років), щомісячний розмір пенсії за період з грудня 2017 року по травень 2018 року становив 6284,62 грн., що підтверджується довідкою УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 09.07.2018 року № 1895. [PERSON] отримує пенсію за віком при повному стажі, щомісячний розмір пенсії за період з січня по червень 2018 року становив 1590,83 грн., що підтверджується довідкою УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 11.06.2018 року № 1642. Таким чином, розмір доходу чоловіка заявника значно перевищував розмір її щомісячного доходу. Також в судовому засіданні було встановлено, що заявник [PERSON] постійно проживала зі своїм чоловіком за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки № 12 та копією Акту про фактичне місце проживання з померлою особою на момент його смерті від 08.07.2018 року, виданих Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Леніна 52» по вулиці Леніна № 52 м. Первомайська самопроголошеної «Луганської народної республіки». Згідно з повідомленням УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 15.06.2018 року № 9899/02-21, заявнику [PERSON] було відмовлено у переході на пенсію у звязку з втратою годувальника, оскільки у заявника на підставі наданих нею документів відсутнє право на одержання вказаної пенсії і не підтверджений факт спільного проживання з померлим чоловіком і факт перебування на його утриманні. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що в суді було підтверджено належними та достатніми доказами, що заявник [PERSON] до дня смерті її чоловіка [PERSON] постійно проживала з ним, вела спільне сумісне господарство, перебувала на його утриманні, а грошова допомога з боку останнього була для неї основним і постійним джерелом засобів для існування. Зазначені обставини були підтверджені письмовими доказами. З огляду на зазначене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати по цій справі не відшкодовуються учасникам справи, оскільки іншого не встановлено законом.

Outcome: approved