Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою в якій просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що [INFO] померла [PERSON] (мати її чоловіка), після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно - 2/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не складала а спадкоємцями першої черги стали сини померлої: [PERSON] (її чоловік) та [PERSON], які на час відкриття спадщини вже мали у власності по 1/6 частині вказаного будинку, господарських будівель та споруд (кожен окремо). [PERSON] як спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав постійно зі спадкодавцем. З метою оформлення права на спадщину він звернувся до Шостої Дніпропетровської нотаріальної контори, але не встиг належним чином оформити право власності на 1/3 частини будинку, господарських будівель та споруд оскільки помер. Вона та [PERSON] перебували у шлюбі з 15 жовтня 1977 року. Спільних дітей у них та [PERSON] не було. З 12 червня 1984 року вона має місце проживання та реєстрації [ADDRESS], та на момент смерті чоловіка проживала з ним за вказаною адресою, а тому в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК вважається такою, що прийняла спадщину. Таким чином, право на прийняття належної [PERSON] частки спадщини (1/3 частини будинку, господарських будівель та споруд, що належала матері померлого) переходить до неї, також як і 1/6 частина вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд також переходить в порядку спадкування за законом, як спадкоємцю першої черги, що разом складає 1/2 частку спірного будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за вищевказаною адресою. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на ? частку житлового будинку [ADDRESS], вона звернулася до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою, але держаним нотаріусом їй було відновлено у вчиненні нотаріальної - у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності у неї правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння. Згідно технічного паспорту, спірний будинок був збудований в 1962 році. З моменту побудови житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і до самої смерті [PERSON] проживав в ньому, ніколи не мав наміру його відчужувати, ніяких претензій з боку інших осіб, стосовно побудованого майна, до останнього ніколи не надходило. Отже, на момент відкриття спадщини, її чоловік [PERSON] був власником 1/2 (1/6 + 1/3) частини будинку, господарських будівель та споруд, а з урахуванням того, що спадкоємцем першої черги є вона, тому право власності на вищевказану частку в порядку спадкування за законом слід визнати саме за нею. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила пред'явлений позов задовольнити у повному обсязі, в обґрунтування вимог посилалася на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях та зауважуючи на відсутності правових підстав для визнання за позивачкою права власності на ? частку спірного домоволодіння. Третя особа та його представник проти позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити в повному обсязі посилаючись на викладені у письмових запереченнях обставини. Представник Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, сповістив про можливість розгляду і вирішення справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, спірне домоволодіння [ADDRESS] було побудовано в 1962 році, та складається з житлового будинку, сараю, убиральні, душової, гаражу, літньої кухні та споруд, що підтверджується технічними паспортами складеним КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради станом на 02 жовтня 1985 року та станом на 29 лютого 2008 року. Право власності на вищевказане домоволодіння зареєстровано за [PERSON] - 2/3 частки, [PERSON] - 1/6 частка, [PERSON] - 1/6 частка, що підтверджується відомостями наданими у судове засідання Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за вих. № 6899 від 25.06.2014 року. [INFO] [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина на належні їй 2/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після її смерті стали сини [PERSON] та [PERSON], які звернулися до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою № 1327 про прийняття спадщини та яким у липні 2008 року державним нотаріусом були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані 2/3 частки, а саме по 1/3 частині кожному з них, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 730/08 наданої на адресу суду Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. [PERSON] помер [INFO], та єдиною спадкоємицею після його смерті залишилася його дружина [PERSON] із якою він перебував у шлюбі з 15 жовтня 1977 року, та із якою з червня 1984 року проживав за адресою спірного домоволодіння. За життя [PERSON] не встиг зареєструвати своє право власності на вищевказану 1/3 частину спірного домоволодіння, яку успадкував після смерті своєї матері [PERSON] Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] не складали заповітів, а позивач у справі є в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В судовому засіданні, з досліджуваної спадкової справи після смерті [PERSON], встановлено, що чоловік позивачки у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини після смерті матері та йому було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спірного домоволодіння, однак за життя вказане право власності він не встиг зареєструвати в органах ДМБТІ, оскільки у квітні 2011 року помер. Позивачка звернулася у встановленому законом порядку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, як спадкоємиця першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів щодо спірного майна. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки вона є спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка на зареєстровану за ним 1/6 частку спірного домоволодіння, а також на 1/3 частку спірного домоволодіння на яке 17 липня 2008 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 5-1580, але відповідно до якого, за [PERSON], право власності не було зареєстровано у КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями представників сторін, а також наданими суду письмовими доказами, у зв'язку з чим, суд вважає правомірною та обґрунтованою вимогу [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частку житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS], в цілому, після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved