Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] з 1992 року до відкриття спадщини, тобто смерті останнього - [INFO]. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки площею 0,43 га, розташовані по [ADDRESS]. За життя [PERSON] на зазначене майно заповіту не склав, вона являється єдиним спадкоємцем за законом після його смерті, інших спадкоємців немає. Однак, звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, 16 червня 2017 року державним нотаріусом Новомосковської районної нотаріальної контори Крутько Л.П. заявникові було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне [PERSON] З наданих нотаріусу документів не вбачався факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. Між тим, заявник зазначає, що з [PERSON] вони проживали разом з 1992 року однією сім'єю по день його смерті - [INFO], вели спільне господарство, бюджет, піклувалися один про одного. Заявник купувала необхідні ліки, коли [PERSON] хворів доглядала його, а коли він помер, поховала його і оплатила усі ритуальні послуги. [PERSON] вважає себе спадкоємцем четвертої черги за законом після померлого [PERSON], тому звернулася до суду з зазначеною заявою, просить встановити факт проживання однією сім'єю разом зі спадкодавцем понад п'ять років до часу відкриття спадщини. Ухвалою суду від 30 жовтня 2017 року відкрите провадження у справі. У відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, справа розглянута за правилами загального позовного провадження, з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву про встановлення факту підтримав. Представник заінтересованої особи Василівської сільської ради в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи. Представник заінтересованої особи Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надана копія рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2004 року, у відповідності до якого судом визнано право власності на земельну ділянку площею 0,43 га і будинок з надвірними побудовами по [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.18). Права власності останнього на зазначений житловий будинок також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.12.2014 року (а.с.14). [PERSON] помер [INFO] в с. Всесвятське Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з земельної ділянки площею 4,9500 га кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, належної померлому [PERSON] (а.с.39). Однак, в судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] на інше спадкове майно є [PERSON], про що свідчить заява останньої про прийняття спадщини, яка також міститься в матеріалах спадкової справи (а.с.31). 16 червня 2017 державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, належне [PERSON], померлому [INFO], оскільки нею не були представлені до нотаріальної контори документи, що стверджують факт родинних відносин між нею та [PERSON] (а.с. 20). Інших спадкоємців за законом померлого [PERSON] судом не встановлено. Між тим, в матеріалах справи міститься акт, складений депутатом Василівської сільської ради Карпенко Н.М., в присутності сусідів, у відповідності до якого [PERSON], [INFO], проживала з [PERSON], померлим [INFO], без реєстрації з 1992 року по [INFO], що складає більше п'яти років до відкриття спадщини (а.с.15). Також належним та допустимим доказом суд приймає довідку № 472 від 29.05.2017 року, видану виконкомом Василівської сільської ради, у відповідності до якої [PERSON] проживав в [ADDRESS] по день смерті [INFO] разом з [PERSON] без реєстрації з 1992 року по день смерті (а.с.37). Постанова Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надає роз'яснення, що при вирішені спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України, про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільними побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також, інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, та мали взаємні права та обов'язки. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, на виконання вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], як спадкоємець за законом, а інших спадкоємців за законом судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved