Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Бериславського районного суду Херсонської області із позовом до Козацької селищної ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина в тому числі у вигляді 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому законодавством порядку та строк. За заявою позивача була заведена спадкова справа. Згідно листа нотаріуса, свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] неможливо видати, у зв`язку з тим, що документи, які посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, а саме свідоцтво про право власності на будівлю від 15.11.1963 року, що видане Козацькою селищною радою на підставі рішення від 18 березня 1961 року та договір дарування, посвідчений Козацькою селищною радою 06 грудня 1963 року за реєстровим №97 втрачено. Тому нотаріусом запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на вказану частку житлового будинку. Просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , у порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28.12.2019 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання. Позивач та її представник адвокат Ташкова А.О. в підготовче засідання не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача Козацької селищної ради Бериславського району Херсонської області в підготовче засідання не прибув, надав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у відсутність їх представника. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За нормою ч.1ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.11.1963 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на будівництво розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказане свідоцтво видано на підставі договору дарування від 06.08.1959 року, посвідченого нотаріусом м. Берислава (а.с. 15). Домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано на праві приватної власності за 1/3 частки житлового будинку - [PERSON] на підставі договору дарування від 06.08.1959 року, посвідченого нотаріусом м. Берислава, записано в реєстрову кадастрову книгу під №243, інвентарна справа №244; 1/6 частки житлового будинку - [PERSON] , на підставі договору купівлі від 06.12.1963 року, посвідченого Козацькою селищною радою, записано в реєстрову кадастрову книгу під №243, інвентарна справа №244 (а.с. 15 об.). По рішенню виконкому Козацької селищної ради від 27.03.1969 року, будинок в [ADDRESS] (а.с. 15 об.). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №37, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до заповіту, який посвідчений секретарем Козацької селищної ради 26.12.2000 року, зареєстрований в реєстрі за №277, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому частку житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] залишив [PERSON] (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON] у віці 77 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №55, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13). Згідно повідомлення виданого виконкомом Козацької селищної ради вбачається, що у архіві виконкому селищної ради договір дарування від 06.12.1963 року частини будинку [PERSON] [PERSON] не зберігся (а.с. 16). Довідкою КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» від 11.11.2019 року за №087473, підтверджується, що спадкодавцю належить 1/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно листа нотаріуса В.о. завідуючого Бериславської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Херсонській області К.В. Гладушко від 06.12.2019 року №1169/02-14 заведена спадкова справа № 157/2005 до майна померлого [INFO] [PERSON] , який на момент смерті проживав в [ADDRESS] , за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину ще не видавались (а.с. 8). Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З листа нотаріуса вбачається, що майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить : 1 /6 частка [PERSON] , померлому [INFO] , 1/6 частка [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої за законом був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Відповідно листа нотаріуса, свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] неможливо видати, у зв`язку з тим, що спадкоємець не надав нотаріусу документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, повідомивши, про те, що такі документи втрачені та рекомендовано звернутися до суду. З приводу втрати свідоцтва про право власності на будівлю від 15 листопада 1963 року, що видане Козацькою селищної радою на підставі рішення від 18 березня 1961 року та договору дарування, посвідченого Козацькою селищною радою 06 грудня 1963 року за реєстровим №97, розміщено оголошення в газеті «Маяк». Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не видавалось, а іншого способу захисту свої прав окрім звернення з позовом до суду у позивача немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України). Згідно з Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З вищенаведеного випливає, що іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved