Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Топільненської сільської ради Рожищенського району про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] . На випадок своєї смерті 07.05.2004 року [PERSON] склала заповіт, яким житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Позивач у визначений законом строк спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно - житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] на ім`я спадкодавця, тому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, суду подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Представник Топільненської сільської ради Рожищенського району в підготовче засідання не з`явився, суду подана заява про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам цивільного законодавства, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст.1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст.1233 ЦК України заповіт є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно вимог ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначений житловий будинок. 07.05.2004 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок в [ADDRESS] , земельну ділянку, земельний і майновий паї, ощадні книжки заповіла своїй онуці [PERSON] (а.с.7). Спадкоємець [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON] (а.с.9-10). Після одруження позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.11). Позивач [PERSON] спадщину після смерті баби [PERSON] прийняла шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та частково її оформила. Інших спадкоємців немає, пережилого подружжя немає, спадкоємців згідно ст.1241 ЦК України немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи №204 від 02.07.2007 року (а.с.13, 24-34 ). Таким чином, [PERSON] набула право на спадщину, зокрема, на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно - житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2019 року №486/02-31 (а.с.14). На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 768,40 грн. слід повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 384,20 грн., а 384,20 грн. залишити за позивачем згідно її клопотання.

Outcome: approved