Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за розпискою. Свій позов обґрунтовує тим, що 11.06.2017 року [PERSON] взяла у неї 1300 доларів США, 14.06.2017 року - 1200 доларів США та 23.06.2017 року - ще 200 доларів США, які зобов`язалася повернути. На підтвердження передачі вказаних коштів, остання власноручно написала відповідну розписку, однак станом на день звернення до суду, остання кошти не повернула. Вказує, що 07.12.2020 року вона звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення і 24.12.2020 року були внесені відомості до ЄДРДР за №12020030010003395. Покликаючись на викладені обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти в розмірі 2700 доларів США, що станом на 01.02.2021 року у гривневому еквіваленті становить 75957,48 грн., проценти в розмірі 355,31 грн., 711,71 грн. - 3% річних, а також 908,00 грн. сплаченого судового збору та 12500 грн. витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином та неодноразово була повідомлена про час та місце слухання справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не подала. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом з`ясовано, що 11.06.2017 року [PERSON] отримала від [PERSON] 1300 доларів США, 14.06.2017 року - 1200 доларів США та 23.06.2017 року - ще 200 доларів США, які зобов`язалася повернути (а.с. 5). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Правова позиція з цього приводу викладена у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 грудня 2017 року справа № 309/3458/14-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. На підставі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частинами першої і третьою статті 530 ЦК України передбачено, що у разі встановлення у зобов`язанні строку (терміну) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У випадку не встановлення строку (терміну) виконання боржником обов`язку, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що до дня звернення позивача в суд відповідач не повернула позивачу всю суму боргу, обумовлену договором, чим порушила вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України та зобов`язання по вищевказаному договору. Відповідно до норм передбачених ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Так, частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 2700 доларів США, що на день розгляду справи складає 74628 грн. (згідно курсу НБУ - 27,64 грн.), а також 711,71 грн. - 3% річних. Водночас, на думку суду, не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення відсотків за користування коштами, оскільки така умова не була передбачена борговою розпискою. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги На підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надані ордер від 12 грудня 2020 року та договір про надання правничої (правової) допомоги у кримінальному провадженні. При цьому, позивачем та її представником не представлено суду акту виконаних робіт та належних доказів їх оплати, а тому в цій частині позову також слід відмовити. Крім цього, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial