Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 13 жовтня 2014 року [PERSON] позичив у неї кошти в сумі 14 500 (чотирнадцять тисяч пятсот) євро 00 центів. На підтвердження вказаної позики відповідачем складена та особисто підписана розписка від 13 жовтня 2014 року. Згідно розписки [PERSON] повинен був повернути кошти до 31 грудня 2014 року. Однак, на даний час позиченої суми не повернув і зробити це в добровільному порядку відмовився. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А відтак, розмір трьох відсотків річних за весь час прострочення становить 1199,00 Євро, що підтверджується наступним розрахунком : період прострочки 01.01.2015 року по 03.10.2017 рік становить -1006 днів. 14500 Євро х 3% /365 днів х 1006 днів = 1199,00 Євро 14.10.2014 року між нею та [PERSON], був укладений договір поруки, відповідно до якого, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання частини зобовязань [PERSON] перед Кредитором за Договором позики від 13.10.2014 року оформленого у формі розписки [PERSON] від 13.10.2014 року, укладеним між Кредитором та Боржником, а саме в частині виконання зобовязання Боржником в розмірі (сумі) 100 Євро 00 центів. Згідно п. 2.1 вищевказаного Договору поруки, у разі порушення Боржником обов'язків за Договором позики Поручитель відповідає перед Кредитором у розмірі (сумі) 100 Євро 00 центів заборгованості. А відтак, [PERSON] відповідає солідарно із [PERSON] за виконання зобовязань по розписці в межах суми заборгованості в розмірі 100 Євро 00 центів. Просить суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) в її користь заборгованість за договором позики в розмірі 14 400 євро 00 центів та 1199 євро 00 центів - три відсотки річних, в гривневому еквіваленті на день повернення коштів та стягнути солідарно із [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та [PERSON] в її користь заборгованість в розмірі 100 євро 00 центів в гривневому еквіваленті на день повернення коштів. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце слухання справи були повідомлені за місцем реєстрації відповідно до положень ст.128 ЦПК України. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується розпискою від 13.10.2014 року, відповідач [PERSON] 13 жовтня 2014 року отримав від позивача [PERSON] у власність грошові кошти в розмірі 14500 євро і зобовязувався повернути зазначену суму з відсотками до 31 грудня 2014 року. (а.с.39). Як встановлено, текст боргової розписки містить безумовне та однозначне зобов'язання стосовно певної грошової суми на користь позивача від імені відповідача. Аналіз змісту розписки дає підстави стверджувати, що сторона відповідача визнала наявність боргу в певному розмірі станом на визначену дату, що свідчить про природу правових відносин між сторонами спору. Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України №6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року, №6-1662цс17 від 18 жовтня 2017 року, №6-996-цс17 від 13 грудня 2017 року, а також в постанові Верховного Суду від 23 січня 2108 року № 61-880 св 17. Як встановлено, оригінал боргової розписки, приєднаний позивачем до позовної заяви, наданий суду саме цією стороною, долучений до матеріалів справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Ту обставину, що розписка знаходилась у позивача і ним подана в суд вважає доказом боргових зобовязань відповідачів перед позивачем з урахуванням вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України, ст. 545, ст.1046 ЦК України. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд враховується те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, його змісту, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] частину суми боргу в розмірі 14 400 євро, що еквівалентно 513 564,89 грн. за договором позики суд визнає обґрунтованими, і позов в цій частині підлягає до задоволення. Щодо вимог позову про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено, слідує із змісту оригіналу розписки від 13 жовтня 2014 року, [PERSON] зобовязувався повернути суму боргу з відсотками до 31 грудня 2014 року. (а.с.39). Таким чином, розмір трьох відсотків річних за весь час прострочення становить 1199 Євро, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON], що підтверджується наступним розрахунком, поданим стороною позивача: 14500 Євро х 3% /365 днів х 1006 днів = 1199,00 Євро. Щодо вимог позову про солідарне стягнення з відповідачів 100 Євро, судом встановлено наступне. 14.10.2014 року [PERSON] поручитель, з одного боку, та [PERSON] кредитор з другого боку, уклали Договір поруки, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання частини зобовязань [PERSON] боржником, перед кредитором за договором позики від 13.10.2014 року, оформленим у формі розписки [PERSON] від 13.10.2014 року укладений між кредитором та боржником, а саме в частині виконання боржником зобовязання в розмірі 100 Євро. Згідно п. 2.1 вищевказаного Договору поруки, у разі порушення Боржником обов'язків за Договором позики Поручитель відповідає перед Кредитором у розмірі (сумі) 100 Євро 00 центів заборгованості. Згідно із ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Як випливає із ст. 553 ЦК України, договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як встановлено, кредитором предявлено вимогу до поручителя відповідно до ст.ст. 554,555 ЦК України. Таким чином, [PERSON] відповідає солідарно із [PERSON] за виконання зобовязань по розписці в межах суми заборгованості в розмірі 100 (сто) Євро 00 центів, а тому позовні вимоги в цій частині теж підлягають до задоволення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], витрати по сплаті судового збору в розмірі 4926 грн. 36 коп.

Outcome: approved