Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 03 листопада 2003 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Рудницької селищної ради Піщанського району Вінницької області, актовий запис № 8. Позовні вимоги мотивує тим, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 03 листопада 2003 року. За час перебування у шлюбі дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні інтереси та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, в зв`язку з чим кожен з них живе окремим життям, а їхня сім`я фактично припинила своє існування, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу між ними буде шкодити їхнім інтересам. Відповідно до ухвали суду від 29 грудня 2020року в даній цивільній справі було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24 березня 2021 року в даній цивільній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 19 травня 2021 року позивач [PERSON] не з`явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання 19 травня 2021 року не з`явився, однакбув належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки за допомогою SMS - повідомлення. Будь - яких заяв чи клопотань, а також відзиву на позовну заяву від відповідача по справі до суду не надходило. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.4). Позивач та відповідач не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту позовної заяви та заяви позивача до суду про підтримання позовних вимог. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім`ї стали різні погляди сторін на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як однією сім`єю сторони не проживають, миритися не бажають. Перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного, у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечитиме інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а шлюб між сторонами розірвати. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, позивач просить не стягувати із відповідача понесені нею судові витрати, а залишити судові витрати за нею.

Outcome: approved