Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне. Відповідач, [PERSON], [INFO] року народила сина - [PERSON]. У березні 2004 року матір [PERSON] - [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. [INFO] року батько дитини - [PERSON], помер. У грудні 2015 року матір дитини вдруге зареєструвала шлюб та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. З того часу онук проживає з позивачем, матір дитини ухиляється від своїх батьківських обов'язків, останні кілька років жодного разу не відвідала сина, не цікавиться його життям, здоров'ям, матеріально не підтримує і взагалі не спілкується з дитиною, проживає окремо від сина, хоча і залишається зареєстрованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не була позбавлена інформації стосовно місця перебування своєї дитини, отже ця обставина свідчить про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на неї законом. Враховуючи вищевказане та той факт, що відповідач [PERSON] самоухилилася від виконання батьківських обов'язків щодо неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO] року народження, не усвідомлює відповідальності за виховання своєї дитини, враховуючи інтереси дитини, [PERSON] просить позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO] року народження. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Додатково пояснила, що при від'їзді до Білорусі в липні 2016 року відповідач сказала, що буде шукати роботу та повернеться через 1-2 тижні. З тих пір відповідач не поверталася до сім'ї та не цікавилася долею сина. Близько року тому мати відповідача повідомляла, що відповідач проживає в Білорусі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та надала висновок органу опіки та піклування стосовно розв'язання спору. [PERSON], [INFO] року народження, в судовому засіданні пояснив, що його мати поїхала 16 липня 2016 року до Білорусі на заробітки. Контактів із матір'ю у нього не залишилося, мати з липня 2016 року не спілкувалася з ним, не вітала з днями народженнями тощо. Причини такої поведінки матері йому невідомі, він не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав. Якщо мати повернеться до міста Сєвєродонецька, він буде з нею спілкуватися. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши думку дитини, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 16 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився [INFO] року. Батьком дитини записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № [NUMBER] від 28.04.2017 року вбачається, що 04 грудня 2015 року була здійснена реєстрація актового запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Згідно довідки № 3758, виданої 24.04.2017 року Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім'ї: [PERSON], [INFO] - чоловік, [PERSON], [INFO] - онук, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - колишня невістка. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 листопада 2017 року встановлено факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON], [INFO] року народження, є бабусею [PERSON], [INFO]. Згідно із висновком Сєвєродонецької міської ради про позбавлення батьківських прав № 2705 від 01.06.2017 року, відповідач [PERSON] ([PERSON], [PERSON]), [INFO], повністю ухилилася від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням та утриманням свого сина. Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради вважає, що слід позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] року народження. У вищевказаному висновку, крім іншого, також вказано, що [PERSON] у березні 2004 року уклала шлюб та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (свідоцтво про шлюб Сєвєродонецького відділу РАЦС від 16.06.2009 року), а у грудні 2015 року вдруге зареєструвала шлюб та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (витяг про державну реєстрацію шлюбу Сєвєродонецького відділу РАЦС від 04.12.2015 року). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З вищеописаних документальних доказів, а також із пояснень неповнолітнього [PERSON] вбачається, що [PERSON] протягом тривалого часу (щонайменше з липня 2016 року) жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO] року народження. Згідно із ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При вирішенні питання про стягнення аліментів на дитину суд враховує, що дитина перебуває на утриманні позивача - [PERSON], [INFO] року народження. Згідно із ч. 2 ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Отже, [PERSON], [INFO] року народження, здійснює функції законного представника щодо [PERSON], [INFO] року народження, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього онука [PERSON], [INFO] року народження, починаючи з 06 грудня 2017 року (дата подання позову про позбавлення батьківських прав) і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] року. Визначаючи розмір аліментів, який буде справедливим та достатнім для утримання дитини, суд враховує, що справедливим та достатнім для утримання дитини буде наступний розмір аліментів: 1/4 частка від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved