Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2007, однак з 05.01.2021 між ними були припинені фактичні шлюбні стосунки у зв`язку із сімейними непорозуміннями. Позивач переконана, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, на примирення не згодна. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - які за домовленістю сторін залишаються проживати разом із позивачем. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище чоловіка. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, а також не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 28 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кремінського районного управління юстиції під актовим записом № 225, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 7, 9). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. У підготовчому засіданні судом встановлено встановлено, що з 05 січня 2021 року між подружжям були припинені фактичні шлюбні стосунки у зв`язку із сімейними непорозуміннями. Позивач переконана, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, на примирення вона не згодна. За домовленістю сторін малолітні діти залишаються проживати разом із позивачем. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. В той же час, у підготовчому засіданні відповідач також наполягав на розірванні шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 3 ст. 105 СК України зазначається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, тривалий час спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, втратили взаємну повагу та довіру один до одного, категорично наполягають на розірванні шлюбу, тому позов підлягає повному задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Питання щодо судових витрат сторонами не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved