Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суді з позовом до управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації в особі голови ліквідаційної\~ комісії\~ про стягнення грошових коштів не виплачених при звільненні та виплати середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.\~\~\~ Позовні вимоги мотивує тим, що з 20 грудня 2010 року по 11 січня 2020 року позивач працювала в управлінні освіта, молоді та спорту Виноградівської райдержадміністрації на посаді методиста районного методичного кабінету управління освіти, молоді та спорту Виноградівської райдержадміністрації. 11 січня 2020 року відповідно до наказу №541-к та на підставі п.1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України у зв`язку з ліквідацією управління, згідно з розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації від 06.09.2019 р. №3-о «Про припинення шляхом ліквідації юридичної особи публічного права - управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА» позивача було звільнено з вищезазначеної посади. Згідно розрахункового листа сформованого 15 червня 2020 року позивачу було нараховано 14 920,66 грн. та належало до виплати 11 861,92 грн., що включає в себе заробітну плату за 6 робочих днів, компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 4 календарних днів та вихідну допомогу. За листопад 2019 року позивачу нараховано 9 065,55 грн. заробітну плату за 21 робочий день та за грудень 2019 року 13714,55 грн. заробітну плату за 21 робочий день. За листопад - грудень мені нараховано заробітну плату в сумі 22 780,10 грн. з без відрахуванням податків,зборів та обов`язкових платежів за 42 робочих дні. Позивач зазначає, що середньоденна заробітна плата яка підлягає додатковій виплаті їй становить 542,38 грн., без відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів (9065,55+13714,55) / 42 = 542,38) за кожен день. Крім того зазначає, що невиплата вищезазначених нароахувань порушує її конституційні права на оплату праці та просить зтягнути такі з відповідача. Ухвалою суду від 11.06.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався (а.с.20-21,23). Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приймає рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 20 грудня 2010 року по 11 січня 2020 року позивач працювала в управлінні освіта, молоді та спорту Виноградівської райдержадміністрації на посаді методиста районного методичного кабінету управління освіти, молоді та спорту Виноградівської райдержадміністрації (а.с.8-10). 11 січня 2020 року відповідно до наказу №541-к та на підставі п.1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України у зв`язку з ліквідацією управління, згідно з розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації від 06.09.2019 р. №3-о «Про припинення шляхом ліквідації юридичної особи публічного права - управління освіти, молоді та спорту Виноградівської РДА» позивача було звільнено з вищезазначеної посади (а.с.11). Згідно розрахункового листа сформованого 15 червня 2020 року позивачу було нараховано 14920,66 грн. та належало до виплати 11 861,92 грн., що включає в себе заробітну плату за 6 робочих днів, компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 4 календарних днів та вихідну допомогу(а.с.15-17). За листопад 2019 року позивачу нараховано 9065,55 грн. заробітну плату за 21 робочий день та за грудень 2019 року 13714,55 грн. заробітну плату за 21 робочий день. За листопад - грудень мені нараховано заробітну плату в сумі 22 780,10 грн. з без відрахуванням податків,зборів та обов`язкових платежів за 42 робочих дні(а.с.12-14). Разом з тим, середньоденна заробітна плата яка підлягає додатковій виплаті їй становить 542,38 грн., без відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів (9065,55+13714,55) / 42 = 542,38) за кожен день. За таких обставин з відповідача слід стягнути належну суму при звільненні - 14 920,66 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять грн. 66 к.), з яких: невиплачена заробітна плата в сумі 2590,17 грн., компенсація за щорічну основну відпустку в сумі 1 210,44 грн. та вихідна допомога в сумі 11 120,05 грн. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 542, 38 (п`ятсот сорок дві грн. 38 к.) з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів за кожен робочий день по день фактичного розрахунку (а.с.12-17). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 3, 4 ст. 105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Згідно із ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 «Про практику застосуваннясудами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Крім того, відповідно до Постанови Верховного суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс14 не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченою статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Згідно абзацу 1 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 100 від 8 лютого 1995 р. (із змінами та доповненнями), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Згідно ч.2 ст. 233 КЗпП України передбачено право працівника звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, у разі порушення законодавства про оплату праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача нарахованої, але невиплаченої заробітної плати є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved