Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуваннях позовних вимог позивач посилається на те, що певний час вона та [PERSON] спільно проживали як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини та спільне проживання були нетривалими і в кінцевому результаті призвели до фактичного припинення між ними будь-яких відносин. 10 травня 2011 року Арцизським районним судом Одеської області у справі №2-325/11 було винесено рішення про стягнення аліментів, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі по 416 грн. щомісячно з подальшою індексацією, відповідно до закону, починаючи з 10.01.2011 року до досягнення [PERSON] повноліття. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні, яка належним чином займається його вихованням, а відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, життям, здоров'ям не цікавиться, ніяких стосунків з дитиною не підтримує, матеріально його не утримує, заборгованість за аліментами станом на 01.01.2017 року складає 29817,82 грн. Позивач зазначає, що вона проживає разом із дитиною за адресою: [ADDRESS], нею створені усі необхідні умови для нормального розвитку дитини, життя та навчання. [PERSON] навчається в 4 класі в Одеській загальноосвітній школі №12 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради. Впродовж тривалого часу позивач з сином неодноразово намагалися зв'язатися в відповідачем для отримання нотаріальної згоди на виїзд дитини разом з матір'ю закордон для відпочинку та оздоровлення, однак зв'язку з відповідачем не було, відповідного дозволу отримано не було. Відповідач, відповідно до наданого ним пояснення державному виконавцю, змінив місце проживання та проживає за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з зазначеним, [PERSON] просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засідання позивач свій позов підтримала, в подальшому звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність. В судовому засіданні відповідач позов визнав, попросив задовольнити в повному обсязі, в подальшому також звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Представник органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд, вислухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], останній народився [INFO] року, і його батьками значаться сторони по справі. У відповідності до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що [PERSON] свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, вимоги ст. 150 СК України, свідчать про спільний обов'язок батьків виховувати дитину. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] навчається в Одеській загальноосвітній школі №12 (а.с. 11), характеризується за місцем навчання як здібний активний відповідальний учень, досягнення якого, з урахуванням особистих якостей, являються результатом впливу матері, батько дитини, згідно з характеристикою, не бере участі в процесі виховання сина (а.с. 12). Рішенням Арцизського районного суду Одеської області від 10 травня 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі (а.с. 13), однак станом на 01.01.2017 року загальна сума заборгованості по аліментам становить 29817,82 грн. (а.с. 15), що свідчить про свідоме ухилення [PERSON] від встановленого рішенням суду обов'язку щодо утримання малолітньої дитини. Орган опіки та піклування за місцем проживання дитини надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON] До такого висновку повноважний орган опіки та піклування дійшов оцінюючи матеріальне забезпечення дитини, умови проживання та способи участі батька у вихованні своєї дитини. [PERSON] не заперечував ні в судовому засіданні, ні органу опіки та піклування того факту, що в останній раз бачив свого сина в 2008 році, протягом цього часу його життям не цікавився, не приймав участі в його вихованні та утриманні. Згідно правил, викладених у ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України стосовно того, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що всі обов'язки, визначені ст. 150 СК України, майже з моменту народження дитини і до цього часу виконує позивач, відповідач свої обов'язки щодо виховання дитини не виконує, а дитина фактично росте під опікою, моральною та матеріальною забезпеченістю однієї матері. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного

Outcome: approved