Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона 17 грудня 2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Чорнухинської селищної ради Перевальського району Луганської області, актовий запис № 34. Від спільного проживання у позивачки з відповідачем народилися доньки [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, непорозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу неможливе. Шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна відсутній. У зв'язку з наведеним позивачка просить розірвати шлюб, між нею та відповідачем - [PERSON], [INFO], зареєстрований у виконавчому комітеті Чорнухинської селищної ради Перевальського району Луганської області, актовий запис № 34. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу заперечував, вважав за можливе зберегти сім'ю. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд знаходить, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню В судовому засіданні встановлені наступні факти, що не оспорюють сторони, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 17 грудня 2001 року у виконавчому комітеті Чорнухинської селищної ради Перевальського району Луганської області , на підставі актового запису № 34 від 17 грудня 2001 року (а.с.4). Від спільного проживання у позивачки з відповідачем народилися доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, на підставі актового запису № 528 від 23 серпня 2001 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, на підставі актового запису № 136 від 13 березня 2013 року (а.с.5-6). Як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON] на протязі сімейного життя між подружжям відбувалися сварки, скандали, постійні протиріччя. З травня 2014 року ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивачка вважає, що спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей. Позивачка вказує на те, що відповідач ще в під час перебування в шлюбі мав фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою. Крім того, як зазначає [PERSON], не можна залишити без уваги і той факт, що відповідач достовірно знаючи про вагітність дружини (6 місяців) звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 30 листопада 2012 року провадження по справі закрито. Позивачка народжувала молодшу доньку сама, без підтримки чоловіка, що завдало їй значного болю і страждань. В зв'язку з зазначеними фактами позивачка вважає збереження сім'ї з відповідачем неможливим та вказує, що почуття до [PERSON] втрачені, відсутнє бажання поновлювати шлюбні стосунки. Спір про поділ майна, що є їхньою спільною власністю - відсутній. Шлюб існує формально близько року, збереження шлюбу неможливе, подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливе, тому строк для примирення не потрібний. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, зазначив, що він ще має почуття до позивачки, вважає можливим зберегти сім'ю. Як зазначив [PERSON], він часто приїжджає до позивачки та дітей, надає їм матеріальну допомогу та виконує свої батьківські обов'язки, інколи навіть залишається ночувати за місцем мешкання [PERSON] Поряд з тим, відповідач не заперечував, що з травня 2014 року мешкає окремо, під час перебування у шлюбі мав фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою та звертався з позовом до суду про розірвання шлюбу під час вагітності дружини. Позивачка категорично заперечувала проти збереження шлюбу, через відсутність почуттів, бажання відновлювати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не надав суду безперечних даних про можливість подальшого спільного життя подружжя, дійсного бажання поновлення шлюбних стосунків, а позивачка не має наміру зберегти сім'ю, через відсутність почуттів до [PERSON], фактичне не проживання тривалий час з відповідачем, а саме з травня 2014 року, через постійні непорозуміння між подружжям, а також те, що перебування в зареєстрованому шлюбі суперечить її інтересам, то суд враховуючи обставини справи та думку позивачки, вирішив за доцільне не призначати подружжю додаткового строку для примирення. Судом виконано вимоги ст. 111 Сімейного кодексу України. Також суд враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, тривалий час не проживання однією сім'єю, покладання обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя - позивачку, при наявності на це її категоричного заперечення, вважає, що в даному випадку надання строку на примирення не відповідає вимогам ст.ст. 24, 55, 56 Сімейного кодексу України. Судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини звернення з позовом [PERSON] Позивачка не має наміру зберегти сім'ю, через відсутність взаємопорозуміння, фактичне не проживання тривалий час однією сім'єю, а саме з травня 2014 року, а також те, що перебування в зареєстрованому шлюбі суперечить її інтересам, інтересам дітей, тому суд враховуючи обставини справи, вважає за доцільне шлюб розірвати. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, по подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного кодексу України - Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. З таких обставин суд вважає, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу [PERSON] та [PERSON] суперечить інтересам позивачки, дітей, що має для них істотне значення, що робить неможливим їхнє подальше спільне проживання і збереження сім'ї, шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved