Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], Ізяславської районної державної адміністрації, Мякотівської сільської ради Ізяславського району про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що 09 серпня 2012 року померла її свекруха [PERSON]. На момент її смерті разом із нею проживав [PERSON], чоловік позивачки, який прийняв спадщину, але не оформляв своїх спадкових прав. Спадкове майно [PERSON] складалося із права на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката ХМ № 028804, однак даний сертифікат був втрачений. 11 січня 2016 року [PERSON] помер, для нього також належало право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката ХМ № 0237712, однак і цей сертифікат також був втрачений. Через втрату сертифікатів на право на земельні частки, що є правовстановлюючими документами, позивачка не може реалізувати свої спадкові права , а тому змушена звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав. Ізяславська районна державна адміністрація, Мякотівська сільська рада проти позову не заперечили, у поданих заявах просили розгляд справи провести у відсутність їх представників. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що для [PERSON], яка померла 09.08.2012 року, належало право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката серії ХМ № 028804 площею 2,02 в умовних кадастрових гектарах на території Мякотівської сільської ради. Також видавався сертифікат ХМ № 0237712, що посвідчував право на земельну частку (пай) і для [PERSON], який помер 11.01.2016 року. Право власності на земельні частки (паї) за [PERSON] та [PERSON] не реєструвалося, про що свідчить інформація, надана відділом Держгеокадастру в Ізяславіському районі. Мякотівська сільська рада надалі відомості про те, що на день смерті [PERSON] 09.08.2012 року до складу її сімї входили син [PERSON], невістка [PERSON], онук [PERSON] (довідка № 1760 від 02.08.2016 року). Із довідки Мякотівської сільської ради Ізяславського району за № 1761 від 02.08.2016 року вбачається, що згідно записів у погосподарській книзі № 11 [PERSON], який помер 11.01.2016 року, був зареєстрований в [INFO]. До складу його сімї входили дружина [PERSON] та син [PERSON]. Ізяславська державна нотаріальна контора на запит суду надала повідомлення, що після смерті [PERSON], який помер 11.01.2016 року, спадкова справа не заводилася. Успадкувати належні для [PERSON] право на земельні частки (паї), позивачка не може через втрату правовстановлюючих документів, що підтверджується оголошеннями у газеті «Зоря Надгориння». Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1297 зазначеного Кодексу передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до приписів ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1266 Цивільного кодексу визначено, що внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. На підставі викладеного суд дійшов висновку про підставність позовних вимог [PERSON], а тому за нею в порядку спадкування слід визнати право на земельні частки (паї), що належало її чоловікові [PERSON] та свекрусі [PERSON] На підставі ст.ст. 328, 1217, 1218, 1220, 1225, 1268, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved