Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якому просить, усунути їй перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні належною їй земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом демонтажу вигрібної ями, що знаходиться на території будинковолодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Позов мотивує тим, що вона, на підставі договору дарування №2721 від 25.11.1993 року, є власником квартири [ADDRESS] (технічний паспорт № [NUMBER] ). У її приватній власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ВН № 065749 від 23.12.1999 року знаходиться земельна ділянка площею 0.0460 га., розташована за адресою: [ADDRESS] . Її сусід гр. [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , самовільно, без погодження з відповідними службами викопав вигрібну яму біля її будинку. З огляду на це вона була змушена звернутися зі скаргою до санітарно-епідеміологічної служби та Немирівської міської ради. Проте, як вказує позивачка, незважаючи на її неодноразові прохання та висновок санітарно-епідеміологічної служби, [PERSON] не вчиняє жодних дій щодо виконання її вимог та вимог санітарно-епідеміологічної служби, у зв`язку з цим вона змушена звернутися до суду для вирішення вказаного питання. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити з мотивів наведених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечує проти задоволення позовної зави та просить суд відмовити у задоволенні позову так як він немає іншого місця для облаштування вигрібної ями, а існуюча жодним чином не перешкоджає позивачці. Також просить застосувати строки позовної давності про що надав відповідну заяву. Заява мотивована тим, що позивачка ще в 2008 році скаржилася до санітарно-епідеміологічної служби з підстав які вона виклала в позовній заяві, що підтверджується доданим до позовної заяви актом санепідемслужби за 2008 рік та приписом санепідемслужби також за 2008 рік, таким чином саме з 2008 року почав спливати строк позовної давності, у зв`язку з цим та відповідно до ст. 267 ЦПК України позивач вказує на те, що наслідком пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9-10) також на підставі Державного акту на право приватної власності на землю виданого на підставі 5 сесії 23 скликання Немирівської міської ради народних депутатів [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0460 га. розташована на території міста Немирів для обслуговування житлового будинку (а.с. 12). Відповідно до акту перевірки дотримання санітарного законодавства від 14.08.2008 року та санітарного припису від 15.08.2008 року санітарно-епідеміологічна служба Немирівського району при розгляді скарги 14.08.2008р встановила, що вигрібна яма відповідача розташована на відстані 4 м. від її житлового будинку (при нормі 20м.), що є порушенням П.2.13.ДБН 79-92, та вимагала: перенести вигрібну яму на відстань не менш як 20м. від житлового будинку [PERSON] терміном до 20.09.08; місце знаходження ями погодити з відповідними службами терміном до 20.09.08; існуючу вигрібну яму продезінфікувати та засипати «чистим» ґрунтом терміном до 20.09.08-чому (а.с 15). Як передбачено п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України випливає, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч.2 ст.90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства. На підставі ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до п. 1.1 Наказу N 145 17.03.2011 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2011 р. за N 457/19195 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць», вигрібна яма - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів; Відповідно до п. 2.21 вказаних Державних санітарних норм, Рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Відповідно до п. 2.22 вказаних Державних санітарних норм вигрібні ями повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Враховуючи викладене вище, а також встановлені судом обставини, а саме: що вигрібна яма збудована відповідачем самочинно, без згоди позивача, тобто без урахування правил добросусідства, з порушенням норм ДБН, оскільки відстань від вигрібної ями до стін будинку позивача складає 4 м, таке розміщення створює перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою та завдає позивачеві незручності у виді неприємного запаху. Мирним шляхом сторони не врегулювали спір, суд вважає, що право позивача порушено і підлягає захисту шляхом зобов`язання [PERSON] демонтувати вигрібну яму, що знаходиться на території будинковолодіння [ADDRESS] та належить [PERSON] . Що стосується вимоги відповідача про застосування строку позовної давності, то суд приходить до висновку, що в задоволенні вказаного клопотання слід відмовити з наступних підстав. Заява мотивована тим, що позивачка ще в 2008 році скаржилася до санітарно-епідеміологічної служби з підстав які вона виклала в позовній заяві, що підтверджується доданим до позовної заяви актом санепідемслужби за 2008 рік та приписом санепідемслужби також за 2008 рік, таким чином саме з 2008 року почав спливати строк позовної давності. Однак, як вбачається з матеріалів справи, в 2008 році до санітарно-епідеміологічної служби з приводу самовільно облаштованої вигрібної ями зверталася не позивачка, а [PERSON] .. [PERSON] ж зверталася до Немирівської міської ради з скаргою на самовільно облаштовану відповідачем вигрібну яму в серпні 2016 року, що підтверджується відповідним актом від 12.09.2016 року(а.с.13), а тому підстав для застосування строку позовної давності в даному випадку, суд не вбачає. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даним позовом. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved