Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом 04 лютого 2015 року, мотивуючи свої вимоги тим, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок літ.А-1 з господарськими будівлями ( три сараї літ. Б, Д, Ж, літня кухня літ. В, гараж літ. Г, вбиральня літ. У, огорожа літ. N ), право власності на який, згідно реєстрових даних КП «Кролевецьке РБТІ» зареєстровано на ім'я: - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Кролевецькою держнотконторою 29.05.1991 р. зар. № 770 ( 5/6 частин ); - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Кролевецькою держнотконторою 16.05.1951 р. за р. № 1289/7 ( 1/6 частина). Загальна площа будинку становить 59,5 кв.м , житлова площа - 29,9 кв.м, загальна вартість будинку - 48398,00 грн., загальна вартість майна - 67602,00 грн. Житловий будинок знаходиться в стані, придатному для проживання, процент зносу становить 55 %. Даний будинок був збудований її дідом [PERSON] та бабою [PERSON] та належав їм на праві спільної часткової власності по 1/2 за кожним. Після смерті в 1950 році її діда [PERSON] відкрилася спадщина на зазначений будинок, яку як спадкоємці першої черги прийняли: її баба [PERSON] - на 1/6 частину; її тітка [PERSON] - на 1/6 частину; її батько [PERSON] - на 1/6 частину. Таким чином, її баба мала у власності 4/6 або 2/3 частини будинку по [ADDRESS], а її батько та її тітка по 1/6 частині зазначеного будинку. [INFO] в м.Кролевець помер її батько [PERSON]. Заповіту на випадок своєї смерті батько не залишав. Заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] в нотаріальну контору вона та її сестра [PERSON] не подавали, оскільки були неповнолітніми (їй було 8 років, а [PERSON] 6 років). Їхня мати [PERSON] також не подала від себе та від їхнього імені заяви про прийняття спадщини, як їх законний представник, що передбачено ст.14 ЦК УРСР. [INFO] в м.Кролевець померла баба [PERSON]. На випадок своєї смерті баба залишила заповіт, з яким все належне їй майно заповіла своїй дочці, а її тітці [PERSON]. Таким чином [PERSON] набула у власність 4/6 частини будинку по [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Кролевецькою держнотконторою 14.05.1991р. по р.№646 та 1/6 частину будинку по [ADDRESS], яка залишилась у неї після смерті батька [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Кролевецькою держнотконторою 16.05.1951р. по р.№1289/7. Всього після смерті батьків [PERSON] було отримано у спадок 5/6 частин будинку по [ADDRESS]. В 1991 році [PERSON] придбав 5/6 частин вказаного будинку у їх власниці [PERSON], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 29.05.1991 року. Восени 2014 року [PERSON] вирішив оформити своє право власності на весь будинок по [ADDRESS] та звернувся до неї з питанням продажу 1/6 частини будинку, яка належить її батьку [PERSON] та показав їй Договір купівлі-продажу від 29.05.1991 року. Лише тоді вона зрозуміла, що будинок по [ADDRESS] був проданий не весь, а лише 5/6 його частин. Після цього вона вирішила отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] і тоді дізналася від нотаріуса, що це неможливо, оскільки вона протягом шести місяців відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року не подала в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Її мати [PERSON] та сестра [PERSON] на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] не претендують, однак вона вважає за необхідне залучити їх до участі в справі в якості третіх осіб. Вона вважає, що належним чином не прийняла спадщину в строк, визначений ст. 549 ЦК УРСР, з поважних причин: на момент відкриття спадщини вона була малолітньою і не могла самостійно вчиняти дії по прийняттю спадщини. Цей обов'язок покладався на її матір, яка не подала відповідну заяву. Крім того, до осені 2014 року вона взагалі не знала про наявність спадкового майна після смерті батька [PERSON], яке складається з 1/6 частини будинку по [ADDRESS]. В теперішній час вона має намір розпорядитися своєю власністю, тому змушена звернутись до суду з позовною заявою про продовження строку прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, а також зазначила, що свої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві (а.с.47). [PERSON] як представник відповідача [PERSON] не заперечує проти позову, посилаючись на те, що його довірителем було придбано будинок, але виявилося, що 1/6 його частина до цього часу не оформлена як спадщина після смерті [PERSON] його спадкоємцями. Представник відповідача - Кролевецької міської ради в судове засідання не з'явився. Від Кролевецької міської ради надійшло письмове клопотання (а.с.44) про розгляд справи за відсутності їх представника, позов [PERSON] міська рада визнає; при розгляді справи відповідач покладається на розсуд суду. Треті особи у справі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутності, а також зазначили, що на спадщину після смерті [PERSON] вони не претендують та не заперечують, щоб спадщину прийняла саме [PERSON] (а.с.26, 30). Заслухавши пояснення представника відповідача - [PERSON], дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В [ADDRESS] знаходиться житловий будинок літ.А-1 з господарськими будівлями: три сараї літ. Б, Д, Ж, літня кухня літ. В, гараж літ. Г, вбиральня літ. У, огорожа літ. N. Загальна площа будинку становить 59,5 кв.м, житлова площа - 29,9 кв.м, вартість житлового будинку з господарськими будівлями становить 67602 грн. 00 коп. Право власності на зазначений житловий будинок згідно матеріалів інвентаризаційної справи Кролевецького РБТІ зареєстровано в реєстровій книзі №5 під реєстровим №1972 на ім'я: [PERSON] - 5/6 частин - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Кролевецькою держнотконторою 29.05.1991 р. зар. № 770; [PERSON] - 1/6 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Кролевецькою держнотконторою 16.05.1951 р. за р. № 1289/7 (а.с.11). Згідно договору купівлі-продажу від 29.05.1991 року (а.с.12-13) [PERSON] продала, а [PERSON] купив 5/6 частин будинку по [ADDRESS]. Як вбачається з даного договору 5/6 частин житлового будинку належать продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Кролевецькою держнотконторою 16.05.1951р. по р.№1289/7 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Кролевецькою держнотконторою 14.05.1991р. по р.№646. зареєстрованого в Конотопськоиу МБТІ 16.05.1991р. під №1972. З свідоцтва про право на спадщину, виданого Кролевецькою держнотконторою 16.05.1951р. за р.№1289/7 (а.с.48) вбачається, що після смерті 24.07.1950р. [PERSON] спадкоємцями його майна були в рівних долях були: дружина [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON]. Померлому [PERSON] належала 1/2 частина домоволодіння, інша 1/2 його частина належить [PERSON]. Таким чином, [PERSON] мала у власності 2/3 частини будинку по [ADDRESS], а [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині зазначеного будинку. [PERSON] помер [INFO] в м.Кролевець (а.с.8). Як вбачається з довідки Кролевецької районної державної нотаріальної контори, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась. Інформація щодо заповіту, посвідченого від його імені в Спадковому реєстрі відсутня (а.с.38-40). [PERSON] померла [INFO] в м.Кролевець (а.с.9). Після її смерті спадщину за заповітом прийняла [PERSON] та набула у власність 5/6 частин житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.12-13), тобто та 1/6 частину будинку, яка залишилась у неї після смерті батька [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Кролевецькою держнотконторою 16.05.1951р. по р.№1289/7 та 4/6 частини будинку по [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Кролевецькою держнотконторою 14.05.1991р. по р.№646. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно подати до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини або протягом цього ж строку вступити в управління чи володіння спадковим майном. В позовній заяві позивачка [PERSON] (а.с.7) зазначила, що не знала про існування спадщини після смерті батька [PERSON], а тому дій, передбачених ст.549 ЦК УРСР не вчиняла. Крім того, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] позивачка була неповнолітньою, що вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6) Виходячи з положень ст.14 ЦК УРСР мати позивачки - [PERSON] мала вчинити дії, передбачені ст. 549 ЦК УРСР, в інтересах своїх малолітніх дочок, однак вона цього не зробили. Сама [PERSON] також не вчинила ніяких дій в своїх інтересах для прийняття спадщини. а тому у відповідності до ст.553 ЦК УРСР вважається такою, що не прийняла спадщини. Як вбачається з пояснень [PERSON], зазначених в позовній заяві (а.с.3-4), при складанні у нотаріуса Договору купівлі-продажу від 29.05.1991 року позивачка з сестрою [PERSON] були присутніми у нотконторі. Їм озвучили заповіт, складений від імені [PERSON], за яким баба [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Тоді вона, позивачка, з сестрою [PERSON] думали, що [PERSON] продала весь будинок. Їм ніхто про їхню частку не повідомив. Нотаріус лише запитав їх чи не заперечують вони щодо продажу [PERSON] будинку, вони з [PERSON] відповіли, що ні. Таким чином, встановлено, що на час смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємець за законом [PERSON] була малолітньою, її мати [PERSON] не вчинила дій в її інтересах для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. З врахуванням думки сестри позивачки, третьої особи у справі [PERSON], яка як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] на час відкриття спадщини також була малолітньою, про те, що на спадщину вона не претендує та не заперечує, щоб спадщину прийняла саме [PERSON], а також думки [PERSON], яка не претендує на спадщину як дружина померлого, суд вважає можливим визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачкою після смерті [PERSON] поважними і продовжити їй строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved