Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 лютого 2009 року між нею, [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління , актовий запис за № 183. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Після укладення шлюбу вони проживали разом, проте шлюбні стосунки ними були припинені і протягом останніх двох років проживають окремо. На даний час вона проживає за місцем реєстрації в [ADDRESS] , відповідач проживає за місцем своєї реєстрації в місті Рівне. Просила розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.02.2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 183. Позивачка [PERSON] до початку судового засідання подала письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, шлюб розірвати. Просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] до початку судового засідання подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Просив розгляд справи проводити у його відсутність . Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Дослідивши надані суду письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, суд, у межах заявлених позовних вимог, прийшов до наступних висновків. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Судом втановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.02.2009 р. відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 183. Від шлюбу сторони мають дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини з 2017 року, не проживають однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них та неповнолітніх дітей. Шлюб розірвати. Відповідно до ст. 141 УПК понесені позивачкою [PERSON] витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн. підлягають до стягнення з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115 СК України ,

Outcome: approved