Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 21 листопада 2003 року між нею і відповідачем по справі [PERSON] у виконавчому комітеті Чернівської сільської було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за №21. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні і вихованні. Спільне проживання між сторонами склалося невдало. У них різні погляди на життя та на взаємовідносини у сім'ї. Три роки спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Просила шлюб розірвати, не надавати їм терміну для примирення, оскільки примирення між ними і подальше спільне проживання неможливе. Позивачка позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві, у судове засідання, призначене на 31.07.2014 року не прибула, направила на адресу суду клопотання про слухання справи у її відсутності. Після розірвання шлюбу просила присвоїи їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.27 ЦПК України - участь у судових засіданнях - це право, а не обов'язок сторін по справі. Відповідач у судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, з письмової згоди позивачки по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 01 березня 2004 року виконавчим комітетом Чернівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, 21.11.2003 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №21. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.6). [PERSON] народився [INFO] в с.Чернів Рогатинського району Івано-Франківської області. Батьки дитини [PERSON] і [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 01 червня 2004 року виконавчим комітетом Чернівської сільської ради (а.с.4). [PERSON], [INFO], уродженець м.Львова зареєстрований за адресою с.Чернів Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою №20/433/14, виданою 16.07.2014 року Рогатинським районним сектором управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області (а.с.9). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їхзбереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобов'язаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони три роки не підтримують подружні стосунки, у позивачки наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, відсутні підстави для надання сторонам строку на примирення. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved