Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] , яка померла [INFO] , ще за свого життя 25.03.1996 року склала заповіт, який було посвідчено Карасинською сільською радою Маневицького району Волинської області, згідно якого все належне їй майно вона заповіла позивачу [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] позивач своєчасно у визначений законом термін прийняла, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом на вказане спадкове майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , які належали [PERSON] . Позивач [PERSON] , представник відповідача - Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області в судове засідання не з`явилися, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області подав до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] він не заперечує, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] та представника відповідача - Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК, ч. 1, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являлася власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . Ще за свого життя 25.03.1996 року остання склала заповіт, який було посвідчено Карасинською сільською радою Маневицького району Волинської області, згідно якого все належне їй майно вона заповіла позивачу [PERSON] .Спадщину після смерті [PERSON] позивач своєчасно у визначений законом термін прийняла, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом на вказане спадкове майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом заповіту від 25.03.1996 року, посвідченого Карасинською сільською радою Маневицького району Волинської області та зареєстрованого в реєстрі за № 17, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2012 року, свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 31.10.1963 року та серії [NUMBER] від 26.01.2006 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 5.06.1982 року, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34051324 від 22.05.2013 року, довідки Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області № 561 від 4.02.2020 року, витягу з погосподарської книги № 1 за 2011-2015 роки Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 159/02-31 від 24.02.2020 року, нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про прийняття спадщини, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 489/01-16 від 25.05.2020 року. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] , являючись спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , які належали [PERSON] , фактично набула право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за [PERSON] .

Outcome: approved