Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і дружини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з травня 2017 року проживала разом із [PERSON] однією родиною без реєстрації шлюбу. У них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вона не перебувала у шлюбі з відповідачем, у зв`язку з чим відомості про батька дитини були внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Після досягнення дитиною однорічного віку відповідач зник та перестав приймати участь у вихованні дитини і надавати допомогу. Відповідач ніколи не заперечував щодо його батьківства, що підтверджується свідченнями свідків та фотографіями з дня народження дитини. Відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину, проте в добровільному порядку відмовляється це робити. Дитина проживає разом з нею. Вона самостійно утримує дитину. Також вона потребує коштів і на своє утримання. В подальшому під час розгляду справи вона спільно з відповідачем подали до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву про визнання батьківства. 24.03.2021 року вони отримали свідоцтво про народження дитини, в якому відповідач зазначений батьком [PERSON] . З урахуванням уточнених позовних вимог представник позивача адвокат Забродній Євген Олександрович просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] року народження, в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, та підтримала позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник позивача адвокат Забродній Є.О. в судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Разом з тим, суд не приймає до уваги заяви відповідача [PERSON] про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог від квітня 2021 року, оскільки вказані заяви не містять власного підпису відповідача. 10.02.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження. 13.04.2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 24.03.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Згідно з копіями довідок Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 09.11.2018 року №919-72437 та від 18.02.2019 року №919-5000035292 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , та фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована\~ Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 2, 3 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Право жінки та чоловіка на утримання припиняється з підстав, встановлених пунктами 2 і 4 статті 83, статтями 85, 87 і 89 цього Кодексу. Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , то він має конституційний обов`язок утримувати дитину, батьком якої він є, до досягнення нею повноліття. Виходячи з визначеного законодавством рівного обов`язку батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів слід визначити, як того вимагають положення ст. 183 СК України, в єдиній частці від заробітку (доходу) батька. При цьому, суд визначає аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, саме вищевказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані та повідомлені суду, при цьому такий розмір аліментів забезпечить матеріальні потреби дитини та відповідатиме сталій судовій практиці щодо розміру частки доходу платника аліментів на утримання однієї дитини за звичайних умов. Водночас, судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Таким чином, відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати [PERSON] , з якою проживає їх донька [PERSON] , до досягнення дитиною трьох років. Визначаючи розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання дружини, суд враховує те, що відповідач є здоровим, працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем не надано), працює та отримує стабільний дохід, а позивач проживаючи з їх донькою, потребує такої допомоги, а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню в розмірі 1/6 частки доходів [PERSON] щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і дружини підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1816 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved