Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про визнання батьківства [PERSON] щодо народженої [PERSON], [INFO], внесення зміни до актового запису №44 від 11.10.2012 року, стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача, стягнення судових витрат. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Також позивач просила залишити без розгляду свою позовну вимогу про внесення зміни до актового запису №44 від 11.10.2012 року про народження дитини [PERSON]. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] народила доньку від [PERSON]. Протягом періоду вагітності відповідач підтримував позивача, цікавився її станом здоров'я, але відмовився офіційно визнати своє батьківство. З моменту народження доньки відповідач протягом п'яти місяців давав кошти на утримання доньки, цікавився її здоров'ям. Але з початку 2013 року відповідач перестав надавати кошти на утримання дитини. Доходів позивача не вистачає для утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач та її представник подали достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про народження від 11.10.2012 року серії [NUMBER] (а.с.5) батьками [PERSON] вказано [PERSON] та [PERSON]. Позивачем до матеріалів позову додано фото світлини , якими підтверджує, що саме [PERSON] зустрічав її із донькою в день виписки її із пологового будинку (а.с.7-8). Як слідує зі ст..128 СК України за відсутності заяви, про подання якої встановлено ст..126 цього кодексу за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст..126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що посвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вищезазначене, а також встановлення необхідних доказів по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання [PERSON] батьком [PERSON], яка народилася [INFO]. Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Як зазначено ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] слід задовольнити: стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 17.01.2014 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ч.2 ст..84, 128, 180, ч.2 ст.182, ст..184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved