Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], третя особа Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В позові зазначила, що згідно виконавчого листа №2-2386, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 08.01.2013р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], було зменшено розмір аліментів з 1/4 на 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, або зміни матеріального становища сторін. Починаючи з 01.05.2016р. по теперішній час відповідач перестав виконувати рішення суду щодо сплати аліментів на утримання сина. Відповідно до розрахунку, наданого головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя станом на 31.05.2017р. заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], становить 15 301,35 грн. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2016р. по день ухвалення рішення суду, але не менше ніж 26 974,20 грн. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні позивачка подала письмову заяву про зменшення своїх позовних вимог та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в сумі 5\~295,19 грн. Відповідач у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Судом встановлено, що батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-ЖС №064746 від 21.06.2007 року. (а.с.5-6) Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2010 року було змінено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], зменшено розмір аліментів з 1/4 на 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття або до зміни матеріального становища сторін. (а.с.3-4) Згідно ч. 1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами. 01.11.2017 року головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя [PERSON] позивачу було надано довідку-розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якої загальна сума заборгованості по аліментам [PERSON] з 01.07.2016 по 31.10.2017 складає 21\~165,85 грн. (а.с.38). Зазначений розрахунок заборгованості по аліментах відповідачем не оскаржувався та є чинним. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несплату аліментів, яка за період з 01 травня 2016 року по 31 жовтня 2017 року складає 5\~295,19 грн. (а.с.46) За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобовязання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року №6-1554цс16. Згідно розяснень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, або що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин. Таким чином, зясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved