Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з відповідачем [PERSON] вона проживала однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу з квітня 2002 року до жовтня 2013 року. Позивачка родила сина [PERSON], [INFO], відповідач є його батьком, однак відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України. В зв'язку з чим позивачка просить визнати, що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO], стягувати щомісячно з [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною 18 років. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, посилаючись на те, що [PERSON] його син, щодо розміру аліментів не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст. 126, 127 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до цивільно-процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Судом встановлено, що [PERSON] народила [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження виданого 26.05.2005 року Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 206, відомості про батька записані зі слів матері, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батьківства відповідно до частини першої ст. 135 СК України № 00013382009. З пояснень сторін у судовому засіданні було встановлено, що батьком дитини є [PERSON] , з яким вона на протязі 10 років підтримувала близькі стосунки. Той факт, що відповідач проживав однією сім'єю з позивачкою та визнавав своє батьківство в судовому засіданні не заперечувалось відповідачем, крім того про участь батька у виховані сина також свідчать характеристика із ЗОШ №4 від 06.12.2013 р. та письмовими поясненнями свідків, які містяться в матеріалах справи, Виходячи з досліджених судом доказів, суд вважає батьківство [PERSON] стосовно народження позивачкою [PERSON] сина [PERSON], [INFO], доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини суд виходить з того, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до довідки про склад сім'ї № 968 від 02.12.2013 р. виданої Виконавчим комітетом Суворовської районної у м.Херсоні ради [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утримані. Так, відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що відповідачем в судовому засіданні розмір аліментів не заперечувався, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved