Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій вказано, що [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS]. За цією адресою вона проживає разом зі своєю родиною, а саме з сином - [PERSON], а також раніше з ними проживав її чоловік - [PERSON]. У свідоцтві про право власності на житло, виданому 10.03.1998 р. Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд», вказано, що квартира [ADDRESS], є спільною сумісною власністю (російською мовою) «[PERSON], [PERSON], [PERSON]». Квартира, у якій вона проживає, була приватизована ними ще у 1998 році. При цьому вони отримали вищевказане свідоцтво про право власності на житло. З того часу і до теперішнього вона у свідоцтво про право власності на квартиру майже не дивилася, а при його отриманні не звернула увагу на те, що прізвище її чоловіка у свідоцтві записано російською мовою як «[PERSON]», а у його паспорті його прізвище було записано українською мовою як «[PERSON]». [INFO] її чоловік, [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права власності на частку квартири, у якій вони проживали, і що розташована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті її чоловіка вона звернулася до державного нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини. Державним нотаріусом їй було письмово відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причини того, що прізвище її померлого чоловіка, яке записано у свідоцтві про право власності на квартиру не співпадає з його прізвищем, яке записано у свідоцтві про його смерть. При цьому для виправлення цієї помилки та для підтвердження факту належності вказаного свідоцтва її померлому чоловіку, нотаріус порадив їй звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Факт того, що свідоцтво про право власності на житло, видане 10.03.1998 р. Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд», належить саме померлому [INFO] [PERSON], підтверджується тим, що за адресою квартири, яка вказана у свідоцтві був зареєстрований разом з нею ще з 1981 року та по день своєї смерті саме [PERSON]. Приватизація квартири проводилася у 1998 році, тобто тоді, коли її чоловік був зареєстрований у цій квартирі, і без його участі оформити приватизацію не було можливим. Також за адресою цієї квартири крім нього зареєстровані були і члени його родини, а саме вона, як його дружина, а також син - [PERSON]. Співпадає також і дата народження [PERSON], записана у домовій книзі з датою його народження; паспорт громадянина України з правильним написанням його прізвища як «[PERSON]», її чоловік отримав вже після того, як було виписано вищевказане свідоцтво про право власності на квартиру, а при отриманні свідоцтва в нього був паспорт зразка СРСР, в якому не було записано його прізвища українською мовою, а тільки російською. Більш того, у свідоцтві про право власності та у свідоцтві про смерть співпадають його ім'я та по-батькові - «[PERSON]»; за адресою вищевказаної квартири були зареєстровані та продовжують саме вона - його дружина, та [PERSON] - його син, а [PERSON] у вищевказаній квартирі не міг ні з ким проживати крім них, бо вони є його найближчими родичами. Тобто, очевидно, що написання прізвища померлого [PERSON], російською мовою як «[PERSON]» у свідоцтві про право власності на житло, виданому 10.03.1998 р. Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд», було зроблене працівником органу приватизації, який реєстрував та виписував свідоцтво про право власності на підставі старого, а не нового паспорту. Також, очевидно, що [PERSON], який помер [INFO], за свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та [PERSON] за свідоцтвом про право власності на житло, виданим 10.03.1998 р. Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» є одна і та ж сама особа. Таким чином, очевидно, що зазначене свідоцтво про право власності на житло належить саме померлому [PERSON]. Крім того, сам факт того, що зазначене свідоцтво знаходиться у неї, а не у будь-якої іншої особи і спорів стосовно зазначеної квартири немає, свідоцтво виписане на квартиру за адресою, за якою вона зараз проживає, підтверджує вищевказаний юридичний факт. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом їй необхідно встановити факт того, що свідоцтво про право власності на житло, видане 10.03.1998 р. Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд», належить саме померлому [INFO] [PERSON]. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в заяві та просила суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 11.10.1995 року, заявник [PERSON], [INFO], зареєстрована з 01.12.1981 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло № 5908 від 10.03.1998 року, виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» на підставі розпорядження (наказу) № 264 від 10.03.1998 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (російською мовою). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO], про що зроблено запис № 1211. Згідно з свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 07.03.1970 року Сєвєродонецьким міським бюро ЗАГС Ворошиловградської області, [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] (російською мовою) одружилися 07.03.1970 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 184. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище: [PERSON], [PERSON] (російською мовою). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 28.03.1977 року Сєвєродонецьким відділом ЗАГС Ворошиловградської області [PERSON] (російською мовою) народився 19 березня 1977 року, батьками записані: [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] (російською мовою). Згідно з домовою книгою за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] (російською мовою), [INFO], [PERSON] (російською мовою), [INFO], та був зареєстрований і знятий з реєстрації [PERSON] (російською мовою), [INFO]. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2014 року винесеної державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори М.Р. Ахметхановим - [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, судом вбачається, що розбіжність в прізвищі заявника та прізвищі померлого [PERSON] виникла з неоднакового перекладу їхнього прізвища з російської мови на українську ([PERSON] на [PERSON]). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені в судовому засіданні, а також підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв'язку з чим заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Outcome: approved