Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є власником спірної квартири, в якій зареєстрований її син [PERSON]. В квітні 2016 року відповідач виїхав до [PERSON] Федерації на роботу. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує її права та інтереси як власника, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила доводи, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Додатково суду пояснила, що в 1994 році вона приїхала до м. Сєвєродонецька і купила квартиру за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] це її син, якого вона зареєструвала в спірній квартирі. Проте він жодного дня за місцем реєстрації не проживав, оскільки жив з родиною в м. Лисичаську. Особистих речей сина в квартирі немає. В теперішній час відповідач мешкає в м. Бутурліновка Воронезької області. Він є громадянином [PERSON] Федерації і виїхав туди на проживання влітку 2014 року. Просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтвердила доводи, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Додатково суду пояснила, що [PERSON] є власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] це син позивача. В 2016 році він виїхав з квартири та поїхав працювати в [PERSON] Федерацію, де постійно мешкає і повертатись для проживання за місцем своєї реєстрації не збирається. Реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує права позивача як власника житла, оскільки вона не може продати квартиру. Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву відповідач не скористався. 15.05.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON], з якою у неї сусідські стосунки. Вона особисто мешкає за адресою: [ADDRESS]. В 1994 році [PERSON] придбала квартиру №71 в їх будинку. Син [PERSON] [PERSON] ніколи не жив разом з матірю і в цю квартиру навіть не вселявся. Він мав родину, разом з якою жив в м. Лисичанську. В судовому засідання свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON], з якою у неї сусідські стосунки. Вона особисто мешкає за адресою: [ADDRESS]. Вона часто буває в квартирі у [PERSON], т.я. остання часто міряє їй тиск. Знає, що син [PERSON] знаходиться в Воронезькій області, він там з родиною постійно проживає. Особистих речей [PERSON] в квартирі немає. До того, як виїхати на проживання на територію [PERSON] Федерації, [PERSON] з родиною жив в м. Лисичанську. В квартирі своєї матері він ніколи не проживав. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.07.1994 року Відповідно до копії домової книги відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], з 24.09.1996 року. Зазначена обставина також підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 23.03.2018 року №8868. Згідно з актом про встановлення факту проживання (не проживання) від 22.02.2018 року №320 за адресою: [ADDRESS], фактично мешкає [PERSON], крім зазначеної особи ніхто не мешкає з квітня 2016 року по теперішній час. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] в спірному житловому приміщенні ніколи не проживав, його особистих речей там немає. Він з родиною взагалі виїхав на постійне місце проживання на територію [PERSON] Федерації. Зазначені обставини були підтверджені письмовими доказами по справі, а також свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не мешкає в спірній квартирі за власним бажанням та без поважних причин, він не ставиться до спірного житла як до постійного місця проживання, що має наслідком визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою. З урахуванням вищевикладеного суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved