Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON], третя особа на стороні позивача [PERSON], про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, завданих у дорожньо-транспортній пригоді. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 квітня 2014 року приблизно о 12 год., на км 122+100 автодороги Н-02 «Львів-Тернопіль» відбулася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля «INFINITI QX80», реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу на праві власності, під керуванням водія [PERSON], та автомобіля марки «MITSUBISHI GRANDIS І», реєстраційний номер ВО 9902 AT, яким керував [PERSON] Постановою про закриття кримінального провадження від 30 травня 2014 року, винесеною слідчим відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області старшим лейтенантом [PERSON], після розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014210010001137 від 26 квітня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, встановлено, що на км 122+100 вказаної вище автодороги, водій [PERSON], в порушення вимог п.14.6 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Додатку 2 ПДР України, яку перетинати забороняється, виїхав на смугу зустрічного руху та розпочав виконувати обгін невстановленого легкового автомобіля та автомобіля відповідача [PERSON], які рухалися попереду в попутному напрямку один за одним. [PERSON] перед зміною напрямку свого руху, пов'язаною із виконанням повороту ліворуч на другорядну дорогу, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, зокрема водієві автомобіля «INFINITI QX80», чим порушив вимоги п.10.1. ПДР України. Таким чином встановлено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм [PERSON] вимог п.14.6. та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Додатку 2 ПДР України та водієм [PERSON] вимог п.10.1. ПДР України. Цією ж постановою вирішено направити копію постанови та матеріалів, що стосуються адміністративних правопорушень вчинених [PERSON] та [PERSON] начальнику Тернопільського MB УМВС України в Тернопільській області для вжиття заходів щодо накладення адміністративного стягнення на правопорушників. [PERSON] не був притягнутий до адміністративної відповідальності. Відповідач [PERSON] також не притягувався до адміністративної відповідальності через неможливість працівників ДАІ м.Тернополя скласти відносно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки встановити місце перебування останнього не представляється можливим. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], на час скоєння ДТП, не була застрахована. Відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПРАТ «УПСК», поліс №АС/7106768 від 16 грудня 2013 року. 07 травня 2014 року позивач звернулась із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до Моторного (транспортного) страхового бюро України та додала необхідні документи. 14 червня 2014 року за вих.№3/1-05/13279 вона отримала лист Моторного (транспортного) страхового бюро України про відмову у відшкодуванні шкоди. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 19 травня 2014 року автомобіля INFINITI QX 80, державний номер [NUMBER], вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 219 610,82 грн. 10 липня 2014 року позивач знову звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України вже із заявою про виплату відшкодування шкоди в розмірі 219 610,82 грн., однак жодної відповіді не отримала. [PERSON] вважає, що порушення Правил дорожнього руху, допущене [PERSON], є більш суттєвим, ніж порушення, допущене водієм [PERSON], виходячи з того, що він створив небезпеку не тільки автомобілю INFINITI, але й іншим учасникам дорожнього руху, які рухались в попутному напрямку. Тим більше, що водій автомобіля INFINITI уникав зіткнення, але водій [PERSON] продовжував повертати ліворуч, не переконавшись у безпечності маневру. Враховуючи те, що жоден з водіїв не був притягнутий до адміністративної відповідальності, позивач вважає, що ступінь вини [PERSON] складає 40 %, а ступінь вини [PERSON] складає 60 %. Враховуючи викладене [PERSON] просить суд визначити ступінь вини учасників ДТП: [PERSON] - 40 %, [PERSON] - 60 %; стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України суму збитків (шкоду) в сумі 50\~000,00 грн. та 400,00 грн. суми, сплаченої за оцінку майна; стягнути з [PERSON] суму збитків (шкоду) в сумі 81\~766,49 грн. В свою чергу, 05 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що у ДТП, яке мало місце 26 квітня 2014 року, йому заподіяно шкоду. Внаслідок зіткнення пасажири автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS І» [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби - технічні пошкодження. Відповідач-позивач вважає, що в описаній вище дорожньо-транспортній пригоді винним являється водій автомобіля INFINITI, зокрема, він не виконав вимоги п.2.3 б), д) ПДР України, які зобов'язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Не переконавшись в тому, що відповідач-позивач, з метою попередження водіїв, які рухалися за ним у попутному напрямку, завчасно увімкнув покажчик лівого повороту, забезпечуючи цим самим безпеку дорожнього руху, [PERSON] розпочав здійснювати на перехресті обгін двох автомобілів не враховуючи дорожньої обстановки, чим порушив п.14.2 ПДР України. Згідно з висновком №288/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 07 червня 2014 року, яке проводилося за участю представника страховика та учасників ДТП, вартість спричиненого [PERSON] матеріального збитку становить 55\~783,93 грн. крім того, за евакуацію транспортного засобу з місця пригоди ним було сплачено 520 грн. Окрім матеріальної шкоди відповідачу-позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він переніс істотні переживання за своє життя та здоровя в момент дорожньо-транспортної пригоди. Усвідомлення того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він міг втратити життя, завдало йому глибоких душевних страждань. Крім того, моральна шкода полягає в протиправній поведінці водія [PERSON] Зіткнення, яке відбулося 26 квітня 2014 року, викликало у відповідача-позивача переляк та шоковий стан, внаслідок чого він відчував загальну слабкість, дратівливість, психологічний дискомфорт, погіршення самопочуття та сну. Крім того, на час звернення із зустрічним позовом до суду він продовжує відчувати тривогу під час перебування за кермом, а тому завдану йому моральну шкоду оцінює у 30\~000,00 грн. На підставі викладеного [PERSON] просить суд стягнути на його користь з [PERSON] акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 50\~000,00 грн. матеріальної шкоди, 500,00 судового збору та 627,41 грн. витрат, повязаних із розглядом справи; стягнути на користь [PERSON] в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] 6303,93 грн. матеріальної шкоди, 30\~000,00 грн. моральної шкоди, 306,63 грн. судового зору та 72,59 грн. витрат, повязаних з розглядом справи. 04 грудня 2015 року [PERSON] подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути із [PERSON] в її користь заподіяну їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 30\~000,00 грн. Моральну шкоду позивач-відповідач обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй спричинено моральні страждання, які потягли негативні зміни в її житті: переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обовязків через фіксованість уваги на проблемі ремонту автомобіля, переживання фізичних незручностей через неможливість тривалий час користуватися транспортним засобом, оскільки вони проживають далеко від міста і автомобіль є необхідністю для них, щоб доїхати до дитячого садочка сина та місця її навчання в м.Хмельницькому, тобто відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання. Представник позивача-відповідача [PERSON] та третьої особи на стороні позивача-відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала з врахуванням поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог. Проти зустрічного позову заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. В матеріалах справи наявні клопотання позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] про розгляд справи за їх відсутності, за участі представника адвоката [PERSON] Представник відповідача-позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти первісних позовних вимог заперечив. Зустрічний позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України в судові засідання не зявлявся, однак подав до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в судові засідання не зявлявся, однак подав суду письмові заперечення на зустрічну позовну заяву в яких просив відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог та розглядати справу без його участі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що 26 квітня 2014 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів: «INFINITI» та «MITSUBISHI». Свідок знаходився в автомобілі «MITSUBISHI», це семимісний автомобіль, яким керував [PERSON]. Окрім водія, у транспортному засобі їхало ще шестеро людей, він з дружиною, їх двоє доньок і племінниця сиділи позаду. Дружини свідка сиділа за водієм, а її мати біля водія, на пасажирському сидінні. Коли авто почало повертати на львівську трасу, водій [PERSON] ввімкнув лівий покажчик повороту та наближаючись до повороту, почав зміщуватись лівіше до роздільної смуги. Перед здійсненням маневру повороту і свідок, і водій подивились вліво, чи немає перешкод на зустрічній смузі. За 10-15 м до виконання маневру перешкод не було. Свідок дивився у вікно, а водій у дзеркало. Коли вони фактично зїхали на другорядну дорогу, відбулося зіткнення в передню ліву сторону, тобто у сторону водія. Чи гальмував водій автомобіля «MITSUBISHI» свідку невідомо. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення та доводи учасників судового розгляду, покази свідка, вивчивши приєднані до матеріалів справи письмові заперечення представників Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», суд вважає, що заявлені первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу ч.1 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Як встановлено в судовому засіданні та визнано представниками сторін, учасники дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 квітня 2014 року, приблизно о 12 год. на км. 122+100 автодороги Н-02 «Львів-Тернопіль за участю автомобілів «INFINITI QX80», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS I», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], не притягувалися до кримінальної чи адміністративної відповідальності, а тому в їх діях не встановлено протиправності, що призвела до спричинення шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, та вини водіїв (умисел чи необережність). Таким чином, суд визначає ступінь вини заподіювачів шкоди в процентному відношенні та враховує всі обставини, повязані із завданням шкоди, зокрема форму вини щодо порушення ПДР. Згідно з розясненнями, викладеними в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 «шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємоповязаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам». За загальним правилом, розмір компенсації шкоди встановлюється законом або домовленістю сторін, а в разі наявності спору між сторонами - судом. Наведене свідчить про те, що суду необхідно встановити володільців джерел підвищеної небезпеки, обставини вчинення водіями [PERSON] та [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до пошкодження транспортних засобів, та з врахуванням допущених ними порушень Правил дорожнього руху України визначити ступінь їх вини в процентному відношенні. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №457970, виданого ВРЕР ДАІ по обслуг. [PERSON]., [PERSON]. та [PERSON]. Районів, власником автомобіля «INFINITI QX80», реєстраційний номер ВХ 3663ВМ, є [PERSON]. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК №134899, виданого 1 ВРЕР УДАІ УМВСУ в Тернопільській області власником транспортного засобу «MITSUBISHI GRANDIS І», реєстраційний номер ВО 9902 AT, є [PERSON]. Довіреністю від 13 листопада 2012 року серії ВРХ №753696, посвідченою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] уповноважив [PERSON] правом користуватися (в т.ч. керувати) автомобілем «MITSUBISHI GRANDIS І», реєстраційний номер ВО 9902 AT. Як уже встановлено, 26 квітня 2014 року приблизно о 12 год., на км. 122+100 авто дороги Н-02 «Львів-Тернопіль» відбулася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля «INFINITI QX80», реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, під керуванням водія [PERSON], та автомобіля марки «MITSUBISHI GRANDIS І», реєстраційний номер ВО 9902 AT, яким на підставі нотаріально посвідченого доручення керував [PERSON] У день вчинення дорожньо-транспортної пригоди відомості про неї були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014210010001137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Постановою про закриття кримінального провадження від 30 травня 2014 року, винесеною слідчим відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Тернопільській області старшим лейтенантом [PERSON], після розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014210010001137 від 26 квітня 2014 року, дане кримінальне провадження закрито у звязку із відсутністю в діях [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце в світлий час доби, поза населеним пунктом, де дозволена для руху транспортних засобів швидкість - 90 км/год. Проїзна частина дороги в місці ДТП пряма в плані, горизонтального профілю, з сухим асфальтобетонним покриттям, забезпечує рух транспорту в двох напрямках та має по одній смузі для руху в кожному напрямку, шириною по 3,4 м. Зустрічні смуги руху розділені суцільною лінією горизонтальної розмітки 1.1 ПДР України, яка навпроти прилягання з лівої (якщо рухатися до м. Львів) сторони другорядної дороги, що веде до дачного кооперативу «Трембіта», переходить у переривчасту. Про прилягання даної другорядної дороги, а відповідно й про наявність перехрестя, водіїв, що рухаються зі сторони м. Тернопіль попереджає дорожній знак 1.23.4 «Прилягання другорядної дороги» ПДР України, який встановлений за 220 метрів до початку небезпечної ділянки. Автомобіль «INFINITI QX80», реєстраційний номер [NUMBER] у технічно справному стані, із одним дорослим пасажиром та однією дитиною, під керуванням водія [PERSON] рухався в напрямку м. Львів. Автомобіль «MITSUBISHI GRANDIS І», реєстраційний номер [NUMBER] у технічно справному стані, з трьома дорослими пасажирами та трьома дітьми, під керуванням водія [PERSON] рухався попереду в попутному напрямку. Водій [PERSON] під час керування транспортним засобом, в порушення вимог п.2.1 (г) ПДР України, не мав при собі полісу (сертифікату) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Між автомобілями «INFINITI QX80» та «MITSUBISHI GRANDIS І» на час ДТП рухався невстановлений легковий автомобіль іноземного виробництва. Водії [PERSON] та [PERSON] на час ДТП в стані алкогольного сп'яніння не перебували, що підтверджується висновками судово-медичних експертиз №571 та 572 від 15 травня 2014 року. На 122 км + 100 м вказаної автодороги, водій [PERSON] в порушення вимог п.14.6. та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Додатку 2 ПДР України, яку перетинати забороняється, виїхав на смугу зустрічного руху та розпочав виконувати обгін невстановленого легкового автомобіля та автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS І», які рухалися попереду в попутному напрямку один за одним. Під час руху автомобіля «INFINITI QX80» по зустрічній смузі та при його наближенні до автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS І», останній виконуючи поворот ліворуч на другорядну дорогу, змінив напрямок свого руху вліво та виїхав на смугу зустрічного руху, де й відбулося зіткнення вказаних автомобілів. Як вбачається із полісу №АС/7106768 від 16 грудня 2013 року, відповідальність водія [PERSON] була застрахована [PERSON] акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну визначена в розмірі 50\~000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн. Відповідальність водія [PERSON], всупереч ст.21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка забороняє на території України експлуатацію транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, не була застрахована. 07 травня 2014 року [PERSON] звернулась із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до Моторного (транспортного) страхового бюро України. 15 травня 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України надіслало на адресу [PERSON] листа за вих.№3/1-05/13279 про відмову у відшкодуванні шкоди, посилаючись на те, що відповідно до інформації, отриманої з бази АІПС ДТП, зазначена ДТП сталась внаслідок порушення водієм автомобіля [PERSON] правил дорожнього руху. З огляду на зазначене, Моторне (транспортне) страхове бюро України не має правових підстав для виплати [PERSON] відшкодування з фонду захисту потерпілих у разі звернення із заявою про відшкодування шкоди. Згідно звіту №2/2205 про оцінку колісного транспортного засобу від 19 травня 2014 року автомобіля INFINITI QX 80, державний номер [NUMBER], складеного ТОВ «Подільська незалежна оцінка», вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 219 610,82 грн. Вартість проведеної оцінки вказаного вище майна становить 400,00 грн., що вбачається із квитанції №ПН51186 від 29 травня 2014 року. 10 червня 2014 року [PERSON] звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування оціненої ТОВ «Подільська незалежна оцінка» шкоди в розмірі 219 610,82 грн., заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 26 квітня 2014 року. 26 серпня 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України надало [PERSON] відповідь №3/1-05/23027, в якій зазначає про необхідність надання до Моторного (транспортного) страхового бюро України копії постанови суду, завіреної гербовою печаткою, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП та яка набрала законної сили та копії постанови суду, завіреної гербовою печаткою, що підтверджує відповідальність [PERSON], яка набрала законної сили. Відповідно до висновку №288/14 експертного автотоварознавчого дослідження по заяві [PERSON], складеного 07 червня 2014 року субєктом підприємницької діяльності фізичною особою експертом-товарознавцем [PERSON], вартість матеріального збитку, станом на момент ДТП, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS», реєстраційний номер [NUMBER], становить 55 783,93 грн. Вартість вказаного експертного автотоварознавчого дослідження становить 700,00 грн., про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера №288/14 від 07 червня 2014 року. Згідно акту прийому виконаних робіт та товарного чеку від 26 квітня 2014 року, приватний підприємець [PERSON], що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію від 22 серпня 2002 року №152926, виданого Управлінням у справах торгівлі і побуту Тернопільської міської ради здійснив перевезення транспортного засобу «Міцубіші Грандіс», державний номерний знак [NUMBER] с.Довжанка м.Тернопіль. Вартість даної послуги становить 520,00 грн. 20 листопада 2014 року представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся із заявою про страхове відшкодування до [PERSON] акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», яка зареєстрована страховиком за №236, однак у виплаті страхового відшкодування страхувальнику було відмовлено з тих підстав, що встановити лише вину водія забезпеченого транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 26 квітня 2014 року, неможливо, про що представник [PERSON] акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» зазначив у запереченнях на зустрічну позовну заяву. Як вбачається із висновку №641 судової автотехнічної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON], [PERSON], складеного 29 квітня 2015 року судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, у дорожній ситуації, що мала місце 24 квітня 2014 року, водій [PERSON] повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п.1.5, 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»; «перехрестя»; «пішохідний перехід»); 2.3. (підпунктів «б» та «д»); 10.1; 12.3; 12.6 (підпункту «г»); 12.9 (підпункту «б»); 14.2 (підпункту «б»); 14.6 (підпунктів «а» та «в») ПДР України, а також горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 вузької суцільної лінії, яка поділяла транспортні потоки протилежних напрямків розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій на даній ділянці дороги повинен вести свій автомобіль зі швидкістю не більше 90 км/год і не повинен був перетинати лінію розмітки 1.1 та виконувати обгін транспортних засобів (в тому числі, автомобіля «Мітсубісі-Грандіс»). З технічної точки зору, однією із причин даної ДТП є та обставина, що водій [PERSON] намагався виконати маневр обгону автомобіля «Мітсубісі-Грандіс» на ділянці, де це було заборонено. В цей же час, для вирішення питання про те, могли чи не могли бути другою причиною даної ДТП дії водія [PERSON] при виконанні маневру повороту ліворуч (стосовно того, належним чи неналежним чином він переконався у безпеці цього маневру), необхідно дати правову оцінку всім зібраним доказам по справі (зокрема, даним, які містяться у допитах цього водія від 28 квітня 2014 року та 06 травня 2014 року). Згідно висновку №2380 судової автотехнічної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON], [PERSON], складеного 22 вересня 2015 року судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, у заданій водієм [PERSON] дорожній ситуації, що мала місце 24 квітня 2014 року, водій [PERSON] повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п.1.5; 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу»; «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 9.2; 9.4; 10.1; 14.3 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій перед початком виконання маневру повороту ліворуч і в тому числі і на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг) мав переконатися у безпеці виконання цього маневру і не виконувати його в ситуації, коли керований ним автомобіль «Міцубісі» уже обганяв автомобіль «Інфініті» (тобто водієві [PERSON] у даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, слід було дати дорогу автомобілеві «Інфініті», не дивлячись на те, у якому місці водій цього легковика виконував обгін), і лише після цього слід було увімкнути світловий покажчик повороту ліворуч та виконати маневр. З технічної точки зору, у заданій водієм [PERSON] дорожній ситуації водій [PERSON] мав технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП, і полягала ця технічна можливість у належному виконанні вказаним водієм вимог п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу»; «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 9.4; 10.1: 14.3 ПДР України (іншими словами, для уникнення даної ДТП, в заданій водієм [PERSON] дорожній ситуації, водієві [PERSON] необхідно (і достатньо) було перед початком виконання маневру повороту ліворуч переконатися у його безпеці і не виїжджати на зустрічну сторону проїзної частини, оскільки по ній, виконуючи обгін автомобіля «Міцубісі», уже рухавсь автомобіль «Інфініті» (і цьому автомобілеві водієві [PERSON] слід було, з технічної точки зору, дати дорогу)). Оскільки (у заданій водієм [PERSON] дорожній ситуації) водій [PERSON] намагався виконати маневр повороту ліворуч перед автомобілем «Інфініті» (який уже знаходився в стані обгону автомобіля «Міцубісі»), є підстави зробити висновки про те, що у даній дорожній ситуації дії водія [PERSON], з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу»; «небезпека для руху»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 9.4; 10.1; 14.3 ПДР України. У заданій водієм [PERSON] дорожній ситуації та обставина, що перед виконанням маневру повороту ліворуч водій [PERSON] не переконався у його безпеці і не дав дорогу автомобілеві «Інфініті», з технічної точки зору, перебуває у причино-наслідковому зв'язку з фактом даної ДТП. У даній дорожній ситуації (тобто навіть у ситуації, заданій самим водієм [PERSON]М.) вказаний водій повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»; «перехрестя»; «пішохідний перехід»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1; 12.6 (підпункту «ґ»); 12.9 (підпункту «б»); 14.6 (підпунктів «а» та «в») ПДР України та розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДРУ (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1- вузької суцільної лінії, яка поділяла транспортні потоки протилежних напрямків), у відповідності до яких вказаний водій на даній ділянці дороги повинен був вести свій автомобіль «Інфініті» зі швидкістю не більше 90 км/год і не повинен був перетинати лінію розмітки 1.1 та виконувати обгін транспортних засобів (в тому числі, автомобіля «Міцубісі»). Якщо розглядати дії водія [PERSON] після невиконання ним наведених вище вимог (а причина їх невиконання повинна бути оцінена судом самостійно з урахуванням наведених даною експертизою технічних аспектів), тобто розглядати етап розвитку дорожньої ситуації, пов'язаний суто з початком виконання автомобілем «Міцубісі» маневру повороту ліворуч, то у такому випадку водій [PERSON] повинен був, з технічної точки зору, у відповідності до вимог п.п. 12.3; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпункту «б») ПДР України своєчасно застосувати екстрене гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої, з можливих, відстані) з моменту, коли попутний автомобіль «Міцубісі» почав виконувати поворот ліворуч, виїжджаючи на смугу руху автомобіля «Інфініті». У даній дорожній ситуації водій [PERSON] мав технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП, і полягала ця технічна можливість у належному виконанні вказаним водієм наведених вище вимог (іншими словами, для уникнення даної ДТП водієві автомобіля «Інфініті» необхідно (і достатньо) було не виконувати обгін на ділянці, де це заборонено). У даній дорожній ситуації (тобто заданій водієм [PERSON]М.) дії вказаного водія, з технічної точки зору, не відповідали вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»; «перехрестя»; «пішохідний перехід»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1; 14.6 (підпунктів «а» та «в») ПДР України та розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДРУ (в частині вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 - вузької суцільної лінії, яка поділяла транспортні потоки протилежних напрямків), оскільки водій автомобіля «Інфініті» намагався виконати обгін на ділянці, де це було заборонено (перетнувши суцільну лінію 1.1, на нерегульованому пішохідному переході та на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг). Невідповідність дій водія [PERSON] наведеним вище вимогам, з технічної точки зору, перебуває у причино-наслідковому зв'язку з фактом даної ДТП. Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що ступінь вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 квітня 2014 року, приблизно о 12 год. на км. 122+100 автодороги Н-02 «Львів-Тернопіль за участю автомобілів «INFINITI QX80», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS I», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], слід визначити у співвідношенні 60 % вини у діях водія [PERSON] та 40 % вини у діях водія [PERSON] Визначаючи ступінь вини вказаних водіїв у такому співвідношенні, суд враховує допущені ними порушення Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинно-наслідковому звязку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та розміром спричиненої шкоди. Визначаючи 60% вини в діях водія [PERSON], суд вважає, що недотримання ним вимог Правил дорожнього руху України в частині виконання маневру обгону на ділянці дороги, де це було заборонено, є первинним порушенням за відсутності якого дорожньо-транспортна пригода могла б не відбутися. Тобто, на км. 122+100 автодороги Н-02 «Львів-Тернопіль даній водій мав вести свій автомобіль «INFINITI QX80» зі швидкістю не більше 90 км/год, керуватися вимогами п.п.1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»; «перехрестя»; «пішохідний перехід»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 10.1; 12.6 (підпункту «ґ»); 12.9 (підпункту «б»); 14.6 (підпунктів «а» та «в») Правил дорожнього руху України та розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1 - вузької суцільної лінії, яка поділяла транспортні потоки протилежних напрямків), і не повинен був перетинати лінію розмітки 1.1 та виконувати обгін транспортних засобів, в тому числі, автомобіля «MITSUBISHI GRANDIS I». Щодо 40% вини у діях [PERSON], суд насамперед відзначає, що останній керував транспортним засобом без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, що заборонено законом. На км. 122+100 автодороги Н-02 «Львів-Тернопіль даній водій, врахувавши те, що окрім нього в салоні перебувало шість осіб, троє з яких діти, мав вести свій автомобіль

Outcome: partial