Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 25 липня 2007 року перебувала у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. З травня 2013 року шлюбні відносини між ними припинені, шлюб розірвано. На підставі рішення Микитівського районного суду міста Горлівки від 08 листопада 2013 року, відповідач [PERSON] зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини, яка хворіє з народження, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 01 червня 2014 року [PERSON] не виплачував аліменти, змінював своє місце проживання, матеріальну підтримку не пропонував, хоча по телефону спілкувався з донькою і добре знав, в якому важкому становищі вона опинилася. Донька шість місяців знаходилась на лікуванні, з листопада 2015 року по травень 2016 року. За весь час, з червня 2014 року до вересня 2016 року [PERSON] 25 лютого 2016 року один раз прислав посилку на суму 200 грн. Крім цього, [PERSON] за період, що не сплачував аліменти і мав заборгованість за 27 місяців, без її відома і підробленими заявами від її імені, начебто вона згодна на зменшення аліментів з 1/4 всіх доходів до 1/6 частки усіх доходів відповідача, відсудив на свою користь аліменти. Таке рішення Слов»янського міськрайонного суду Донецької області про зменшення аліментів не було їй вручено. Лише в липні 2016 року, коли її довірена особа - [PERSON], звернувся до юстиції з проханням прийняти виконавчий лист Микитівського суду, виконавча служба міста Слов'янська повідомила, що у них є новий виконавчий лист про зменшення розміру аліментів, який направив на їх адресу [PERSON] Таким чином з 01 червня 2014 року по 01 вересня 2016 року за 27 місяців утворилася заборгованість по аліментам з вини відповідача [PERSON] у сумі 25783,88 гривень. Згідно частини 1 статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За період з 01 червня 2014 року до 01 вересня 2016 року відповідач зобов'язаний сплатити на її користь на утримання хворої дитини заборгованість по аліментам - 25783,88 грн. 882 дні х 1% = 211943,50 грн. Відповідач, матеріально забезпечений, здоровий чоловік, з сім'ї забрав машину, придбану по довіреності у громадянина [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] вартістю 97000 грн., та без її відома у травні 2013 року переоформив на свою матір, [PERSON]. З її квартири відповідач забрав телевізор новий, новий спальний гарнітур. Просила суд стягнути зі [PERSON], [INFO], на її користь пеню за прострочення сплати заборгованості по аліментам у сумі 211943,50 грн. Позивач [PERSON], до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 03 жовтня 2017 року та 19 грудня 2017 року надала до суду Заяви про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, а також надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що [PERSON] сплачував аліменти з регресного фонду, а з пенсійного фонду аліменти не виплачувались. Відповідач по телефону спілкувався з дитиною, але не повідомляв їй де він перебуває, у звязку з чим вона була змушена самостійно дізнаватися про його місце перебування. Після того, як було зясовано де перебуває [PERSON], вона звернулася до суду за Дублікатом виконавчого листа. Отримавши Дублікат виконавчого листа про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі ? частини з усіх видів його доходів, її представник [PERSON] направив його до виконавчої служби. Вважає, що ті підстави, на які посилається [PERSON], що він надавав дитині матеріальну допомогу, робив подарунки не мають правдивих підстав, тому просить суд задовольнити її вимоги (а.с.87. 88-92). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі Довіреності, серія НАІ №792736 від 18 квітня 2016 року (а.с.15), у судовому засіданні уточнив позовні вимоги [PERSON] (а.с. 113-114), надав суду розрахунок пені по аліментам, відповідно до якого розмір пені по аліментам за період з жовтня 2014 року по серпень 2016 року включно дорівнює 700 дням та складає 76125, 00 грн. Просив суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та стягнути з [PERSON] пеню по заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 жовтня 2014 року по 01 вересня 2016 року, яка складає 76125,00 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, та в наданих Запереченнях зазначив, що позивач посилається на частину 1 статті 196 СК України, але відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. З липня 2014року він проживає у місті Словянську, та з 26 листопада 2014 року має Довідку переселенця № [NUMBER]. З вересня 2014 року він мав виплати з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та Пенсійного фонду м. Словянська. При переведенні виплат у звязку з бойовими діями до м. Словянська, в електронній базі були позначки, що він має виплачувати аліменти до 2023 року. Фонд соціального страхування проводив утримання аліментів в розмірі 1/4 частини на користь [PERSON]. Він повідомив [PERSON], про те що їй треба відкрити рахунок в установі Ощадбанку м. Словянська. [PERSON] відкрила рахунок в Приватбанку і повідомила про це Регресний фонд, про що вказує її заява і адресат одержувача аліментів на імя [PERSON] Це вже суперечить посиланням позивача, що він постійно змінював місце проживання і не платив аліменти. Сума виплат за рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки в розмірі 1/4 ні як не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину. Пенсійний фонд відмовився проводити утримання аліментів без Рішення суду і Виконавчого листа з юстиції м. Словянська, [PERSON] про це знала і проігнорувала. Він неодноразово звертався до Пенсійного фонду, щоб утримували аліменти на підставі електронної справи, але отримував відмову з боку Пенсійного фонду. В січні 2015 року [PERSON] виїхала в Російську Федерацію, має тимчасове місце проживання в РФ. В вересні 2015 року Словянським судом прийнято рішення про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину. [PERSON] було відомо про слухання справи. З 2014 року по 2016 року позивач і її довірена особа не робили ніяких дій, щоб надати Виконавчий лист або розрахунковий рахунок Ощадбанку. [PERSON] направив виконавчий лист та додав реквізити ПриватБанку, тоді з нього два місяці утримували аліменти, а до дитини вони не надходили, поки він не приніс реквізити Ощадбанку. Виходячи з дати посвідчення Довіреності - 18 квітня 2016 року, [PERSON] була в м.Краматорську, але ніяких дій з приводу того, щоб аліменти з Пенсійного фонду доходили до дитини вона не зробила, про це йому стало відомо пізніше, коли він побачив Довіреність в юстиції. Він знав що [PERSON] знаходиться в санаторії, але діагноз від нього приховували. Донька казала, що вона оздоровлюється. Пробував дізнатися діагноз у лікаря по телефону, на що йому відповіли, що це конфіденційна інформація і за телефоном, не бачивши його документів, сказати не можуть. Він є інвалідом 3 групи, систематично проходить лікування. В 2017 році вже два раза проходив лікування в стаціонарах Словянська. Також йому потрібне оперативне лікування. Окрім цього в нього на утриманні мати, яка є інвалідом 2 групи. На даний момент заборгованості по аліментам не має. Позивач просить стягнути нараховану пеню по аліментам в сумі 211943,50 грн. посилаючись на частину 1 статті 196 СК України, що можливо у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти (ухилялася від сплати аліментів, знаходилася в розшуку, тощо). Просить суд, не застосовувати до нього ч.1 ст.196 СК України та не стягувати пеню по заборгованості зі сплати аліментів. Також навів суду свій розрахунок пені по заборгованісті по аліментам, відповідно до Розрахунку стану заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], проведеного [PERSON] міськрайонним відділом Державної виконавчої служби, відповідно до якого пеня по аліментам за період з 01 жовтня 2014 року по 31 серпеня 2016 року складає 7651,09 грн. Однак, він не визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі і просить суд відмовити в їх задоволенні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 27 місяців [PERSON] не сплачував аліменти на утримання її онуки [PERSON], які повинні були надходити з пенсійного фонду. За рішенням суду [PERSON] зменшено розмір аліментів на утримання дитини з ? частини до 1/6 частини. З листопада 2015 року по травень 2016 року дитина знаходилася на лікуванні. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гід\-ністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, неза\-лежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2). Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу. Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов'яз\-ків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосу\-ється частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні« конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв і обмежень за ознаками раси, ко\-льору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального поводження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками». Крім того, ч. 2 ст. 21 Конституції України закріплює засаду невідчужуваності та непорушності прав і свобод людини. Відповідно до цієї заса\-ди не допускається не тільки відчуження прав і свобод, якими людина володіє, а й обмеження їхнього змісту, створення пере\-шкод для їх реалізації тощо. Дані положення повною мірою поширюються і на передбачені цивільно-процесуальним за\-коном права суб'єктів цивільного провадження. У загальному розумінні рівність перед законом означає обо\-в'язок всіх додержуватися приписів закону, використовувати закон у своїх інтересах. Закріплення рівності перед законом, як засади здійснення правосуддя в цивільних справах означає, що жодна обста\-вина не може стати підставою для надання будь-яких привілеїв або запровадження будь-яких обмежень, що суперечать припи\-сам цивільно-процесуального закону щодо прав і обов'язків всіх суб'єктів провадження. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачене пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено у судовому засіданні, сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Статтею 180 СК України\~встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З наданої копії Свідоцтва про народження Серія І-НО № 716310, виданого 19 квітня 2006 року Міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1627 вбачається, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матірю [PERSON], [INFO] (а.с.5). Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки від 24 жовтня 2013 року справа № 252/8367/13-ц, між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], шлюб, зареєстрований 25 липня 2007 року Микитівським Відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 74 розірвано (а.с.6). На виконання Рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області, Словянським міськрайонним судом Донецької області від 27 липня 2016 року було видано Дублікат Виконавчого листа № 252/8368/13-ц, про стягнення з [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [INFO], на користь [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], яка зареєстрована за адресою: [INFO], аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2015 року справа № 243/7574/15-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів , розмір аліментів, які стягуються відповідно до Рішення Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 08 листопада 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON]. на утримання доньки [PERSON], [INFO], з ? частини усіх видів його заробітку (доходу) зменшено до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 вересня 2015 року і до досягнення повноліття [PERSON] (а.с.42). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2017 року Рішення Словянського міськрайонного суду від 29 вересня 2015 року (справа № 243/7574/15-ц) за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, залишено без змін (а.с.43-44). 10 листопада 2016 року Словянське обєднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області надало Повідомлення № 25746/02 на звернення [PERSON] від 07 листопада 2016 року, з якого вбачається, що [PERSON] отримує пенсію в Управлінні, як внутрішньо переміщена особа. З пенсії [PERSON] проводяться утримання аліментів згідно постанови Відділу державної виконавчої служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції № 6-1291 від 22 серпня 2016 року «Про стягнення аліментів», в якій постановлено проводити утримання аліментів з доходу боржника, що належить до виплати боржнику після відрахування податків, починаючи з 01 вересня 2016 року у розмірі 1/3 частини, з яких основні аліменти 1/6 частина, а різниця в рахунок погашення боргу у сумі 25783,88 грн. (а.с.8). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В той час, ст. 78 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Відповідно частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості зі сплати аліментів обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Так, матеріали справи містять [PERSON] державного виконавця Словянського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області № 6-1308 від 09 листопада 2016 року, з якого вбачається, що по Виконавчому листу № 252/8386/13, виданого Микитівським районним судом міста Горлівки Донецької області про стягнення аліментів у розмірі ? частини з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти стягувалися у розмірі ? частини по серпень 2016 року включно. Згідно Виконавчого листа №2/243/3963/2015 від 29 вересня 2015 року, виданого Словянським міськрайонним судом Донецької області про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини, починаючи з 29 вересня 2015 року було здійснено перерахунок. За період з вересня 2015 року по серпень 2016 року аліменти у розмірі ? частини було стягнуто у сумі 21090,12 грн., а згідно розміру 1/6 частини необхідно було стягнути 14606,83 грн. У звязку з переплатою аліментів у сумі 6483,29 грн. аліменти з вересня 2016 року не стягуються до часу зарахування переплати. По виплаті аліментів з пенсії, державний виконавець повідомив, що Виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] надійшов на виконання 03 серпня 2016 року і Постанова про стягнення аліментів 22 серпня 2016 року направлена до [PERSON] обєднаного Управління Пенсійного фонду України з урахуванням того, що потрібно стягнути заборгованість по аліментам у сумі 25783,88 грн., яка утворилася під час невиплати аліментів (а.с. 30). Також з [PERSON] державного виконавця Словянського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, наданого на Заяву [PERSON], вбачається, що 03 серпня 2016 року [PERSON] міськрайонним Відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області було відкрито Виконавче провадження № 51824703, на підставі Виконавчого листа № 252/8368/13-ц, який видано Микитівським районним судом міста Горлівки Донецької області від 27 липня 2016 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу, але у звязку з тим, що 22 серпня 2016 року до [PERSON] Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області надійшов на виконання Виконавчий лист № 2/243/3963/2015 про зменшення розміру аліментів від 29 вересня 2015 року, було відкрито Виконавче провадження № 52013797 та до установ, які стягують аліменти білу відправлено постанови про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частина доходу (а.с. 51). З [PERSON] обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 25746/02 від 10 листопада 2016 року, наданого на Запит [PERSON], вбачається, що [PERSON] отримує пенсію як внутрішньопереміщена особа. З пенсії [PERSON] проводяться утримання аліментів згідно Постанови [PERSON] міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області № 6-1291 від 22 серпня 2016 року «Про стягнення аліментів», в якій постановлено проводити утримання аліментів з доходу боржника, що належить до виплати боржнику після відрахування податків, починаючи з 01 вересня 2016 року у сумі 1/3 частини, з яких основні аліменти 1/6 частина, а різниця в рахунок погашення боргу у сумі 25783,88 грн., а після погашення боргу стягувати аліменти у прозмірі 1/6 частини (а.с. 8). З Довідки про сплачені аліменти № 04131-89 від 14 серпня 2017 року, виданої [PERSON] відділенням Управління Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, вбачається, що [PERSON] сплачено аліменти у розмірі: вересень 2014 3257,67 грн.; жовтень 2014 1628,83 грн.; листопад 2014 1628,83 грн.; грудень 2014 - 1628,83 грн.; січень 2015 - 1628,83 грн.; лютий 2015 - 1628,83 грн.; березень 2015 - 1628,83 грн.; квітень 2015 5317,80 грн. ; травень 2015 - 1628,83 грн.; червень 2015 - 1628,83 грн.; липень 2015 1757,51 грн.; серпень 2015 1757,51 грн.; вересень 2015 1757,51 грн.; жовтень 2015 1757,51 грн.; листопад 2015 1757,51 грн.; грудень 2015 1757,51 грн.; січень 2016 1587,43 грн.; лютий 2016 1927,59 грн.; березень 2016 1757,51 грн.; квітень 2016 1757,51 грн.; травень 2016 1757,51 грн.; червень 2016 - 1757,51 грн.; липень 2016 - 1757,51 грн.; серпень 2016 - 1757,51 грн. (а.с.39). З Довідки [PERSON] міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 23 серпня 2017 року №АСВП-52013797, вбачається що [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у вересні 2014 року - 711,75 грн., жовтні 2014 року - 711,75 грн., листопаді 2014 року - 711,75 грн., грудні 2014 року - 711,75 грн., січні 2015 року - 711,75 грн., лютому 2015 року - 711,75 грн., березні 2015 року - 711,75 грн., квітні 2015 року - 711,75 грн., травні 2015 року - 711,75 грн., червні 2015 року - 711,75 грн., липні 2015 року - 711,75 грн., серпні 2015 року - 711,75 грн., вересні 2015 року - 711,75 грн., жовтні 2015 року - 1947,21 грн., листопаді 2015 року - 1418,48 грн., грудні 2015 року - 1418,48 грн., січні 2016 року 1431,68 грн., лютому 2016 року 1431,68 грн., березні 2016 року 1431,68 грн., квітні 2016 року 1431,68 грн., травні 2016 року 1431,68 грн., червні 2016 року 1431,68 грн., липні 2016 року 1578,44 грн., серпні 2016 року 1578,44 грн. (а.с. 80, 86). Також, з Довідки про сплачені аліменти № 04/31-90 від 14 серпня 2017 року, виданої [PERSON] відділенням Управління Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, вбачається, що [PERSON] сплачено аліменти у розмірі: лютий 2017 548,29 грн.; березень 2017 1448,48 грн.; квітень 2017 - 1448,48 грн.; травень 2017 - 1448,48 грн.; червень 2017 - 1448,48 грн.; липень 2017 - 1448,48 грн. (а.с.40). З Довідки [PERSON] міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 17 серпня 2017 року, АСВП №52013797/30280, вбачається, що Заборгованість по виплаті аліментів станом на 01 серпня 2017 року у [PERSON] по виконавчому провадженню про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] відсутня (а.с. 54). Суд приймає вищезазначені Довідки як належний доказ по справі, оскільки вона не викликають сумніву у суду та не заперечується позивачем по справі, однак вважає належним зазначити, що позивач не ставить питання про стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів, які утримуються з регресних виплат [PERSON] [PERSON] відділенням Управління Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області. У відповідності до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою\~статті 181 СК України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1\~ст. 196 СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене\~ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті. У п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розяснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у\~ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту\~ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог\~ст. 264 ЦПК України\~повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене\~ст. 196 СК України, не повязується з дотриманням державним виконавцем вимог\~Закону України «Про виконавче провадження». За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй Постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16 та № 6-2589 цс15. Відповідно до приписів\~ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В даному випадку судом з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON] та на підставі Рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області, він повинен був, починаючи з 30 липня 2013 року, сплачувати щомісячно на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON]до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 29 вересня 2015 року справа № 243/7574/15-ц, розмір аліментів, які стягуються відповідно до Рішення Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 08 листопада 2013 року з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) зменшено до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 вересня 2015 року і до досягнення повноліття [PERSON] (а.с.42). Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р. Згідно додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить місто Горлівка Донецької області. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14 квітня 2014 року, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення\~ проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Є загальновідомим факт, що антитерористична операція в Україні не завершилась на теперішній час. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян. Згідно з п. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій\~ території України», виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсії та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи,\~ затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів\~ (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З Довідки від 26 листопада 2016 року № [NUMBER] про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, виданої Управлінням соціального захисту населення, вбачається, що зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], фактичне місце проживання: [INFO] (а.с.37). Після того як [PERSON] отримав Довідку від 26 листопада 2016 року № [NUMBER] про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, його було взято на облік до Словянсього відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального старування України в Донецькій області, нараховано страхові виплати з яких утримувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] починаючи з вересня 2014 року (а.с. 39-40). Тому суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на ті підстави, що виникла заборгованість по сплаті аліментів утворилася в наслідок того, що місто Горлівка Донецької області стала непідконтрольною державі Україна територією, а установи та організації, які були підконтрольні Україні, з червня 2014 року припинили свою діяльність, тому дана заборгованість виникла не з вини відповідача [PERSON] та він не знав на який розрахунковий рахунок сплачувати аліменти, оскільки вина відповідача щодо виниклої заборгованості зі сплати аліментів, яка повинна була сплачуватися відповідачем із його пенсії, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження. До такого висновку суд прийшов, виходячи з того, що [PERSON], отримуючи регресні виплати від Фонду соціального страхування, знав, що з цих його виплат утримуються аліменти на користь позивача на утримання його доньки, а тому отримуючи пенсію у 2014 році, достовірно знав, що повинен виконувати рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], та з виплати пенсії також повинен сплачувати аліменти, однак добровільно з заявою до Пенсійного фонду про утримання з його пенсії аліментів на утримання дитини не звертався, а повністю сплатив заборгованість по аліментам лише 01 серпня 2017 року, коли позивач звернулася з даним позовом до суду для усунення порушення її прав як отримувача аліментів. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не виконуючи у повному обсязі своїх обовязків, як батька дитини [PERSON] щодо її утримання, а також обовязку громадянина України щодо виконання рішення суду, свідомо не сплачував аліменти з призначеної йому пенсії, ухиляючись від виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини. Також суд приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] на ті підстави, що він як батько, подарував своїй доньці [PERSON] частину квартири, яка йому належить, оскільки дані обставини підтверджуються Договором дарування частки квартири від 20 червня 2014 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Горлівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 1-1855, з якого вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] (а.с.50), при цьому [PERSON] не скористався правом, передбаченим ст.190 СК України, припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно, та продовжував сплачувати аліменти на утримання дитини до початку фази АТО у місті Горлівка Донецької області, а саме до червня 2014 року, заборгованості по аліментам не мав. Що стосується посилань позивача на ті обставини, що відповідач [PERSON] з сім'ї забрав машину, придбану по довіреності у громадянина [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] вартістю 97000 грн., та без її відома у травні 2013 року переоформив її на свою матір, [PERSON], а також те, що з її квартири відповідач забрав телевізор новий, новий спальний гарнітур, то суд приходить до висновку, що ці посилання, при розгляді справи про стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів, не заслуговують на увагу суду, оскільки в данному провадженні не вирішується питання щодо майна подружжя. Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на ті підстави, що відповідач [PERSON] є матеріально забезпечений та здоровий чоловік, оскільки дані обставини спростовуються Довідкою до актів огляду медико - соціальною експертною комісією, виданою 26 квітня 2016 року, Виписками з Медичної карти стаціонарного хворого, з яких вбачається, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи у звязку із професійним захворюванням, йому протипоказана робота в умовах впливу виробничої пози стоячи, фізичні перевантаження, несприятливий мікроклімат, потребує спостереження профпатолога, судинного хірурга з курсом відновлювального лікування, спостереження клініки, профзахворювань та санаторно курортного лікування (а.с.45-48). Суд приймає до уваги посилання позивача на ті підстави, що дитина [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: Левобічний міхурово сечовідний рефлекс. Вторічний хронічний пієлонефрит. Дитина знаходиться на диспансерному обліку у травматолога з діагнозом кіста Бейкера. Потребує оперативного лікування та щорічного санаторно курортного лікування, оскільки дані обставини визнані відповідачем та підтверджені Довідкою № 15 ДСК, виданою 08 жовтня 2013 року Комунальним закладом «Центр первинної медико санітарної допомоги № 4 м. Горлівки», з якої вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: Левобічний міхурово сечовідний рефлекс. Вторічний хронічний пієлонефрит. Дитина знаходиться на диспансерному обліку у травматолога з діагнозом кіста Бейкера. Потребує оперативного лікування та щорічного санаторно курортного лікування (а.с.10), а також Довідкою, виданою 10 жовтня 2016 року, лікарем Дитячого санаторія для хворих туберкульозом «[PERSON] воздух», з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], знаходилась на лікуванні у Дитячому санаторії для хворих туберкульозом «[PERSON] воздух» з 02 листопада 2015 року по 25 травня 2016 року (а.с.9). За правовою природою аліментні зобовязання це періодичні платежі, які боржник забов»язався сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Пеня - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до переконання, що заборгованість зі сплати аліментів, які повинні були утримуватися з пенсії [PERSON] за період з 01 жовтня 2014 року по 01 вересня 2016 року виникла з вини відповідача, а тому вимоги [PERSON] щодо стягнення пені по сплаті аліментів на утримання дитини з 01 жовтня 2014 року по 01 вересня 2016 року підлягають задоволенню частково. Разом з тим, суд не приймає до уваги наданий предстаником позивача [PERSON] - [PERSON] розрахунок пені, нарахованої на заборгованість по сплаті аліментів, яка за період з 01 жовтня 2014 року по 31 серпня 2016 року складає 76125,00 грн., оскільки даний розрахунок проведено шляхом множення суми заборгованості за місяць на загальну кількість днів прострочення сплати аліментів за вирахуванням місяця, що передував події. До такого висновку суд прийшов, виходячи з того, що з метою постановлення судами України однакових рішень по цивільним та кримінальним справам Верховний суд України розглядаючи справи, по яким можливо неоднозначне трактування закону, викладає свою правову позицію по таким справам, яка підлягає неухильному виконанню під час розгляду аналогічних справ судами України. Так, у Постанові Верховного суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15 викладена правова позиція стосовно розгляду цивільних справ за позовами про стягнення неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів, а саме: «Згідно з частиною першою\~статті 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов»язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць)». Таким чином, розрахунок пені, складений позивачем, складено не у відповідності до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, яка відповідно до приписів\~ч.4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. З розрахунку заборгованості, складеного судом із урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, сума нарахованої неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів в сумі 25783,88 грн.\~\~[PERSON] \~за період з 01 жовтня 2014 року по 31 серпня 2016 року включно складає 7651,09 гривень 62 копіки з наступного розрахунку: -711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у жовтні 2014 року х 31 день прострочення = 220,64 грн.; - 711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у листопаді 2014 року х 30 день прострочення = 213,53 грн.; -711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у грудні 2014 року х 31 день прострочення = 220,64 грн.; -711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у січні 2015 року х 31 день прострочення = 220,64 грн.; -711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у лютому 2015 року х 28 день прострочення = 199,29 грн.; -711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у березні 2015 року х 31 день прострочення = 220,64 грн.; -711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у квітні 2015 року х 30 день прострочення = 213,53 грн.; -711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у травні 2015 року х 31 день прострочення = 220,64 грн.; -711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у червні 2015 року х 30 день прострочення = 213,53 грн.; -711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у липні 2015 року х 31 день прострочення = 220,64 грн.; -711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у серпні 2015 року х 31 день прострочення = 220,64 грн.; -711,75 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у вересні 2015 року х 30 день прострочення = 213,53 грн.; -1947,21 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у жовтні 2015 року х 31 день прострочення = 603,64 грн.; -1418,48 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у листопаді 2015 року х 30 день прострочення = 425,54 грн.; -1418,48 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у грудні 2015 року х 31 день прострочення = 439,73 грн.; -1431,68 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у січні 2016 року х 31 день прострочення = 443,82 грн.; -1431,68 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у лютому 2016 року х 29 день прострочення = 415,19 грн.; -1431,68 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у березні 2016 року х 31 день прострочення = 443,82 грн.; -1431,68 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у квітні 2016 року х 30 день прострочення = 429,50 грн.; -1431,68 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у травні 2016 року х 31 день прострочення = 443,82 грн.; -1431,68 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у червні 2016 року х 30 день прострочення = 729,50 грн.; -1578,44 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у липні 2016 року х 31 день прострочення = 489,32 грн.; -1578,44 грн. заборгованість по сплаті аліментів, нарахованих у серпні 2016 року х 31 день прострочення = 489,32 грн.. Загальний розмір пені по заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 жовтня 2014 року по 01 вересня 2016 року ( по 31 серпня 2016 року включно) становить 7651,09 грн. ( 220,64 грн. + 213,53 грн. +220,64 грн. + 220,64 грн. + 199,29 грн. + 220,64 грн. + 213,53 грн. +220,64 грн.+ 213,53 грн. + 220,64 грн.+ 220,64 грн.+ 213,53 грн. + 603,64 грн. + 425,54 грн. + 439,73 грн. +443,82 грн. +415,19 грн. +443,82 грн. + 429,50 грн. +443,82 грн. +429,50 грн. 489,32 грн. +489,32 грн. = 7651,09 грн. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення пеня за прострочення виплати аліментів за період з 01 жовтня 2014 року по 01 вересня 2017 року ( по 31 серпня 2016 року включно) у сумі 7651 грн. 09 копійок. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VІІІ\~прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року складала 1600,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів, у сумі 7651,09 грн., а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial