Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Чернелицької селищної ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що її чоловік [PERSON], як голова колгоспного двору, мав у приватній власності житловий будинок, розташований по [ADDRESS], за вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка площею 0,40 га, що стверджено довідками Чернелицької селищної ради. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок немає. [PERSON] помер [INFO] року. На час його смерті був чинним ЦК УРСР 1963р. [PERSON] заповіту не вчиняв, спадкоємцем першої черги за законом є його дружина [PERSON], яка на момент смерті проживала разом із чоловіком, тобто фактично спадщину прийняла, однак свої права юридично не оформила. Звернувшись до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивачка отримала Постанову в.о. державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.11.2016 року у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вищезгаданий житловий будинок. Вартість спадкового будинковолодіння згідно Звіту про оцінку майна становить 76439,84 грн. Ухвалою суду від 25 січня 2017 р. до участі в справі залучено співвідповідачів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які станом на 15.04.1991 р. проживали в колгоспному дворі, де головою двору був їх батько [PERSON], [INFO]. Сторони, їх представники, - в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивачки зазначив, що позовні вимоги підтримує та позов просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в своїх заявах зазначили, що не заперечують проти визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 444, виданою 02.08.2016 року виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради доводиться, що головою домогосподарства в [ADDRESS] був [PERSON]. Довідкою № 447 від 02.08.2016 року, виданою виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON],[INFO], помер [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], помер [INFO] р. та [PERSON], [INFO] [PERSON] помер [INFO] року у віці 46 років в с. Хмелева, актовий запис № 20 від 21.04.1996 р., що стверджено копією повторного Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 29 вересня 2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції. На час його смерті був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 21.10.1973р. доводиться, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 21 жовтня 1973 року, актовий запис № 6. Довідкою № 445 від 02.08.2016р., виданою виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району доводиться, що на час смерті [PERSON], який помер [INFO] року, в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: дружина [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO], помер [INFO] р. та син [PERSON], [INFO] Отже, вважаються такими, що прийняли спадщину. Після смерті чоловіка [PERSON] позивачка 02 серпня 2000 року зареєструвала шлюб із [PERSON], актовий запис № 7, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]», що стверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № [NUMBER] від 17.08.2016 року. Шлюб між ними розірвано 04.10.2007 року, актовий запис № 157, після реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини «[PERSON]», що доводиться копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 04.10.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі збудовані в 1975 році. Як вбачається із Звіту про оцінку майна № SY160512-006 від 12.05.2016 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Незалежності,32 с. Хмелева Городенківського району на 12.05.2016 р. - становить 76 439,84 грн. Довідкою № 446, виданою 02.08.2016 року виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради доводиться, що за господарством, яке знаходиться в [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,40 га. З повідомлення Чернелицької селищної ради № 20 від 24.01.2017 р. слідує, що в даний час в житловому будинку по [ADDRESS] ніхто не проживає, селищна рада не заперечує проти визнання права власності на згаданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка зверталася до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1692/02-31 від 25.11.2016 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] Городенківського району з посиланням на те, що спадкоємець [PERSON] не надала оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі - інші спадкоємці першої черги не заперечують відносно задоволення даного позову, доказів про отримання своїх часток з майна колишнього колгоспного двору не надали, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 346, 392, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved