Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 листопада 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] .В шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] . На даний час їх сини проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не займається їх вихованням. Просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить суд задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений судом про день і час слухання справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про народження від 22 серпня 2008 року [PERSON] , з свідоцтва про народження від 23 січня 2013 року [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] є їх батьком (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу ч. 1 ст. 181 СК України визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку (доходу), частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що відповідач ухиляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Частиною девятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обов`язків батьків в утриманні дітей, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дітей.

Outcome: approved