Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 10 липня 1993 року вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Виконкомом Кіровською сільською радою м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 61. Від шлюбу сторони мають повнолітній дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося, збереження шлюбу є неможливим. Майновий спір відсутній. Тому позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Шлюб між сторонами зареєстровано 10 липня 1993 року, Виконкомом Кіровською сільською радою м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 61. (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримують, не бажають поновити стосунки та зберегти сім`ю. Спільне життя сторін не склалось, збереження шлюбу є неможливим. Все вище викладене підтверджує, що шлюб існує лише формально та зберегти його вже неможливо. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, частини першої\~статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3\~ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.8\~ст. 294 ЦПК України\~у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З урахуванням заяви позивача суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7\~Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку судового розгляду, суд вважає за необхідне повернути позивачу 50% судового збору з державного бюджету, стягнувши з відповідача 50% сплаченого позивачем судового збору в розмірі 454 грн.

Outcome: approved