Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 11.09.1992 року у відділі РАГС Івано-Франківського міськвиконкому, зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Причиною розірвання шлюбу стало те, що у сторін діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, різні характери, внаслідок чого між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння. Відповідач вже довгий час зловживає алкоголем, постійно нехтує сімейними цінностями. Відносини між подружжям змінилися в погану сторону, шлюб носить формальних характер. Спору щодо поділу спільно нажитого майна немає. А тому, просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, представник позивачки попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити за її відсутності та без участі позивачки, позовні вимоги задоволити в повному обсязі (а.с.14). Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив щодо їх задоволення (а.с.15). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про укаладення шлюбу Серія ІІ-НМ № 269353 сторони 11.09.1992 року зареєстрували шлюб у відділі РАГС Івано-Франківського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1278 (а.с.11). Від даного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Позивачка стверджує, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивачки шлюб їх існує формально, миритися вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 11.09.1992 року у відділі РАГС Івано-Франківського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1278 слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 88, 197 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved