Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.07.2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем було дуже гарним, світлим та щасливим. Вони з відповідачем разом виховували її доньку від першого шлюбу. Чоловік був уважним, ніжним, турботливим, люблячим, чуйним та завжди готовим підтримати у важку хвилину. Вказує, що 02.12.2019 року відповідач поїхав до своїх батьків у Росію на кілька днів та запрошував її, проте вони вирішили, що йому краще поїхати одному, оскільки у Києві виникло багато інших справ. Після повернення відповідача з Росії він став закритим, відмовлявся спілкуватися та почав говорити про наявні недоліки та виражав невпевненість у бажанні продовжувати спільне життя. Позивач зазначає, що вона робила все можливе для збереження шлюбу, проте наразі вона не має сил боротися за відновлення родити та не може нічого змінити у почуттях чоловіка. Відповідач неодноразово підіймав тему розлучення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 24-24 зв.). В судове засідання позивач не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач просить провести розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 21 вересня 2021 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 07.07.2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 836 (а.с. 8). Про наявність спільних з відповідачем дітей позивачем не повідомлено. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн. 00 коп. (а.с. 4).

Outcome: approved