Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, уточненим 12.08.2014 року, в якому просила суд стягнути з [PERSON] аліментів на утримання дитини та додаткові витрати. Свої вимоги позивачка обґрунтувала наступним. 20.02.2009 року у Першому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 116. Від шлюбу у них, [INFO] року народилася донька [PERSON] 19.03.2013 року за рішенням сулу, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], було розірвано, сторони спільно не проживають, коштів на утримання дитини відповідач не надає, вихованням не займається, донька перебуває на утриманні матері. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги, уточнені 12.08.2014 року , а саме: стягнення аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та додаткових витрат у розмірі 47.266,95 грн., підтримали та просили суд задовольнити, представник відповідача позов визнав частково, в частині стягнення аліментів, проти стягнення додаткових витрат заперечував та зазначив, що їх сума не підтверджена належними доказами. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, враховуючи часткове визнання позову представником відповідача, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як випливає з матеріалів справи, 20.02.2009 року у Першому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції [PERSON] до [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 116. Від шлюбу у них, [INFO] року народилася донька [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 08.04.2010 року), яка проживає з [PERSON] 19.03.2013 року за рішенням сулу, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], було розірвано, коштів на утримання дитини відповідач не надає, вихованням не займається, донька перебуває на утриманні матері. З відповідачем [PERSON] спільно не проживає. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом - ч.1 ст. 183 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно ч. 2 ст. 182 СК України. Визначаючи спосіб виконання батьком обов'язку утримувати дитину, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище не тільки дитини, а й відповідача (ч. 1 ст. 182 СК України), тому вважає можливим стягнення аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, виходячи із ст. 141 СК України, участь кожного з батьків у додаткових витратах на утримання дитини має бути в рівних частках з кожного. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, заявлена позивачем сума додаткових витрат на дитину у розмірі 47.266,95 грн. не підтверджена належними доказами, а також вимога про її стягнення лише з відповідача безпідставна, не ґрунтується на вимогах діючого законодавства України.

Outcome: partial