Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позову позивач вказав, що [INFO] року померла її мати, [PERSON], і після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними побудовами, який розташований у [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті її матері є вона та її рідна сестра - відповідач [PERSON]. У встановлений законом строк позивач звернулася до Першої Сєвєродонецької Державної Нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON]. У видачі Свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, адже у неї відсутній правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок. Даний житловий будинок з надвірними побудовами був збудований батьками позивача ще у період з 1965 року по 1968 рік. Проте, її мати [PERSON] так і не закінчила оформлення всіх необхідних документів, які б підтверджували, що право власності на цей будинок зареєстроване на її ім'я. На даний будинок були оформлені лише технічний паспорт та домова книга. Приватизувати ж присадибну земельну ділянку та сам житловий будинок за адресою [ADDRESS], її мати так і не встигла, адже на той час коли розпочалася приватизація вона вже досить погано себе почувала. Тому на теперішній час в позивача також відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просила позов задовольнити у повному обсязі. На неодноразові пропозиції суду не висловила бажання заявляти клопотання про заміну відповідача або про залучення інших співвідповідачів до участі у справі. В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала проти задоволення позовних вимог. На запитання суду повідомила, що вона ніколи не зверталася із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], зареєстрованого [INFO] року Борівською селищною Радою міста Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON], померла [INFO] року у віці 80 років в селищі Борівське міста Сєвєродонецька Луганської області, про що [INFO] року складений відповідний актовий запис № 48. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.06.1957 року, Боровским поссоветом Лисичанского р-на Ворошиловградской обл. (російською), [PERSON] (російською) народилася [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 126, при цьому її батьком є [PERSON] (російською), а матір'ю є [PERSON] (російською). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.09.1964 року, Боровским поссоветом Лисичанского р-на Луганской обл. (російською), [PERSON] (російською) народилася [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 93, при цьому її батьком є [PERSON] (російською), а матір'ю є [PERSON] (російською). Відповідно до копії довідки про укладення шлюбу № 100, виданої 23 липня 2008 року, [PERSON] та [PERSON] 30.04.1976 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 14. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. 01.11.2008 року Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора в письмовому листі повідомила, що видати свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними побудовами [ADDRESS] по провулку Комсомольський після померлої [INFO] року [PERSON] не має можливості, так як у спадкоємця відсутній право установчий документ на вищезазначений будинок. Як вбачається з копії постанови про відмову здійснення нотаріальної дії від 14.06.2016 року, Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора не має можливості видати [PERSON] після смерті її матері [PERSON], свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними побудовами [ADDRESS] так як у спадкоємця відсутній правоустановчій документ на вищезазначений будинок. 16.02.1987 року КП «Лисичанське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» провело технічну інвентаризацію житлового будинку [ADDRESS] власником якого вказана [PERSON], та виготовила технічний паспорт. Згідно із копією довідки № 2606 від 13.07.2009 року, виданою начальником Управління Держкомзему у м. Сєвієродонецьк Луганської області, станом на 13.07.2009 року правовстановлюючі документи на присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] не приватизована та враховується за [PERSON]. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, яка була чинною на час смерті [PERSON], спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. У відповідності зі ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належит також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначено в ст. 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними дочками померлої [PERSON], і, відповідно, є спадкоємицями першої черги за законом. У абзаці 13, 14 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначається, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Оскільки станом на 02.10.2002 року, після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, спадщина після смерті [PERSON] була прийнята лише позивачем та не була прийнята відповідачем [PERSON], то належним відповідачем за цими позовними вимогами має бути територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування населеного пункту смт. Борівське, де розташований житловий будинок з надвірними побудовами. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Суд роз'яснив позивачу право на заявлення клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідача, проте позивач таким правом не скористалася, в той час як суд в цивільному судочинстві не має права замінювати відповідачів за власною ініціативою. Отже, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, у зв'язку із чим в задоволенні позову належить відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено до відшкодування жодних документально підтверджених судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed