Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.06.2008 року на її користь на \~утримання дочки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.06.2008 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.04.2008 року до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що на теперішній час є підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту прав дитини на належне утримання» від 17.05.2017 року встановлено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON], повідомлений за місцем реєстрації про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, письмові заперечення на позов не надав. За згодою представника позивача, суд розглядає справу у відсутність відповідача в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.06.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.04.2008 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, суд розглянув справу в межах заявлених позовних вимог, взяв до уваги, зокрема, визнання позову відповідачем, матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством на той час. За таких обставин суд вважав, що [PERSON] у змозі сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~\~підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у разі зміни матеріального або сімейного стану одержувача аліментів або платника аліментів, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів шляхом їх присудження у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України в редакції Закону від 17.05.2017 року). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на викладене та

Outcome: approved