Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON], [PERSON] з цим позовом. В позові вказала, що 27.12.1975 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Наприкінці літа 2003 року позивач та відповідач придбали за 5 000 дол. США квартиру № 1 в будинку по вул.Депутатській, 24 в м.Лубни. Оформленням угоди займався чоловік. В жовтні 2016 року під час сварки з чоловіком позивач дізналася, що вказане майно було оформлене шляхом укладання договору дарування, що фактично позбавляє її права власності на нього. Позивач вважає, що договір дарування від 04.09.2003 року є удаваним та був укладений з метою приховати договір купівлі-продажу цього майна. Посилаючись на ч.1 ст.22, ч.2 ст.58, ч.1 ст.59 КУпШС прохає договір дарування частини житлового будинку від 04.09.2013 року, укладеного між дарувальником [PERSON] та обдарованим [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 2784, визнати удаваним, таким, щоб приховати іншу угоду; визнати, що [PERSON], набувши 3/5 частини житлового будинку № 24 по вул.Депутатській в м.Лубни Полтавської області уклав договір купівлі-продажу з [PERSON]; визнати 3/5 частини житлового будинку № 24 по вул.Депутатській в м.Лубни Полтавської області спільно нажитим майном подружжя; визнати право власності на 3/10 частини житлового будинку № 24 по вул.Депутатській в м.Лубни Полтавської області. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не зявилися. До суду надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа Приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився. До суду надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечили. Пояснили, що позивач та відповідач проживали однією сімєю по сусідству. З часу вселення сторін до будинку були впевнені, що квартира куплена. Продавець не був їх родичем, а тому оформлення квартири договором дарування для них є незрозумілим. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши надані докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.12.1975 року між [PERSON] та [PERSON] (до одруження Стендик) [PERSON] укладено шлюб. 04.09.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, за яким [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 3/5 частини житлового будинку № 24 по вул.Депутатській в м.Лубни Полтавської області. Договір посвідчений приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 2784. За положеннями ст. 22, 24 КпШС України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Згідно до ст.243 ЦК УРСР за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦК УРСР якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 28 серпня 1978 року № 3 Про судову практику про визнання угод недійсними роз'яснено, що при розгляді справи встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦК визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони дійсно мали на увазі. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини . На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Тобто воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен указати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 04.09.2003 року, складеної [PERSON], останній прийняв від [PERSON] кошти в сумі 5000 дол. США, як плату за купівлю-продаж 3/5 частини житлового будинку № 24 по вул.Депутатській в м.Лубни Полтавської області. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] 04.09.2003 року він продав належні 3/5 частини житлового будинку № 24 по вул.Депутатській в м.Лубни Полтавської області [PERSON] На прохання [PERSON] цей договір був оформлений як договір дарування, але фактично за продану частку житлового будинку він отримав від [PERSON] кошти в сумі 5000 дол.США. Договори дарування належать до безоплатних правочинів, за їх умовами обдаровані не мають перед дарувальником зобов'язань матеріального характеру. Разом із тим, встановлені судом факти: перебування подружжя у шлюбі; бажання подружжя придбати житло для сім'ї; використання для придбання квартири спільних коштів та передача цих коштів власникові квартири свідчать про факт купівлі-продажу квартири подружжям за спільні кошти, внаслідок чого квартира стала спільною сумісною власністю. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання договору дарування удаваним підлягає задоволенню. Застосовуючи правила, що регулюють договір купівлі-продажу, з урахуванням вимог ст.22 КУпШС, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання майна спільною сумісною власністю також підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, позовні вимоги про визнання права власності на 3/10 квартири також підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях ВС України від 21.12.2016 року у справі № 727/9547/13-ц, від 12.09.2007 року у справі № 6-1201ск07, від 16.09.2009 року у справі № 6-23642св07, від 05.10.2011 року у справі № 6-5463св10, в рішеннях ВССУ від 21.10.2015 року у справі № 6-14953св15, від 22.12.2015 року у справі №127/1128/16-ц.

Outcome: approved