Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 7 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 10. Від даного шлюбу вони мають одну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на повному утриманні позивача. Належної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. Крім того, вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. Фактично їх сім'я розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сім'я розпалась з вини відповідача, [PERSON] просила шлюб між ними розірвати, малолітню дитину залишити у неї на проживанні. Враховуючи, що [PERSON] належної допомоги на утримання доньки [PERSON] не надає в добровільному порядку, просила стягнути з нього на її користь аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно та до досягнення донькою повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Підтвердив, що спільне життя з позивачем у них не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання та місце проживання малолітньої дитини між ними немає. Проти задоволення позову не заперечує, оскільки переконаний, що їх сім'я розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть. Від своєї дитини він не відмовляється і буде надавати необхідну допомогу на її утримання. Враховуючи думку відповідача [PERSON], який не заперечує щодо розгляду справи у відсутності позивача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України до обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, відносяться: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В судовому засіданні встановлено, що 7 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 10. Від даного шлюбу вони мають одну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на повному утриманні позивача. Належної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Позивач має постійне місце роботи - працює на посаді спеціаліста ІІ категорії відділу обслуговування інвалідів, ветеранів та нагляду за правильністю призначення (перерахунку) та виплати пенсій управління соціального захисту населення Маневицької райдержадміністрації. Відповідач ніде не працює, однак має реальну можливість щомісячно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини не оспорюються відповідачем в судовому засіданні, а також це встановлено із досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 7.02.2010 року, довідок управління соціального захисту населення Маневицької райдержадміністрації № 2471 від 8.12.2014 року та № 2509 від 11.12.2014 року, довідки Маневицької селищної ради № 5297 від 3.12.2014 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.11.2010 року. Проаналізувавши пояснення відповідача та оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач по стану здоров'я спроможний надавати допомогу на утримання своєї малолітньої дитини, однак ніде не працює, тобто має нерегулярний дохід, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 12 січня 2015 року та до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, наполягання позивача та відповідача на розірванні шлюбу, а також те, що вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання і виховання малолітньої дитини між ними немає. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сім'я між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Виходячи із інтересів малолітньої дитини, враховуючи її вік та бажання батьків, суд вважає за доцільне залишити дитину після розірвання шлюбу на проживанні у позивача [PERSON] За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 243 гривень 60 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, а також на рахунок УДКСУ у Манев.р-ні(Манев.р-н)22030001 (рахунок отримувача 31211206700287, код отримувача 37950857, код банку отримувача 803014, банк отримувача - ГУДКСУ у Волинській області, найменування суду - Маневицький районний суд Волинської області) 243 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved