Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу, укладеного 26 грудня 1987 року, зареєстрованого Киблярівською сільською радою народних депутатів Ужгородського району Закарпатської області, за № 22. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з заінтересованою особою [PERSON] уклали шлюб 26 грудня 1987 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач відбуває покарання у місцях позбавлення волі, і хоче щоб [PERSON] була вільна у своїх діях і не чекала його повернення з тюрми, оскільки вироком суду йому призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Заявник просить шлюб розірвати. В судовому засіданні заявник заявлені позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечила проти розірвання шлюбу . Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами укладено та зареєстровано шлюб 26 грудня 1987 року, зареєстрований Киблярівською сільською радою народних депутатів Ужгородського району Закарпатської області, за № 22, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження. (а.с.10) В судовому засіданні встановлено, що сімейні стосунки між сторонами припинені, внаслідок того, що заявника засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, тобто про припинення шлюбних відносин. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. 2 із 2 При цьому подальше збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, в судовому засіданні сторони підтвердили, що заявник засуджений вироком Мукачівського міськрайонного суду від 11 грудня 2013 року до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Вимогами ч.3 ст. 236 ЦПК України передбачено, порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що шлюбно-сімейні відносини між подружжям фактично вичерпалися, заявник не має наміру відновлювати сімейні стосунки із відповідачем та категорично проти подальшого збереження сім'ї. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини суд приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі покласти на заінтересовану особу.

Outcome: approved