Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які були колишніми співвласниками вказаної квартири, зареєстровані в приміщенні до фактичного придбання позивачем даного нерухомого майна. Позивач вважає, що відповідачі втратили право користування квартирою [ADDRESS] , так як згідно з договором купівлі-продажу від 04.09.2017 [PERSON] та [PERSON] , які були її співвласниками, продали квартиру позивачу, а отже право користування квартирою у [PERSON] та [PERSON] втрачено. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідачі не є власниками житлового приміщення, не проживають тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, до суду надіслали заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 04.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховою О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1386, та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 96228676 від 04.09.2017. Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є сторонніми особами для неї, колишніми співвласниками квартири, які були у ній зареєстровані до придбання нею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та які втратили право користування зазначеною квартирою, оскільки згідно з договором купівлі-продажу від 04.09.2017 року квартиру придбала позивач, а також на те, що відповідачі не проживають у вказаній квартирі тривалий час. Безпідставне перебування відповідачів на реєстраційному обліку в квартирі, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд враховує правову позицію, яка викладена в постанові ВСУ по справі № 6-158цс14, згідно з якою право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачами, а також те, що відповідачі не проживають у вказаній квартирі, не є її власниками та не є членами сім`ї позивача, а існування реєстрації відповідачів в квартирі позивача обмежує її право власності, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 3 від 30.07.2019 у сумі 768,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved