Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вона є дружиною [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про одруження Серія [NUMBER]. [INFO] року чоловік позивача [PERSON] помер в с.Садове Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть Серія [NUMBER]. Позивач зазначає, що відповідно до ст.1261 ЦК України вона, як дружина померлого [INFO] року [PERSON] та відповідач [PERSON] як дочка, є спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину, тому мають рівне право на його спадкове майно, тобто по ? частці кожен, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Хорольської держнотконтори Решта СМ., зареєстрованого в реєстрі за № 988. Як вказує позивач, вона здійснила поховання свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року за власний рахунок. Позивач зазначає, що загальна сума витрат на поховання чоловіка [PERSON] та придбання, встановлення, доставки пам»ятника, поминальних обідів становить 7 821, 96 гривень, що доводиться товарними чеками: № 5321 від [INFO] року, № 98 від 01 квітня 2013 року, № 8385 від 18.05.2014 року № 131 від 3.03.2014 року, № 44 від 30.03.2014 року, № 131 від 31.03.2014 року, накладною № 44 від 30.03.2014 року, накладною № 98 від 01.04.2013 року, довідкою Петрівсі.кої сільської ради Хорольського району Полтавської області від 14.08.2014 року за № 02-27/ 248, актом від 22.08.2014 року комісії цієї ж сільської ради, відомістю на виплату грошей за копання ями від [INFO] року. На підставі вищевикладеного позивач, зазначила, що відповідач [PERSON] повинна відшкодувати їй 1/2 частку витрат, понесених нею на поховання спадкодавця [PERSON] та придбання, встановлення, доставку пам»ятника, поминальних обідів, що становить: 7 821, 96 грн. : 2 = 3 910, 98 грн. та прохала стягнути з неї ці кошти та судовий збір в сумі 243,60 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити, а в судових дебатах зменшила їх розмір на суму - 1950,14 грн., яку отримала позивач, як одноразову допомогу на поховання за пенсіонера. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. Подала письмові заперечення на позов та прохала відмовити в його задоволенні за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно наданого суду свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.12), [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON] в с.Садове Хорольського району Полтавської області. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2014 року зареєстрованого в реєстрі за №988 виданого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори Хорольського РУЮ Полтавської області Рештою С.М. (а.с.8), позивач як дружина померлого [INFO] року [PERSON] та відповідач [PERSON] як дочка, є спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, які прийняли спадщину, тому мають рівне право на його спадкове майно, тобто на ? частку у спадщині. В запереченні на позов відповідач [PERSON] вищезазначеного не спростовує. В судовому засіданні також встановлено, що будь-яких угод у простій письмовій формі або нотаріально посвідченій (в тому числі і позики) пов»язаних з відшкодуванням витрат на поховання між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] не укладалось. Судом встановлено, що згідно відповіді УПФ України в Хорольському районі Полтавської області №4007/04-03 від 17.11.2014 року позивачу [PERSON] було надано разове доручення для отримання одноразової допомоги в сумі 1950,14 грн. на поховання за пенсіонера [PERSON](а.с.49). Позивачкою [PERSON] надані суду письмові докази які підтверджують понесення нею витрат на похорони: товарний чек №31 від 31.03.2014 року (а.с.13) на загальну суму 838,96 грн. - на цукерки, печиво, апельсини, банани, лимони, оселедець солений, оселедець копчений; накладна №98 та товарний чек №98 від 01.04.2013 року (а.с.17,18) на загальну суму 2400 грн. - на оплату поминального обіду; товарний чек №8385 від 18.05.2014 року (а.с.19) на загальну суму 2000 грн. - на купівлю, установку та доставку пам»ятника; накладна №44 та товарний чек №44 від 30.03.2014 року (а.с.20,21) на загальну суму 1000 грн. - на оплату поминального обіду; товарний чек №5321 від [INFO] року (а.с.23) на загальну суму 1163 грн. - на оплату труни, хреста, полотенець, платків, носових платків, простині, тканини, поховального набору; відомість на виплату грошей [PERSON] за копання ями для померлого [INFO] року [PERSON] на загальну суму 420 грн.(а.с.25) Згідно ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов»язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на поховання спадкодавця. Оскільки відповідач [PERSON] поряд із позивачем [PERSON] є спадкоємицями першої черги і кожна з них має право на ? частку спадкування, то відповідно до ст.1232 ЦК України вони зобов»язані порівну здійснити розумні витрати на поховання спадкодавця [PERSON] Згідно ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству (ст.1 Закону). А тому можна зробити висновок про те, що спадкоємці померлого, відповідно до своєї частки у спадщині, відшкодовують особі, яка поховала спадкодавця, її витрати на поховання лише у разі, якщо вони вчинені в строк початком якого є момент смерті спадкодавця, тобто [INFO] року, а закінченням - поміщенням труни з тілом в могилу, тобто 01.04.2014, що підтверджено в судовому засіданні представником позивача за довіреністю [PERSON] та накладною №98 і товарним чеком №98 від 01.04.2013 року (а.с.17,18) за оплату поминального обіду. Наведений перелік є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому суд вважає, що за такого, усі інші витрати, понесені особою позивача, є її особистою добровільною ініціативою і примусово не можуть бути відшкодовані за рахунок відповідача, навіть якщо вони вчинені на звичайні для даної місцевості заходи, зокрема, це стосується і поминальних обідів та встановлення пам»ятника. Так Закон України «Про поховання та похоронну справу» у ред. 10.07.2010 р. визначає загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих, регулює відносини, що виникають з поховання померлих, регулює відносини, що виникають після смерті (загибелі) особи, щодо проведення процедури поховання, а також встановлює гарантії належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання. Вказаний Закон не передбачає проведення поминальних обідів, а тому проведення поминального обіду є особистою добровільною ініціативою позивача на дотримання звичаїв даної місцевості, що не тягне стягнення з відповідача у судовому порядку понесених витрат на їх проведення. Доводи позивача в цій частині не грунтуються на вимогах діючого законодавства, тому не заслуговують на увагу. Також слід відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрати на встановлення пам»ятнику після поховання, виходячи з наступного. По-перше, Закон України «Про поховання та похоронну справу» не передбачає встановлення пам»ятнику після поховання. По-друге, згідно ст. 1 вищевказаного спеціального Закону поняття «поховання» включає в себе діяльність відповідних органів державної влади органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб»єктів господарювання, спрямована на забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху померлого (далі тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об'єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності. Стаття 2 цього Закону визначає поняття «намогильні споруди» - це пам»ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам»ять про померлих.Згідно ч.1 ст. 29 цього Закону власником намогильної споруди, склепу вважається особа, яка за власні кошти встановила цю споруду на могилі (місці родинного поховання). Отже, на підставі ст.1232 ЦК України, ст.1 ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» суд приходить до висновку, що витрати на проведення поминальних обідів, які проводилися позивачем після поховання 01.04.2013 року, 30.03.2014 року, витрати на встановлення пам»ятнику після поховання, - не підлягають задоволенню, оскільки ці витрати зроблені за часовими межами, встановленими ст. 1232 ЦК України. Витрати на поховання загальною сумою 1583 грн., що складаються з оплати труни, хреста, полотенець, платків, носових платків, простині, тканини, поховального набору на суму 1163 грн., що доводяться товарним чеком №5321 від [INFO] року (а.с.23) та копання ями на суму 420 грн., що доводяться відомістю підтвердженою Петрівською сільською радою Хорольського району Полтавської області (а.с.25) повністю відшкодовані отриманою одноразовою допомогою в сумі 1950,14 грн. на поховання за пенсіонера [PERSON] (а.с.49). Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed