Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання останнього таким, що втратив право на користування житлом. Позов мотивує тим, що вона є власником квартири за адресою: м. Соснівка, вул. Кривоноса, 5/46. У вказаній квартирі з 2010 року зареєстрований відповідач, однак останній протягом пяти років у даному житлі не проживає, не несе витрат по його утриманню. Тому вважає, що відповідач втратив право на користування вказаною квартирою та просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, на заочному розгляді справи не заперечує. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи у відповідності до ст. 74 ЦПК України, що стверджується витягом з газети «Львівська пошта» від 03.10.2015 року № 111 (1722), в судове засідання не зявився. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири, що за адресою: Львівська область, м. Соснівка, вул. Кривоноса, 5/46, від 23.04.2009 року, остання була придбана [PERSON] Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22939528 від 05.06.2009 року, вище зазначена квартира зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] На підставі довідки № 1618 від 24.06.2015 року встановлено, що позивач та відповідач як син останньої зареєстровані у квартирі що за адресою: Львівська область, м. Соснівка, вул. Кривоноса, 5/46. Актом від 30.06.2015 року КП «СЖКС» стверджується, що [PERSON] за адресою Львівська область, м. Соснівка, вул. Кривоноса, 5/46 - не проживає з 2010 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу того, що відповідач [PERSON], будучи сином позивачки, зареєстрований в зазначеній вище квартирі, але в ньому не проживає, остання не може в повній мірі розпоряджатись належним їй майном. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Вищевикладені обставини вказують на те, що відповідач не користується житловою площею, на якій зареєстрований, не несе витрати, які повязані з утриманням житла, у звязку з чим його слід визнати таким, що втратив право на користування даним житлом..

Outcome: approved