Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 вересня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем, під час якого у них народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладилися, зникла взаємна повага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. На даний час ведення спільного господарства між ними повністю припинене, разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують. Також вказує на те, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам дітей та її інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно. На підставі наведеного просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ними. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 16 вересня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 39, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції\~ Закарпатської області 16 вересня 2006 року (а. с. 10). Також встановлено, що за час перебування в шлюбі у сторін народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями відповідних свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22 лютого 2011 року та серії [NUMBER] від 29 листопада 2014 року (а. с. 4, 5). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають. Неявку відповідача у жодне судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови\~ для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved