Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], треті особи: Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області про усунення перешкод в користуванні майном, знесення самочинного будівництва. В обґрунтування позову вказує, що вона - [PERSON] є співвласником домоволодіння (37/100 частин) по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 21.09.2005 року (первинна частка 7/25). Інша частина домоволодіння (63/100 частин) належить відповідачу [PERSON] (первинна частка 8/25) на підставі свідоцтва про право власності, виданого Черкаською міською радою 23.07.1997 року, № 233. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 779 кв.м., з яких: 700 кв.м. - виділено під індивідуальне житлове будівництво згідно рішення Укрсадвинтресту від 06.05.1954 року та наказу радгоспу «Черкаський» від 24.05.1954 року; 79 кв.м. - лишки невикористані для потреб міста - виділені рішенням Черкаської міської ради № 888/22-4 від 24.11.1976 року у тимчасове користування. Вказує, що відповідно до технічного паспорту на частину домоволодіння їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, а тому числі погріб «літ. Г», вхід до якого був з її частини земельної ділянки. В даний час вона не може користуватися своїм погребом, оскільки її сусід по домоволодінню - [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні її майном. Вона не має доступу до погреба так як ним фактично користується сусід - [PERSON], який зробив зі свого боку домоволодіння вхід до погреба. Також вказує, що відповідач [PERSON] збудував над її погребом незаконну прибудову, яка є самочинною, побудована з порушенням будівельних норм та правил та порушує її інтереси, оскільки вона збудована на самій межі, облаштована дахом, стічні води з якого падають та заливають її земельну ділянку. Доступу до свого майна - погреба для його обслуговування та користування вона не має. Перевіркою Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області підтверджено факт самочинного будівництва [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності з накладення на нього штрафу. Однак, незважаючи на її звернення до прокуратури Придніпровського району та Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області на факти самочинного будівництва [PERSON] та притягнення його до відповідальності ним будівельні роботи не припинені, а навпаки продовжуються. Своїми діями відповідач [PERSON] порушує її права користування та розпорядження своїм майном - погребом, а самочинно збудована прибудова порушує її право користування земельною ділянкою. А тому, просить визнати збудовану прибудову над її погребом по [ADDRESS], здійснену [PERSON] самочинною та такою, що порушує державні будівельні норми; зобов'язати відповідача [PERSON] за свій рахунок розібрати незаконну, самовільно побудовану споруду з дахом на її погребом по [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні погребом «літ. Г» в домоволодінні по [ADDRESS], який належить їй на праві власності, надавши їй вільний цілодобовий доступ до її майна - погреба, який є частиною її домоволодіння; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] подзвонів вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник третьої особи - Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, за довіреністю [PERSON], щодо вирішення позову поклався на компетентність суду. В судовому засіданні представник третьої особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області, за довіреністю [PERSON] щодо вирішення позову поклалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] представників третіх осіб [PERSON], [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить 37/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться по [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці розміром 700 кв.м., що стверджується договором купівлі продажу частини будинку від 31.09.2005 року (а.с. 11), витягом з Державного реєстру правочинів від 21.09.2005 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.09.2005 року, довідкою КП «ЧООБТІ» від 07.03.2008 року (а.с. 10). Інша ?? частина будинковолодіння з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON], що стверджується Договором купівлі-продажу від 14.12.1976 року, свідоцтвом про право власності № 233 від 23.07.1997 року. Як вбачається з розрахунку ідеальних часток по вул. Жовтневій 464 (на даний час вул. Чигиринській,10/Рябоконя,1) попередньому власнику домоволодіння [PERSON] після укладення 14.12.1976 року з [PERSON] договору купівлі продажу частини будинковолодіння залишилося у власності 17/25 частин вказаного будинковолодіння, в тому числі і погріб літ. «Г». Рішенням виконавчого комітету Придніпровської районної ради від 16.07.1997 року № 241, в зв'язку з будівництвом прибудови «а-3», було затверджено ідеальні частки у домоволодінні: за гр. [PERSON] - 37/100 частин; за гр. [PERSON] - 63/100 частин. В подальшому частка [PERSON] за договором дарування від 19.08.1997 року перейшла у власність гр. [PERSON], а за договором дарування від 05.03.2003 року - [PERSON]. Потім вказана частка, в тому числі і погріб «літ. Г», який входив у вказану частку, за договором купівлі продажу від 21.09.2005 року була придбана позивачкою - [PERSON] Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив той факт, що погріб літ. «Г» спочатку входив в частку 17/25, а потім в зв'язку зі зміною часток - в частку 37/100, яка в подальшому була відчужена [PERSON] Згідно наказу радгоспу «Черкаський» від 24.05.1954 року за будинковолодінням закріплена земельна ділянка, площею 700 кв.м., а згідно рішенням Черкаської міської ради № 888/22-4 від 24.11.1976 року у тимчасове користування виділено - 79 кв.м. Таким чином фактично в користуванні знаходиться земельна ділянка площею 779 кв.м. Порядок користування земельною ділянкою між сторонами не визначався. На даний час між сторонами з цього приводу існує спір, який вирішується в судовому порядку. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] на земельній ділянці, яка перебуває у спільному користуванні сторін, самочинно прибудував двоповерхову добудову до житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що стверджується актом перевірки від 18.05.2010 року, складеним Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 170 грн. Вказане також стверджується листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області від 13.03.2014 року, актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 12.03.2014 року, та приписом № 49 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 12.03.2014 року. Вказана двоповерхова прибудова до будинку розташована над погребом «літ. Г», який на праві власності належить [PERSON], та перешкоджає їй ним користуватися, оскільки повністю перекриває вхід до нього. В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної частково власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г). відшкодування заподіяних збитків; д). застосування інших, передбачених законом способів. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 95 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до. п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають, як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина 4 ст. 376 та ст. 391). Відповідно до положень ст. ст. 16, ст. 376 користувач земельної ділянки вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, у тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав і неможливості усунення цих порушень іншим способом. Перелік способів захисту права власності, визначений у ст. 16 ЦК України не є вичерпним. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] здійснив самочинне будівництво двоповерхової добудови до житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці будинковолодіння по вул. Чигиринська, 10/вул. Рябоконя, 1, яка знаходиться у спільному користуванні сторін, без згоди на те позивачки [PERSON], таким чином порушивши її право на користування земельною ділянкою, а також здійснив вказану прибудову над погребом «літ. Г», який на праві власності належить позивачці [PERSON], чим порушив її право на користування та розпорядження власністю (погребом «літ. Г»), так як самочинна добудова перекриває вхід до даного погреба та унеможливлює користування ним позивачкою [PERSON], суд вважає, що її права є порушеними та підлягають захисту в судовому порядку. Усунення перешкод можливе у спосіб передбачений ст. 16 ЦК України - шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення прав. Для відновлення попереднього становища можливо застосувати вимоги ч. 2 ст. 387 ЦК України та зобов'язати відповідача [PERSON] вчинити певні дії, а саме - знести самочинно збудовану двоповерхову добудову до житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. А тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в здійсненні права власності шляхом відновлення становища, яке існувало, зобов'язавши його знести самочинно збудовану двоповерхову добудову до житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON]. на користь позивачки [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп.

Outcome: approved