Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом, в якому просить встановити факт належності на праві приватної власності [PERSON], померлому [INFO] року, житлового будинку з господарськими будівлями та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за № [ADDRESS] Одеської області, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] року помер чоловік позивачки [PERSON] в м. Балта Одеської області. Після смерті останнього залишився житловий будинок з господарськими будівлями за № [ADDRESS] Одеської області. Зазначений будинок був побудований її покійним чоловіком в 1978 році. На підставі рішення виконкому Балтської міської ради депутатів трудящих та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від 1 до 5 включно від 05.07.1973 року чоловіку позивачки була виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва житлового будинку. Після смерті чоловіка вона є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Але зареєструвати право власності та оформити спадщину на цей будинок вона не може через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, тому вимушена звернутися до суду. Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 31.10.2018 року було прийнято позов до розгляду та відкрито провадження по справі. Позивачка та її представник - адвокат [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явились. Представник Балтської міської ради Одеської області, направив до суду клопотання з проханням слухати справу у його відсутність та відповідно до вимог чинного законодавства. З урахуванням права, передбаченого ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого районним бюро ЗАГСу Одеської області 28.08.1971 року, вказаної дати було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за № 146. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 6). [PERSON] помер [INFO] року в м. Балта Одеської області, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в Одеській області 08 квітня 2015 року (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] Як слідує з копії рішення виконкому Балтської міської ради депутатів трудящих від 05.07.1973 року вирішено відвести [PERSON] земельну ділянку для індивідуального будівництва жилого будинку по [ADDRESS]. Із копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від 1 до 5 включно від 05.07.1973 року видно, що виконком Балтської міської ради депутатів трудящих вирішив надати [PERSON] на праві безстрокового користування земельну ділянку площею 400 кв.м. в [ADDRESS] Копією дозволу на проведення робіт від 05.07.1974 року відділом комунального господарства виконавчого комітету Балтської міської ради депутатів трудящих дозволено [PERSON] на земельній ділянці № [ADDRESS] проведення робіт по будівництву житлового будинку (а.с. 23-24). З копії технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] виготовленого 27.03.2018 року, вбачається характеристика будинку, господарських будівель та споруд, схематичний план земельної ділянки, експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку, генеральний план будинку (а.с. 8-12). Згідно звіту про незалежну оцінку вартості житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] проведеного оцінювачем ТОВ «Ліга Експерт» [PERSON], вартість вказаного будинку станом на 07.08.2018 року складає 133131 грн. (а.с. 14-15). Із довідки КП «Техінвентаризатор» слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями, розташований [ADDRESS], належить по праву ново забудовника [PERSON]. За життя, [PERSON], житловий будинок в експлуатацію не ввів та право власності на нього не зареєстрував (а.с. 18). Згідно копії з домової книги будинку за адресою: [ADDRESS], [PERSON] значиться власником будинку (а.с. 33-37). Відповідно довідок від 31.07.2015 року та від 18.08.2015 року, виданих Балтською міською радою Одеської області, [PERSON], який помер [INFO] року, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На день його смерті за вказаною адресою також була зареєстрована позивач [PERSON] (а.с. 16, 49). 18.08.2015 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Смірнової Н.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, у зв'язку з чим була відкрита спадкова справа за № 165/2015 (а.с. 48). Окрім позивача спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] залишилися його діти[PERSON] та [PERSON] Син позивачки - [PERSON] надав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача (а.с. 54). Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41249187 від 18.08.2015 року заведена спадкова справа № 57825485 (а.с. 17). Із спадкової справи вбачається, що донька [PERSON] свого бажання прийняти спадщину за законом не виявила, оскільки із спадкодавцем на момент смерті разом не проживала, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася. У Спадковому реєстрі інформація щодо заповітів/спадкових договорів, відсутня (а.с. 52). Листом приватного нотаріуса № 131/02-14 від 30.03.2018 року підтверджується, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті чоловіка [PERSON] (спадкова справа № 165/2015 від 18.08.2015 року) через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий будинок з господарськими будівлями (а.с. 7, 46-55). Згідно довідки Кодимської державної нотаріальної контори та довідки приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу спадкоємці [PERSON], померлого [INFO] р. до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Спадкова справа не заводилася (а.с. 45, 56). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов'язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які суд виходить з того, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Глави 7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документу, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відмову приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину суд визнає обґрунтованою. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця, і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає, що за позивачем належить визнати право власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved