Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та продовження стягнення присуджених аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2000 року до 27.08.2014 року. В шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. У звязку з ухиленням відповідача від матеріального забезпечення дітей, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.08.2014 року присуджено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей. По сплаті аліментів наявна заборгованість. Відповідач не піклується про дітей та не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться їх життям та навчанням, зловживає спиртними напоями, погрожує їй фізичною розправою, своєю протиправною поведінкою, яка виражається у жорстокому та аморальному ставленні до членів сімї, негативно впливає на психологічний стан дітей. Покликаючись на наведені обставини просить позбавити відповідача батьківських прав відносно двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], та продовжувати стягувати з відповідача аліменти, згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.08.2014 року. Згідно поданого до суду заперечення, відповідач [PERSON] заявлений позов не визнав та просив не позбавляти його батьківських прав, вказуючи на те, що завдяки його фізичній праці він забезпечив належні умови проживання своїх дітей, однак через погіршення стосунків із дружиною [PERSON]. остання перешкоджала побаченням з дітьми, що у свою чергу унеможливило здійснювати догляд та піклування за своїми дітьми, займатися їх вихованням та забезпеченням. Позивач [PERSON] в судовому засідання заявлений позов підтримала, просила задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини викладені у запереченні, просив відмовити у задоволенні заявлених вимог. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ківерцівської РДА [PERSON] в судовому засіданні, висловила думку про підставність заявленого позову та долучила висновок Ківерцівської РДА № 44/02-18 від 26.10.2015 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав /а.с. 45/. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2000 року, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.08.2014 року було розірвано /а.с. 11/. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких у свідоцтвах про народження записаний відповідач [PERSON] Як вбачається з довідки про склад сімї № 9739, малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матірю, [PERSON] /а.с. 13/. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.08.2014 року присуджено до стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмір 750 грн. на кожну дитину щомісячно /а.с. 12/. Згідно довідки ВДВС Ківерцівського РУЮ від 29.09.2015 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів, станом на 01.07.2015 року становить 9 468, 26 грн. /а.с. 14/. За місцем роботи, відповідач [PERSON] характеризується позитивно /а.с. 47/. Разом з тим, як ствердила в судовому засіданні позивач [PERSON] і даний факт визнав відповідач [PERSON], останній перебуває на обліку у нарколога з приводу алкогольної залежності. З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу протиправної поведінки відповідача, і постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.11.2014 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, по факту вчинення насильства у сімї /а.с. 22/. Судом не беруться до уваги також посилання відповідача на той факт, що позивач чинить перешкоди щодо побачень з дітьми, оскільки як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не звертався ні до органу опіки та піклування, а ні в інші компетентні органи з приводу вчинення [PERSON] будь-яких перешкод у баченні з дітьми. Також, в судовому засіданні відповідач [PERSON] особисто підтвердив, що він дітей не провідував ні вдома, ні в школі. Окрім того, як вбачається з висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 44/02-18 від 26.10.2015 року, [PERSON] з 2014 року перебуває на обліку як сімейний насильник, неодноразово лікувався від алкогольної залежності, не цікавиться життям, здоровям та навчанням дітей, і позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] /а.с. 45/. Як слідує з роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своїх дітей, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не займається їх вихованням, не забезпечує матеріально, а його протиправна поведінка негативно впливає на психологічний розвиток дітей, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Щодо вимоги позивача про продовження стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, то дана вимога до задоволення не підлягає, оскільки рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.08.2014 року присуджено стягувати аліменти з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], і виконавчий лист по судовому рішенні перебуває на виконанні у ВДВС Ківерцівського РУЮ /а.с. 12, 14/. На підставі ст.ст. 136, 150, 155, 164 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved