Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позові вказала, що 18.02.1989 року між нею та [PERSON], виконкомом Ворохтянської селищної ради Івано-Франківської області, зареєстровано шлюб, актовий запис №5. Від спільного подружнього проживання в них народився син [PERSON] [INFO] який проживає разом з нею та перебуває на її вихованні і утриманні. На даний час відповідач не працює участь в матеріальному забезпеченні та утриманні неповнолітнього сина не бере. Оскільки [PERSON], фізично здоровий та може працювати, однак свідомо цього не робить, а всі матеріальні й фінансові витрати поклав на позивачку, добровільно допомагати не бажає. В зв'язку з цим позивачка змушена звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів. В судове засідання [PERSON], не з'явилася. В заяві поданій до суду просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із таких підстав: відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. В судовому засіданні встановлено, що 18.02.1989 року між сторонами, виконкомом Ворохтянської селищної ради Івано-Франківської області, зареєстровано шлюб, актовий запис №5. Від спільного проживання в сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія: [NUMBER] від 05.11.1997 року, син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із позову, сторони проживають окремо, відповідач допомоги на утримання сина не надає. У зв'язку з цим позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається із ст. 182 ч. 2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому суд вважає, що з [PERSON], слід стягувати аліменти на сина у розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред'явлення позивачкою позову до досягнення сином повноліття. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Виходячи із вищевикладеного на підставі ст. ст. 180 ч.1, 181 ч.3, 182 ч.2, 183 ч.1, 191 ч.1 СК України, та

Outcome: approved