Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Марганецька міська рада Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що квартира [ADDRESS] , належить їй на праві приватної власності. Відповідач [PERSON] в період часу з 23.01.2015 року по 02.04.2019 року був чоловіком її доньки, [PERSON] . 31 травня 2015 року вона зареєструвала їхнє місце проживання у квартирі [ADDRESS] . З квітня 2018 року відповідач безперервно відсутній та не проживає за вказаною адресою, особистих речей у квартирі немає. Місце проживання чи перебування відповідача невідоме. Відповідач не приймає участі в утриманні квартири, сплаті комунальних платежів та відсутній і не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] . Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подавали, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Представник третьої особи - Марганецької міської ради Дніпропетровської області надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , відповідно до договору міни квартири від 19 серпня 2002 року (а.с.7). Згідно довідки, виданої КП «Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м.Марганця» від 10 червня 2019 року, [PERSON] , колишній чоловік доньки, зареєстрований за адресою: квартира [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає (а.с.14). Згідно акту від 23 травня 2019 року, складеного працівником КП «Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м.Марганця» Зімненко Т.О., в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] , відповідач - [PERSON] не проживає більше одного року (а.с.19). Крім того, рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року по справі №180/265/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу встановлено, що сторони остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини у квітні 2018 року (а.с.10-13). Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад одного року, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником квартири та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні більш ніж одного року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved