Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою про визнання її власником спадкового майна, а саме земельних ділянок, загальною площею 1,5033га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства, розташованих на території [PERSON] сільської ради, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №068525; та земельних ділянок, загальною площею 1,1959га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства, розташованих на території [PERSON] сільської ради, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №068827, - обидвох виданих Державних актів на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації №30 від 20.01.2003 року. Позивач посилається на те, що 20.06.2016 року помела її баба [PERSON], котра була власником цього майна; при житті 03.05.2007 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все майно, де б воно і з чого не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, заповіла [PERSON]. У звязку з цим позивач зверталася у Самбірську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено в оформленні права власності на вищевказане майно, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, крім того прізвища та імена власників земельних ділянок у державних актах не відповідають прізвищу та іменам спадкодавців. Тому позивач просить у судовому порядку ухвалити рішення, яким встановити факт належності документів та визнати її власником спадкового майна. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовну заяву зіславшись на викладені у ній обставини, просила її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився та подав заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем по заповіту майна [PERSON] У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Отже, як установлено судом, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому такий слід задовольнити як і встановити юридичний факт через допущені відмінності.

Outcome: approved