Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрованого 11 лютого 2017 року. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Прожили вони в шлюбі близько чотирьох років. Однак, щасливим подружнім життям його назвати важко, та, якщо брати в цілому, разом вони прожили близько року. Вони зовсім різні люди, в них різні погляди на життя та виховання дитини, вони не розуміють одне одного, чоловік не поважає її як свою дружину. Вона намагалася зберегти сім`ю, так як підростає син, однак нічого не вийшло. В кінці минулого року чоловік в черговий раз покинув її з дитиною і з того часу фактично шлюбні відносини між ними припинено. Вона більше так жити не хоче, та бачить, що чоловік не має наміру зберегти сім`ю. Шлюб існує формально. І хоча разом вони не проживають протягом невеликий час, чоловік зовсім не переймається матеріальним забезпеченням дитини, хоча і має місце роботи в смт. Буштино. однак їй не відомо чи офіційно, чи неофіційно він працевлаштований. Просить стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 гривень щомісячно і до досягнення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та додатково пояснила, що вона працює соціальним працівником в школі та отримує заробітку плату в розмірі 5000 гривень щомісячно. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що постійного місця праці він не має. Інколи він працює на сезонних роботах та по найму, отримуючи середній дохід в розмірі 4000-5000 гривень щомісячно. Інших утриманців він не має і на даний час має змогу сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1500 гривень щомісячно. Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач. Також встановлено, що неповнолітній син [PERSON] перебуває на утриманні позивачки та відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка має офіційно працю та отримує дохід в розмірі 5000 гривень щомісячно, проживає з неповнолітнім сином та сама веде догляд за ним, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.03.2021 року, і до його повноліття, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Outcome: partial