Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач не приймає участі в утриманні своєї неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а тому на їх утримання позивачка просить присудити аліменти в розмірі 5000 грн., починаючи з травня 2017 року до їх повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Вона самостійно не може задовольнити всі потреби дітей, тому змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Зазначила, що у зв`язку з тим, що 21 вересня 2017 року вона звернулась до суду з позовом до відповідача, який ухвалою суду від 01 березня 2019 року залишено без розгляду, тому вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з моменту коли той перестав надавати допомогу на утримання дітей. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2004 року від якого у них народились діти, а саме [INFO]- [PERSON] та [INFO] - [PERSON] . Як вбачається відоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра 28 листопада 2011 року. Згідно довідки Виконавчого комітету Вишгородської міської ради, Київської області Форми 3 № 2756 від 22 березня 2019 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Малолітні діти проживають разом із позивачкою, а відповідач проживає окремо та за твердженням позивачки достатньої участі в утриманні дітей не приймає, що змусило її звернутись до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд враховує те, що розмір, який просить стягнути позивачка (5000 грн.) на двох дітей найкраще буде відповідати інтересам дітей та в повній мірі узгоджується з вимогами закону. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог, згідно ст. 182 СК України враховує матеріальний стан позивачки, яка самостійно утримує двох неповнолітніх дітей та потребує матеріальної допомоги відповідача, а тому вважає необхідним визначити розмір аліментів в заявленій у позові сумі - 5 000 грн. Достатніх підстав для стягнення аліментів за минулий час згідно вимог ч. 2 ст. 191 СК України судом не встановлено. Сам тільки факт звернення позивачки до суду з аналогічним позовом у вересня 2017 року й непогодження із ухвалою від 01 березня 2019 року про залишення позову без розгляду (яка набрала законної сили), підставою для стягнення аліментів за минулий час у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати, бути не може. Вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей з моменту коли той перестав надавати дітям допомогу на вимогах Закону не ґрунтуються та їм не відповідають. Що стосується ухвали Вишгородського районного суду від 01 березня 2019 року про залишення позовної заяви позивачки про стягнення з відповідача аліментів, то суд зазначає, що у випадку непогодження позивачки з вказаною ухвалою суду, остання має право на оскарження вказаної ухвали у апеляційному порядку, відповідно до вимог ЦПК України. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають частковому задоволенню, з часу подачі вказаного позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial