Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк терміном в три місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття за заповітом спадщини після померлого [INFO] її брата [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки не знала про існування заповіту на її користь, не сподівалась на отримання у спадщину майна після смерті брата, не зверталась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, оскільки за життя він неодноразово їй говорив, що своє майно заповість своєму знайомому, і щоб вона з цього приводу на нього не ображалась. Лише на початку травня 2021 року в житловому будинку покійного брата під час прибирання позивач знайшла заповіт, складений на її користь, а також Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,32 га. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Відповідач Височанська сільська рада Борзнянського району Чернігівської області відзиву на позов не надала, в підготовче судове засідання представника не направила, подавши заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. За змістом положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким за ст.1220 ЦК України є день смерті особи. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом положень ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного судочинства належить справедливість, добросовісність та розумність. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] , який був зареєстрований та проживав сам в [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть від 22.05.2020 року (а.с. 9) та довідки Тростянського старостинського округу Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області № 158 від 15.07.2021р (а.с. 12). За життя [PERSON] 28 листопада 2017 року склав заповіт, в якому все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 10). У визначений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк ніхто зі спадкоємців, в тому числі й позивач, спадщину не прийняв, що випливає з довідки Борзнянської районної державної нотаріальної контори № 753/01-16 від 06.08.2021р. Позивач має право на спадкування після смерті свого брата [PERSON] за заповітом відповідно до положень ст.1234 ЦК України. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Даною статтею також визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Особі може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини за рішенням суду лише за умови поважності причини його пропуску. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Водночас, закон не містить застережень, які саме причини є поважними. Відтак визнання поважною причини пропуску строку для прийняття спадщини залежить від обставин конкретної справи і має бути доведено відповідними доказами. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року, справа № 6-1320цс17, а також у постанові від 26 вересня 2012 р. у справі № 6-85цс12. Суд погоджується з доводами позивача, що після відкриття спадщини позивач не оформив свої спадкові права через об`єктивні причини. При цьому, надаючи оцінку виниклим правовідносинам, суд враховує правові висновки викладені у постановах Верховного Суду. Так, поважними причинами для визначення додаткового строку подання заяви до нотаріальної контори є необізнаність спадкоємця про наявність заповіту (постанова ВСУ від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17, ВС від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; від 17.03.2021 у справі № 308/4272/19; від 22.02.2021 у справі № 644/7785/19, у справі №130/2517/18 від 21.09.2020. Крім того, у постанові від 21.09.2020 року у справі № 130/2517/18 Верховний Суд зазначив таке. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Таким чином, суди мають враховувати, що якщо встановивши наявність заповіту, державний нотаріус або уповноважена особа не вчинила жодних дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, не зробила виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у газеті це є також поважною причиною для надання додаткового строку для прийняття спадщини. У даній справі не надано жодних доказів проте, що нотаріус або уповноважена особа взагалі вчиняли будь-які дії щодо виклику спадкоємців чи їх повідомлення. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини судам також потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права (висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, № 761/42165/17-ц,28.10.19, від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17, від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». А тому, суд визнає обґрунтованими доводи позивача про те, що вона пропустила строк для подачі заяви з поважної причини. Дані обставини по справі ніким не заперечуються. При цьому, у відповідності до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України суд переконався, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню з ухваленням рішення в підготовчому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved