Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , по смерті якого залишилося спадкове майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , а також земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,25 га. Від імені спадкодавця [INFO] було посвідчено заповіт на ім`я [PERSON] . Інших спадкоємців не має. Позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Коли [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, а тому просила суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , кожен зокрема, не з`явилися, однак подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідач Чорнижівська сільська рада Маневицького району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Інших заяв та клопотань під час підготовчого провадження від сторін не надходило. Відповідачами не було подано відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України унормовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України унормовано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка ще за життя, а саме - 23 червня 2011 року посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла дочці [PERSON] (а.с. 5-8). Із витягу з погосподарської книги № 2 та довідки Чорнижівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 2137 від 16 листопада 2020 року вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] , який померла [INFO] . Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] до дня смерті постійно була зареєстрована за вищевказаною адресою та проживала одиноко. 23 червня 2011 року від імені [PERSON] було посвідчено заповіт на ім`я дочки [PERSON] , яка постійно доглядає за спадковим майном. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає (а.с. 11, 44). Згідно витягу з рішення Чорнижівської сільської ради Маневицького району № 7/5 від 12 вересня 1997 року [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки: для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,25 га, та для обслуговування жилого будинку, площею 0,25 га (а.с. 13). Рішенням Маневицького районного суду від 9 липня 2020 року [PERSON] визначено додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і позивач подала відповідну заяву, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 769/02-31 від 12 жовтня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] , земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га та земельну ділянку для ведення підсобного господарства, площею 0,2500 га (а.с. 27-29). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 833/01-16 від 22 жовтня 2020 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 391 за 2020 рік. 7 вересня 2020 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулась [PERSON] (а.с. 39-41). Згідно висновку Маневицького архітектурно - планувального підприємства від 8 вересня 2020 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 25). Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно та задоволення позову.

Outcome: approved