Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовною заявою, яка в подальшому уточнювалася, до відповідача [PERSON] міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на частину майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 21.11.1997 року вона розірвала шлюб з колишнім чоловіком [PERSON] В 1997 році вона познайомилася з [PERSON], а з липня 2002 року вони знаходились у фактичних шлюбних відносинах. У вересні 2003 року вони переїхали до м. Словянська та знявши житловий будинок та проживали разом. Спільно з ними проживала її донька [PERSON] За цей період часу вона з [PERSON] мали спільний бюджет. 29.07.2004 року на спільні кошти вони придбали житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Словянськ, вул. Кривоноса, 56. Правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку були оформлені на [PERSON] Після придбання будинку на спільні кошти вони зробили в ньому ремонт та сплачували комунальні послуги. В будинку були прописані як вона так і [PERSON] 25.08.2016 року [PERSON] помер. Встановлення факту проживання з ним однією сімєю необхідне їй для прийняття спадщини після померлого [PERSON] Вважає, що будинок та земельну ділянку за вищезазначеною адресою, де вона проживає і зараз, вона зі спадкодавцем придбали перебуваючи в фактичних шлюбних відносинах та за спільні кошти, з огляду на що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому їй належить половина вказаного майна. Посилаючись на положення ст. ст. 60, 70, 74 Сімейного кодексу України та ст. ст. 368 ЦК України, просить суд встановити факт проживання однією сімєю її та [PERSON], померлого 25.08.2016 року без реєстрації шлюбу з липня 2002 року по день смерті спадкодавця та визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами № 56 по вул. Кривоноса у м. Словянську та земельну ділянку, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, площею 0,0505 га, що розташована за тією ж адресою. Окрім того, визнати за нею та [PERSON] право власності по 1/2 частці вказаного житлового будинку та земельної ділянки. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити, навела доводи, тотожні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що у неї від першого шлюбу є донька, яка проживала та зареєстрована в спірному будинку. Також у померлого [PERSON] є три сини, один з них [PERSON] зареєстрований у їх будинку. На даний час він виїхав до РФ на заробітки, останній раз його бачила у 2013 році. Інші два сини померлого з нею не спілкуються: [PERSON] мешкав у м. Словянську, веде бродячий спосіб життя, а середній син [PERSON] проживає в Ізюмському районі Харківської області та з ним не спілкується. Вони з померлим безперервно проживали однією сімєю до його смерті, вели спільне господарство та спільний бюджет, будинок купили за спільні гроші. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, навів доводи, аналогічні викладеними у позовній заяві. Відповідач [PERSON] міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила. Через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача та винести рішення на розсуд суду із урахуванням наявних у справі матеріалів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача та померлого [PERSON] з вересні 2003 року, вони спільно працювали з позивачкою, дружили сімями. Позивачка проживала з [PERSON] безперервно до дня смерті останнього однією сімєю, мали спільний бюджет, за спільні кошти купили будинок та земельну ділянку по вул.. Кривоноса,56 м. Словянська. Весь час у них були взаємна повага та любов один до одного. Дочка позивачки жила з ними. У померлого є три сини, один з яких [PERSON] також жив з ними та на даний час перебуває десь у РФ, інший син [PERSON] з ними не спілкується, а старший син [PERSON] пиячить та веде аморальний спосіб життя, де він знаходиться, ніхто не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що померлий [PERSON] є рідним братом її батька. Її відомо, що [PERSON] та її дядько [PERSON] проживали однією сімєю безперервно приблизно з 2000 року до його смерті у серпні 2016 році. Вони за спільні кошти придбали житловий будинок та земельну ділянку по вул.. Кривоноса,56 м. Словянська. Після смерті [PERSON] у будинку проживає та утримує його [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що є дочкою позивачки, померлого [PERSON] знала з 1997 року, з її матірю він проживав як чоловік та дружина приблизно з 2000 року, у 2003 році вони переїхали до м. Словянська, де в наступному за спільні кошти придбали житловий будинок та земельну ділянку по вул.. Кривоноса,56 м. Словянська. У [PERSON] є три сини, з якими вона не спілкується та не знає де вони знаходяться. Свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON] та [PERSON] з 2003 року, воли вони стали проживати [INFO]. Його батьки проживали у [INFO], через що він не менш ніж два рази на тиждень спілкувався з [PERSON] та [PERSON]. Останні проживали за цією адресою безперервно як чоловік та дружина, вели спільне господарство, будинок вони придбали за спільні накопичення, оформивши його на [PERSON] Заслухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 222567 (а. с. 9), шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 10.04.1998 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 001402 (а. с. 10), шлюб між [PERSON] та позивачкою [PERSON] було розірвано 21.11.1997 року. Відповідно до договорів купівлі-продажу від 29.07.2004 року, посвідчених приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] (а. с. 12-13), [PERSON] є власником житлового будинку під номером 56 по вулиці Кривоноса в м. Словянську та земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарчих будівель. Відповідно даних домової книги за адресою м. Словянськ, вул. Кривоноса, 56, зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 28-32). Згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 959842, [PERSON] помер 25.08.2016 року (а. с. 11). Відповідно до акту комітету мікрорайону Залізничний від 11.10.2016 року за вих. № 684, підписаного керівником комітету [PERSON] та головою квартального комітету [PERSON], [PERSON], [INFO], проживала разом із [PERSON], з 2003 року по 25.08.2016 року, що підтверджують свідки: [PERSON], паспорт серії ВС № 643731, що проживає [INFO]; [PERSON], паспорт серії ВС № 020086, що проживає [INFO] (а. с. 33). За приписами ч. 2\~ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік, у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Пунктом 6\~Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Наявність спільних витрат [PERSON] та позивачки [PERSON] підтверджуються квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг (а. с. 35), квитанціями про оплату придбання меблів для будинку (а. с. 36). Окрім того, проживання позивачки [PERSON] із [PERSON] у період часу із 2003 року по 2016 рік та спільного придбання будинку № 56 по вул. Кривоноса в м. Словянську також підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], показання яких суд вважає достовірними та приймає до уваги як належні та допустимі докази у справі. За положеннями ч. ч. 1, 2\~ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 36 цього Кодексу\~шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Разом з тим, відповідно до\~ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення\~Глави 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні\~ст. 74 СК України\~слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі\~ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Правила\~ст.74 СК України\~поширюються на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сімї. Як зазначено у правових позиціях Верховного суду України у постановах від 20 лютого 2012 року, 12 грудня 2012 року, 23 вересня 2015 року (справа №6-97 цс11, 6-148 цс12, 6-1026 цс 15), згідно зі\~ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 розділу ІІ «Шлюб. Права та обовязки подружжя» цього Кодексу. Тобто при застосуванні\~ст. 74 СК України\~слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі\~ст. 74 СК України\~суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сімї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У звязку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сімєю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Предметом спору у цій справі являється житловий будинок та земельна ділянка для його обслуговування, що розташовані в м. Словянську по вул. Кривоноса, 56, який було придбано [PERSON] в 2004 році за 13228 грн. Ринкова вартість спірного майна, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер 1414000000:01:021:0044, станом на 31.10.2016 року склала 11\~899 грн.; житлового будинку № 56 по вул. Кривоноса, 56 становить 68100 грн. (а. с.45, 47). Отже, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, набували у власність нерухоме та рухоме майно у період часу з липня 2002 року по день смерті [PERSON] 25.08.2016 року. Дані висновки суду щодо характеру взаємовідносин сторін підтверджуються зібраними у справі письмовими доказами та показаннями свідків. Отже, в цій частині позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині поділу житлового будинку та земельної ділянки із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарчих будівель, що розташовані в м. Словянську по вул. Кривоноса, 56, визнання права власності, суд визнає їх передчасними з огляду на наступне. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З матеріалів справи (у тому числі спадкової справи), доводів позивача у позовній заяві та пояснень в судовому засіданні позивача, свідків вбачається, що 21.09.2016 р. позивачем [PERSON] подано заяву до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК). Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р., за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Здійснення права спадкування врегульовано главами 84-88 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами встановлений нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів, у тому числі нотаріусом має бути встановлено коло спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкоємців чи перелік осіб, які мають право на обовязкову частку, дотримання вимог ч.ч. 3,4 ст. 1268 ЦК тощо. В матеріалах справи наявні відомості щодо наявності інших спадкоємців першої черги після померлого [PERSON], на час звернення позивача до суду та розгляду справи не сплив встановлений законом шестимісячний строк для звернення усіх спадкоємців із заявами до нотаріуса, тобто заявлені вимоги щодо визнання за позивачем права власності на частину будинку та земельної ділянки є передчасними. Відповідно даних, наданих приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], 21.09.2016 року за заявою про прийняття спадщини за законом була відкрита спадкова справа до майна померлого 25.08.2016 року [PERSON]. Заява була подана [PERSON], яка зазначила, що вона є спадкоємицею четвертої черги, так як проживала з померлим однією сімєю. В спадковій справі наявні відомості про інших спадкоємців першої черги, а саме: сини [PERSON], який на час смерті проживав із спадкодавцем, [PERSON], який також подав заяву про прийняття спадщини, та [PERSON] Отже, в даному випадку наявні спадкоємці першої черги після померлого [PERSON] та подані заяви про прийняття спадщини вказаними особами слід вважати їхнім правом на спадкове майно за черговістю, яке може бути вирішено в подальшому як домовленістю між спадкоємцями так і в судовому порядку. З метою недопущення порушення спадкових прав інших близьких родичів, суд приходить до висновку про передчасність вимог позивачки в частині поділу житлового будинку та земельної ділянки із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарчих будівель, що розташовані в м. Словянську по вул. Кривоноса, 56.

Outcome: partial