Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги обгрунтовує тим, що між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб , про що Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції здійснено відповідний актовий запис під номером 755 та видано свідоцтво. Під час шлюбу, у них із відповідачем народилися спільні діти - син [PERSON] , [INFO] (зареєстрований у [ADDRESS] ) та донька [PERSON] , [INFO] (зареєстрована у [ADDRESS] ). В останні два роки спільного проживання у шлюбі, сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин. У зв`язку із наведеними обставинами, 17.02.2019 нею заявлено позов про розірвання шлюбу. Так, протягом останнього року спільного проживання, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не належним чином дбає про матеріальне забезпечення сім`ї і дітей, не бере участі у веденні спільного господарства. Спільні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані і проживають з нею у [ADDRESS] , разом із її батьками, які є пенсіонерами. Утримання їхніх дітей здійснюється за рахунок її доходів та доходів її батьків пенсіонерів. В добровільному порядку домовленості про матеріальну допомогу в утриманні дітей між ними не досягнуто. Їй відомо, що відповідач працює у Приватному підприємстві «ПАТАР» на одній із керівних посад та отримує заробітну плату, фактичний розмір якої становить понад 8000,00 грн. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей, [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в загальному розмірі 5000,00 щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Бородавка А.П. позовну заяву підтримали у межах її доводів та просили задовольнити повністю. Ковальчук Р.І. подав до суду письмовий відзив згідно якого позовні вимоги визнає частково та просить визначити розмір аліментів на утримання дітей в розмірі ј частки його щомісячних доходів або 2500 грн. в місяць, в решті позовних вимог відмовити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримав поданий до суду письмовий відзив, який обґрунтував наступним. На протязі останнього року вони проживають окремо один від одного. Дітей дуже любить і вони теж його дуже люблять.. Він постійно проводить з дітьми їх вільний час. Останній рік добровільно брав участь у їх матеріальному забезпеченні, а саме: здійснює оплату за дитячий садочок , купив дітям зимові куртки, і весняну для сина, кросівки. Синові на день народження подарував мобільний телефон, за який оплачує кредит, Крім того купив куртку і для позивача. Зазначив, що працює офіційно і має стабільну щомісячну заробітну плату. Проживає в квартирі і несе всі витрати по оплаті ЖКП. Інші співвласники квартири: його мати та брат проживають в селі і там оплачують всі витрати по утриманню житла. В середньому в місяць витрати по оплаті ЖКП становлять 1500-1700 грн. Він, крім аліментів на дітей, хоче самостійно нести витрати на дітей та мати кошти на ці витрати, це прогулянки по різним атракціонам, походи в кафе, та придбання як предметів одягу так і взуття. При такій вимозі позивача як 5000 грн. плюс оплата ЖКП 1500-1700 грн. в загальному майже 7000 грн. на його утримання залишається менше ніж прожитковий мінімум 1921 грн. в місяць. Для дітей він вже не зможе самостійно навіть купити морозива. Крім того, позивач ніякими доказами не довела його спроможність оплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. в місяць. Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні. Представник відповідача адвокат Рудика С.Ю. просила врахувати письмовий відзив відповідача та надані суду пояснення по суті позову та задовольнити вимоги [PERSON] частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції , актовий запис № 755. З оглянутого судом свідоцтва про народження вбачається, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 300, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції та малолітньої [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2360, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції є [PERSON] , [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] офіційно працює у ОСББ «Орлова-36» на посаді голови правління та отримує дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою № 94 від 15.02.2019 р. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований , займає посаду заступника директора з якості, що підтверджується довідкою про доходи № 96 від 11.05.2019 р. виданою ПП «Патар», загальна сума доходу за період з 01.11.2018 р. по 30.04.2019 року становила 71317,00 грн. З досліджених судом інших письмових доказів, наданих відповідачем вбачається, що [PERSON] брав участь у матеріальному забезпеченні дітей, зокрема здійснював оплату за дитячий садочок (за харчування). З оглянутих судом талонів реєстрації за місцем проживання, вбачається , що діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за місцем проживання матері [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня 2019 - 1779 грн.; від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4) Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї ст.141 СК України, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 182 СК України, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1300 гривень, та доньки [PERSON] у розмірі 1200 грн. , з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 21.03.2019 р. до досягнення дітьми повноліття, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним, та становить більше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів, які слід стягувати, суд враховує, що згідно встановлених в судовому засіданні доказів , суд може визначити стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у частці від його доходу, оскільки відповідач офіційно працевлаштований в ПП «ПАТАР», та отримує дохід у вигляді заробітної плати, що було підтверджено ним в судовому засіданні. Інших доходів відповідач не отримує. Разом з тим, судом враховується, що всі витрати по оплаті комунальних послуг за зареєстрованим місцем проживання відповідача в [ADDRESS] , де відповідач є співвласником 1/3 частини квартири, покладаються лише на відповідача. Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших, крім сина [PERSON] та дочки [PERSON] , утриманців, тощо), судом не встановлена. Рішення суду в частині стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 22.03.2019 р. по 22.04.2019 р. - допустити до негайного виконання. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави України в сумі 768,40 грн. за вимогу про стягнення аліментів від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 180, 182, 191 СК України,

Outcome: partial