Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», [PERSON] про визнання іпотечного зобов`язання припиненим. Позовні вимог обґрунтовує тим, що в 2008 році [PERSON] отримав кредит, та у якості забезпечення було в іпотеку передано банку квартиру, що належить їй на праві власності. В результаті порушень умов кредитного договору рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2012 року з [PERSON] та [PERSON] було стягнуто борг в сумі 153 470,21 грн., яку і було погашено на користь банку. Вказана обставина встановлена трьома рішеннями Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. Зокрема, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 червня 2018 року по справі № 320/883/18 визнано припиненими зобов`язання за кредитним договором у зв`язку із добровільним виконанням рішення суду про стягнення коштів. Відтак вважає, що оскільки зобов`язання є виконаним, підстав для іпотечного обтяження її майна немає. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі у разі неявки відповідачів. Від представника за довіреністю ПАТ «ПроКредит Банк» до суду надійшла заява про заміну сторони відповідача у зв`язку із укладенням договору факторингу із ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», і відтепер кредиторами, у тому числі за іпотечним зобов`язанням, є саме вказана юридична особа. Від представника відповідача [PERSON] . - [PERSON] до суду надійшла заява з проханням слухати справу без участі відповідача [PERSON] та його представника - [PERSON], позовні вимоги визнають у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29 серпня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ПроКредитБанк» (нині - ПАТ «ПроКредит Банк») було укладено рамкову угоду № 13, на підставі якої був укладений договір про надання траншу № 28.672/13 від 29 серпня 2008 року в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США на строк користування 60 місяців із сплатою відсотків в розмірі 17 % річних. /а.с.6-10/. В забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір іпотеки № 13ДІ 01, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Мозгіною О.П. 29 серпня 2008 року за номером 5698, про що свідчить копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2012 року в справі № 815/13315/2012 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором № 28.672/13 від 29 серпня 2008 року, гривневий еквівалент якої за курсом НБУ становить станом на 06 липня 2012 року - 153 470,21 грн./а.с.11,12/ З рамкової угоди № 13 від 29 серпня 2008 р, укладеної між ЗАТ «ПроКредит Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк») та [PERSON] вбачається, що останньому надано можливість кредитування на строк 84 місяців та встановлено ліміт у 50 000,00 доларів США. Видача кредитів на підставі рамкової угоди та визначення їх умов повинні здійснюватися шляхом укладення договорів траншу, овердрафту, кредитної лінії, які є невід`ємною частиною рамкової угоди. 29 серпня 2008 року, тобто у той же день, між позичальником та банком було укладено договір про надання траншу № 28.672/13, відповідно до якого позичальнику [PERSON] було надано кредит в сумі 30 000 доларів США строком на 60 місяців під 17 % річних. Згідно п.8.2.1 Рамкової угоди передбачено, що кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов`язань тривалістю більш ніж три банківські дні. Згідно п.8.4 Рамкової угоди позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит протягом п`яти банківських днів з дня відправлення вимоги. Згідно п.10.2 Рамкової угоди, у випадку прострочення встановлених цим договором строків погашення грошових зобов`язань позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1 % за умови подання кредитором відповідного повідомлення про таке збільшення. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та платити проценти. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2012 року (набрало чинності - 02 січня 2013 року) в справі № 815/13315/2012 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором № 28.672/13 від 29 серпня 2008 року в сумі 153 470,21 гривень. З вказаного рішення вбачається, що вимоги до відповідачів пред`явлені у липні 2012 року, уточнювались перед ухваленням рішення, визнавались відповідачем [PERSON] у повному обсязі. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Відповідно до рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 320/883/18 від 04 червня 2018 року за позовом [PERSON] до ПАТ «ПроКредит Банк», ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» про визнання припиненими правовідносин, позов задоволено, визнано припиненими правовідносини, що випливають з Рамкової угоди № 13 від 29 серпня 2008 року, а також зобов`язання, що випливають з Договору про надання траншу № 28.672/13 від 29 серпня 2008 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Проаналізувавши викладені в позові обставини, дослідивши долучені письмові докази, зокрема, судові рішення, суд приходить до висновку, що рішенням суду вже встановлений факт виконання кредитного зобов`язання, рішення набрало законної сили, а отже, вимоги про припинення іпотеки є цілком обґрунтованими. Аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ по справі № 6-130цс17 від 01 березня 2017 року. Щодо заяви про заміну відповідача у процесі суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача. В матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про заміну неналежного відповідача. Натомість в матеріалах справи міститься витяг з реєстру обтяжень нерухомого майна, відповідно до якого чітко вбачається, що іпотекодержателем, а відтак, і належним відповідачем, є саме ПАТ «ПроКредит Банк». Відповідно до письмових доказів, якими відповідач ПАТ «ПроКредит Банк» обґрунтовував свою позицію щодо неналежності його статусу як відповідача, товариство уклало договір факторингу № КЕ/ПБ-2016 від 22 серпня 2016 року, за яким здійснено відступлення прав вимоги за кредитними договорами на загальну суму 3 754 311 889,46 гривен, що вбачається з п. 2.2. Проте пунктом 4.1 цього ж договору встановлено ціну договору в розмірі 758 709,26 грн. У той же час, договором передбачений предмет, відповідно до якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. З аналізу вказаного вбачається, що за договором факторингу на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» відступлено права вимоги за кредитними договорами. Підтверджень переходу прав вимоги саме до [PERSON] суду не надано. У той же час, права вимоги за іпотечним зобов`язанням залишились за ПАТ «ПроКредит Банк». Суд вважає за необхідне зазначити, що факт відступлення вимог саме за кредитним договором вже був встановлений преюдиційним рішенням по справі № 320/6953/15-ц від 13 січня 2017 року, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним факт припинення основного зобов`язання, а отже, і вимоги про припинення іпотечного зобов`язання та відповідних заборон і обтяжень є обґрунтованими. Відповідно до статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог, а інші судові витрати на відповідача у разі задоволення позову. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то з відповідачів на користь позивача має бути стягнуто і понесені судові витрати у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved