Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг у сумі 28\~314,00 грн., 3 % річних від простроченої суми за період з 01.03.2019 по 17.07.2019 у сумі 368,00 грн., інфляційні збитки за період з 01.03.2019 по 17.07.2019 року у сумі 597,21 грн., судові витрати у розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 950 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 04 січня 2019 року відповідач взяла в борг у позивача 1100 доларів США, які зобов`язалась повернути у строк до 01.03.2019 року. Після спливу кінцевого терміну повернення грошових коштів позивач звернулася до відповідача з вимогою про повернення коштів. Так в добровільному порядку відповідач зобов`язання не виконала, що стало підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом. У судове засідання позивач не з`явилася, до суду від неї надійшла заява в якій остання просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. У судове засідання відповідач не з`явилася, до суду від неї надійшла заява в якій остання просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, вислухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04 січня 2019 року [PERSON] надала у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 1100 доларів США на підтвердження чого [PERSON] власноручно, написала їй розписку про отримання грошових коштів з зобов`язанням повернути вказану суму в строк до 01.03.2019 року /а.с.8/, оригінал розписки знаходиться у матеріалах справи. Розписка від імені [PERSON] про одержання від [PERSON] грошових коштів та зобов`язання їх повернути, суд визнає як письмовий доказ укладання договорів позики між сторонами На момент звернення до суду із вказаним позовом відповідач суму боргу позивачу не повернула. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених Цивільним кодексом, а саме: з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ч.2 ст.\~1047\~ЦК України зазначає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надана до матеріалів справи розписка від 13.09.2017, є саме таким документом, який підтверджує укладання договору позики між сторонами. Відповідно до ч.1ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання\~повинне виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору і вимогами Цивільного Кодексу. Судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання стосовно повернення грошових коштів. Сума заборгованості відповідача складає 1100 доларів США, що станом на 16.07.2019 за офіційним курсом НБУ становить 28\~314,00 гривень і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно\~ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно\~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач довів, що боржник порушив зобов`язання за договором позики, а тому у нього виникло право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат від несплаченої суми боргу. За таких обставин судом встановлено, що право позивача порушене, відповідач належним чином не виконала умови договору, а тому на користь позивача необхідно стягнути три відсотки річних від простроченої суми за період з 01.03.2019 по 17.07.2019 року у сумі 368,00 грн., та інфляційні збитки за період з 01.03.2019 по 17.07.2019 року у сумі 597,21 грн., згідно наданого позивачем розрахунку. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 950 грн., що підтверджується актом надання послуг від 17.07.2019 та квитанцією від 17.07.2019. Крім того, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 768,40 грн., який був сплачений позивачкою при зверненні до суду з даним позовом /а.с.1/. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved