Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, треті особи: Комунальний заклад «Черакаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Черкаської обласної ради, [PERSON] про надання права на побачення з дітьми. В обґрунтування позову вказує, що вона є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 26.09.2019 року рішенням Черкаського районного суду Черкаської області її (позивачку) було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей та стягнуто на їх користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх заробітку щомісячно. Після позбавлення її батьківських прав, вона зрозуміла, що неналежним чином відносилась до свого батьківського обов`язку по вихованню своїх дітей, але не хоче втрачати зв`язок з дітьми, яких вона дуже любить. Вона повністю змінила свою поведінку і на даний час організувала порядок в своїй оселі, а також вживає заходів щодо створення необхідних умов для поновлення батьківських прав відносно своїх дітей. На даний час вона влаштувалась на роботу, громадський порядок не порушує та не стоїть на обліку в наркологічному кабінеті та в психоневрологічному диспансері. Також вказує, що наразі її малолітній син - [PERSON] перебуває в Комунальному закладі «Черкаського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», а її другий малолітній син - [PERSON] розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації влаштований в прийомну сім`ю, в якій на даний час проживає та виховується. На даний час діти не заперечують проти спілкування з нею, йдуть на контакт та позитивно реагують на її присутність. Вважає, що подальше її спілкування та бачення з дітьми буде відповідати їх інтересам, а також стане підґрунтям для поновлення її в батьківських правах. А тому, просить суд надати їй право на побачення з дітьми, а саме: з [PERSON] , [INFO] , дозволивши періодичні зустрічі з ним, зокрема: двічі на тиждень, в робочі дні, тривалістю не менше трьох годин, у приміщенні Комунального закладу «Черкаського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» в присутності працівника закладу; з [PERSON] , [INFO] : один раз в два місяці, в один із днів тижня від понеділка до п`ятниці, за попередньою узгодженістю із законним представником дитини. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.02.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.03.2020 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, занесеною до протоколу судового засідання, проведено заміну третьої особи, а саме Комунальний заклад «Черкаського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» замінено на Комунальний заклад «Кропивнянський дитячий будинок для дітей шкільного віку Черкаської обласної ради» та Службу у справах дітей Черкаської обласної державної адміністрації, яку в подальшому замінено на Службу у справах дітей Черкаської міської ради. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, надати їй право на побачення з дітьми - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дозволивши періодичні зустрічі з ними згідно вказаного нею в позовній заяві графіку. В судовому засіданні представники відповідача - Служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, за довіреністю Веретик С.П., Гребеник В.С. заперечували проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що на даний час малолітній [PERSON] , [INFO] влаштований у прийомну сім`ю гр. [PERSON] , в якій він зайшов належну опіку та піклування, наразі спілкування з матір`ю може завдати шкоди моральному та психологічному здоров`ю дитини. В судовому засіданні третя особа [PERSON] також заперечував проти задоволення позову. При цьому пояснив, що малолітній [PERSON] був переданий їм в прийомну сім`ю, де він і проживає до даного часу. Спочатку дитина мала прояви тривожності, була емоційно тривожна, не вміла ні писати ні читати. На даний час [PERSON] тільки адаптувався до нового життя, став поводити себе комунікабельно, вільно, став позбавилися проявів тривожності. Вважає, що наразі таке спілкування дитини із матір`ю буде передчасним та психотравмуючим для дитини. Тому просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову. В судовому засіданні представники третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської міської ради - за довіреністю Сень Н.М. та Босюк Г.М. заперечували проти задоволення позову [PERSON] , пояснивши, що на даний час, враховуючи емоційний стан дітей, таке спілкування матері із дітьми є недоречним. В судове засідання представник третьої особи - Комунального закладу «Кропивнянський дитячий будинок для дітей шкільного віку Черкаської обласної ради» не з`явився, попередньо надавши суду заяву від 11.02.2021 року про розгляд справи без участі їх представника . Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , представника відповідача - [PERSON] , пояснення третьої особи [PERSON] , пояснення представників третьої особи - Служби у справах дітей Черкаської міської ради - Сень Н.М. та Босюк Г.М., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Нормами ст.18 СК України передбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. Пунктом першим статті 3 Конвенції ООН про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини). Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно із принципом 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та норм ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. За змістом ст. 153 СК України, - мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, - суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правилами статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] являється рідною матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей: [PERSON] - серія [NUMBER] від 26.05.2017 року та [PERSON] - серія [NUMBER] від 22.07.2016 року (а.с. 8, 9). Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області 26.09.2019 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини певного віку, починаючи з 01.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Дане рішення суду було мотивоване тим, що батьки свідомо ухилялися від виконання свого обов`язку по вихованню малолітніх дітей, не створили належних умов для їх проживання, не піклувалися про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечували належного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкувалися із дітьми у обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не сприяли засвоєнню ними загальновизначених норм моралі, не виявляли інтересу до їх внутрішнього світу, не створювали умов для отримання ними освіти. Зокрема, [PERSON] , окрім вказаного, не мала місця роботи, характеризувалася з негативної сторони, як неврівноважена та така, що часто конфліктувала із сусідами та односельчанами, зловживала спиртним напоями, притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності (а.с. 10-12). Також в судовому засіданні встановлено, що в подальшому, згідно із направленням №1 від 03.02.2020 року Служби справах дітей Черкаської обласної адміністрації на влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування, до дитячого будинку малолітнього [PERSON] , [INFO] , як дитину позбавлену батьківського піклування, було направлено до Комунального закладу «Кропивнянський дитячий будинок для дітей шкільного віку» Черкаської обласної ради (а.с. 36). А малолітній [PERSON] , [INFO] був влаштований у прийомну сім`ю [PERSON] . Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка [PERSON] вказує, що вона повністю змінила свою поведінку, і добросовісно буде виконувати свої обов`язки, але для цього їй необхідно мати постійний зв`язок з дітьми, який можливий тільки у випадку періодичного побачення із ними. Дійсно, із матеріалів справи вбачається, що позивачка 20.01.2020 року пройшла профілактичний наркологічний огляд і для працевлаштування її на роботу охоронником протипоказань не виявлено, що стверджується відповідним сертифікатом серії 12ЯЯТ №210757 (а.с. 20). Однак інших доказів того, що вона змінила своє ставлення життя, є працевлаштованою, веде нормальний спосіб життя, проявляє турботу про дітей суду не надано. Окрім того, позивачкою не надано жодної характеристики з місця проживання чи місця роботи, з яких би вбачалося б що вона змінила свій спосіб життя та стала на шлях виправлення. Також не надано суду і висновку Служби у справах дітей щодо доцільності періодичних побачень позивачки з дітьми. Натомість із наданого письмового пояснення від 27.05.2020 року вих. №78 директора Комунального закладу «Кропивнянський дитячий будинок для дітей шкільного віку» Черкаської обласної ради пояснення від 27.05.2020 року, де на даний час перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , вбачається, що коли до карантину мати дитини приїхала відвідати [PERSON] , то в нього почалася істерика, він почав плакати та ховатися у приміщенні, при цьому кричав, щоб не відмикали двері, бо начебто мати його битиме. Коли мати приїхала вдруге, у [PERSON] була схожа реакція, він не сприймав її звернень та уникав спілкування із нею, ховаючись. На телефонні дзвінки метрі [PERSON] відповідати не хоче, дитина не йде на контакт із матір`ю, боїться її. Тому вважає, що побачення дитини із матір`ю негативно впливатиме на травмуватиме психіку дитини (а.с. 62). Як вбачається із характеристик на [PERSON] , [INFO] , наданої Комунальним закладом «Кропивнянський дитячий будинок для дітей шкільного віку» Черкаської обласної ради від 29.09.2020 року вих. №89 та від 12.02.2021 року вих. №25, за час перебування в дитячому будинку [PERSON] змінив свою поведінку, почав товаришувати із дітьми, звик постійно приймати душ, намагається ладити в колективі, навчився наводити порядок в кімнаті. На даний час без істерики розповідає про матір. Позбувається шкідливих звичок «куріння», але інколи починає істерику, на уроках часто порушує дисципліну, висловлюється нецензурним словами. Має відхилення в розвитку мовлення, словниковий запас бідний. Дитина постійно потребує контролю з боку педагога, не розуміє що таке школа і навіщо вона потрібна. Повністю не сприймає шкільну ситуацію: для нього велика проблема концентрувати увагу на уроці, постійно відволікається на свої справи, для нього вчитель не є авторитетом. На даний час за програмою учать двоцифрові числа, а він не розуміє навіть в межах десяти. Поведінка на уроках залежить від ситуації: або працює як всі діти, або балується і не хоче нічого робити. На даний час [PERSON] вибудував стосунки із дітьми, став комунікабельний, відкритий, навчився дружити з дітьми, спілкуватися із працівниками. Батьки цікавлять його в плані передачі посилок. Зазвичай в розмові він не цікавиться і не сумує за ними. Мати телефонує до [PERSON] , їх розмови зводяться до того «що ти мені привезеш». В зв`язку із карантином мати до нього не приїзжає, тому дирекція не знає, як морально вплинуть на нього її приїзди, оскільки в нього відсутнє почуття родинного зв`язку (а.с. 111, 143). Як вбачається із характеристики на [PERSON] , [INFO] , учня 2-В класу Руськополянського закладу загальної середньої освіти I-III ступенів №1, наданої директором [PERSON] та класним керівником [PERSON] , [PERSON] навчається у 2-В класі даного навчального закладу, мотивація до навчання відсутня. В нього низький рівень розвитку загального інтелекту, тому в даний час йому важко працювати на одному рівні з усім класом, Мова недостатньо розвинена: страждає словниковий запас, не може дати розгорнуту відповідь на поставлене питання, відчуває труднощі в написанні речень під диктовку, недостатньо розвинений фонематичний слух, букви забуває плутає. За характером неврівноважений, але доброзичливий. Спостерігаються різкі перепади, у спілкування першим вступає рідко (а.с. 109). Згідно психолого-педагогічної характеристики від 20.10.2020 року вих.№151, наданої Руськополянського закладу загальної середньої освіти I-III ступенів №1 Руськополянської сільської ради, в особі директора [PERSON] та практичного психолога [PERSON] , малолітній [PERSON] , [INFO] виховується у прийомній сім`ї, умов проживання задовільні. Дитина поділяє кімнату з братами. Відносини в родині сприятливі для розвитку особистості. [PERSON] має свої обов`язки: складає свої речі, прибирає постіль після себе. Вільний час проводить з батьком, роблячи дерев`яні вироби. Сім`я полюбляє виїзджати відпочивати на природі. Дитині дуже подобається гратися у футбол, малювати кататися на велосипеді. Стан здоров`я задовільний. Невротичні реакції не спостерігаються, але учень знаходиться під контролем у психолога через імпульсивність та прояви тривожності у поведінці, які були виявлені на початку проживання у прийомній сім`ї. Дані психологічні стани були спричинені попереднім негативним досвідом перебування біля біологічної мами [PERSON] . Психологом були надані рекомендації вчителю та батькам щодо розвитку емоційно-вольової сфери дитини під час навчання у колі та виховання в сім`ї. Учень залучений до корекційних заходів для відпрацювання конструктивних засобів поведінки складних ситуаціях, засвоєння прийомів подолання хвилювання, тривоги, зміцнення впевненості у осіб, розвитку самооцінки і мотивації до навчання. Прийомні батьки буде підтримують [PERSON] та завжди притримуються усіх рекомендацій. Тому на сьогоднішній день спільним зусиллями починає вдаватися стабілізувати емоційний стан дитини. [PERSON] навчився правильно реагувати на свої поведінкові особливості, але не завжди може з ними впоратися. Потребує підтримки. Рекомендовано: обов`язково дотримуватися позитивної моделі виховання; емоційно тепле ставлення батьків та педагога; постійна щира увага до потреб та інтересів дитини; не ігнорувати почуттів [PERSON] ; обмежити вплив травматичних подій, які можуть викликати тривожні стани. Якщо не дотримуватися вказаних рекомендацій та допускати емоційно тривожні ситуації ця поведінкова особливість може бути серйозною перешкодою, яка знижує рівень комфортності, розумової діяльності у школі та може сприяти високому рівню особистісної тривожності, надчутливості на негативного ставлення до себе (а.с. 110). Також Службою у справах дітей Черкаської районної адміністрації надано довідку-характеристику на [PERSON] , складену Сагунівською сільською радною Черкаського району Черкаської області від 07.10.2020 року вих. №02-09/1189, з якої вбачається, що [PERSON] , 1993 року народження зареєстрована в [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає з 2017 року. [PERSON] стояла на обліку Сагунівської сільської ради як неблагополучна сім`я, характеризується із негативної сторони, особа неврівноважена, груба, часто конфліктує з сусідами та жителями села, погрожує їх життю та здоров`ю. Має шкідливі звички, вживає алкогольні напої, не виконувала батьківських обов`язків щодо виховання дітей. В сім`ї часто відбувалися конфлікти з сварками та бійками, веде аморальний спосіб життя. Притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності (а.с. 108). Доказів, які б характеризували позивачку [PERSON] з позитивної сторони та вказували на можливість її спілкування з дітьми без завдання шкоди їх емоційному стану суду не надано. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17. В даному ж випадку позивачкою [PERSON] не надано жодного належного та допустимого доказу, які б свідчили про те, що вона змінила своє ставлення до життя, цікавиться дітьми та може з ними спілкуватися без завдання шкоди їх емоційному та псилологічному стану. Натомість в вищенаведених доказів, вбачається, що обоє малолітніх дітей [PERSON] на даний час проживають окремо від неї, малолітній [PERSON] - в Комунальному закладі «Кропивнянський дитячий будинок для дітей шкільного віку» Черкаської обласної ради, а малолітній [PERSON] - в прийомній сім`ї [PERSON] , і вони тільки адаптувалися до нового життя, стали поводити себе комунікабельно, вільно, позбавилися проявів тривожності, які були спричинені попереднім негативним досвідом перебування біля біологічної матері. Крім того, щодо малолітнього [PERSON] то практичним психологом, в якого він перебуває під наглядом, взагалі рекомендовано в обов`язковому порядку дотримуватися позитивної моделі виховання та обмежити вплив травматичних подій, які можуть викликати тривожні стани, не допускати емоційно-тривожних ситуацій. Також із наданих характеристик вбачається, що і малолітній [PERSON] не цікавиться і не сумує за батьками, в нього відсутнє почуття родинного зв`язку, а розмови з матір`ю зводяться лише до того, що вона йому привезе. А тому, з урахуванням викладеного, доказів, якими обґрунтовується даний позов, а також враховуючи психологічний та емоційний стани малолітніх дітей, викликані проживанням з біологічними батьками до їх відібрання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, [PERSON] , Комунальний заклад «Кропивнянський дитячий будинок для дітей шкільного віку Черкаської обласної ради» про надання права на побачення з дітьми, оскільки таке спілкування на даний час буде емоційно тривожним (психотравмуючим) для дітей та буде суперечити інтересам самих дітей. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду із аналогічним позовом, у випадку зміни обставин, які стали підставою для відмови в задоволенні даного позову, та з наданням суду доказів, які б свідчили про доцільність спілкування позивачки з малолітніми дітьми. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed