Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 03 червня 2011 року між ним та [PERSON] було укладено усний договір позики, відповідно до якого позивач надав в борг відповідачу грошові кошти у сумі 400 грн., які [PERSON] зобов'язувався повернути до 08 червня 2012 року, що підтверджується розпискою [PERSON] від 03.06.2011 року. В порушення умов договору [PERSON] вказану грошову суму в установлений термін позивачу не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу повернення коштів, однак відповідач тільки обіцяє повернути борг. Тому, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики у сумі 400 грн. та судові витрати у справі. Позивач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що дійсно взяв у позивача в борг 400 грн., які зобов'язувався повернути до 08 червня 2012 року, про що написав розписку, однак вказані кошти не повернув у зв'язку з скрутним матеріальним становищем. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши представлені у справі докази, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк (термін). Судом встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач надав позивачу письмову розписку від 03.06.2011 року, яка посвідчує той факт, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 400 грн., які [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу до 08.06.2012 року (а.с. 4). Однак, у вказаний в борговій розписці термін [PERSON] борг за договором позики позивачу не повернув. На підставі викладеного позов слід задовольнити повністю. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції № 27 від 17.12.2013 року, виданої адвокатом [PERSON], позивач поніс витрати на правову допомогу за складання позовної заяви у розмірі 250 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Також, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved