Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, яким, з урахуванням остаточних позовних вимог від 13.10.2014 року (т.1 а.с.234-235) просила визнати будинок, розташований по вул. Річковій, 19 в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області спільним майном подружжя, визнати за сторонами право власності по ? частині будинку, поділити його в натурі, виділивши сторонам по ? частині будинку відповідно до можливих варіантів поділу, а також визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за цією ж адресою, відповідно до можливих варіантів поділу. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 року позовні вимоги в частині поділу домоволодіння в натурі за заявою позивача залишені без розгляду (т.2 а.с.44). В свою чергу [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (т. 1 а.с.127). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.10.2014 року обєднано в одне провадження дані позовні заяви (т.1 а.с.239). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду за заявою позивача (т.2 а.с.21). В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначила, що 01.09.2007 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, під час якого вони на земельній ділянці, яка належала відповідачу на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ДП 18564 на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Піщанської сільської ради №6 від 12 березня 2001 року, побудували житловий будинок розташований по вул. Річковій, 19 в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивачка зазначає, що оскільки будинок введено в експлуатацію та на нього зареєстровано у встановленому законом порядку право власності, то їй належить на праві спільної сумісної власності ? частина даного будинку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. В наступне судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити з тих підстав, що будинок під час пожежі був пошкоджений, і на даний час не придатний для проживання (т.1 а.с.245-246). При цьому також надав письмові заперечення на позов (а.с.35-36). В наступні судові засідання відповідач не зявився, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з 01.09.2007 року по 13.05.2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ДП 18564, виданого 30.01.2002 року на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Піщанської сільської ради №6 від 12 березня 2001 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану на території с. Піщанка, вул. Річкова, б/н, Піщанської сільської ради, для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,0072 га (а.с.6). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.07.2014 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.07.2014 року, [PERSON] належить на праві власності житловий будинок, розташований по вул. Річковій, 19 в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.113, 114). Суду надано копію технічного паспорту на житловий будинок, розташований по вул. Річковій, в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, складеного 20.01.2014 року на імя [PERSON] (а.с.9-14). З наданих суду доказів вбачається, що в період зареєстрованого шлюбу сторони на земельній ділянці, яка належала відповідачу на підставі державного акта на право приватної власності на землю побудували житловий будинок, розташований по вул. Річковій, 19 в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області. В своїх запереченнях відповідач фактично визнає той факт, що не зважаючи на те, що земельна ділянка була ним отримана до шлюбу (відповідно до Державного акту в 2001 році), а свідоцтво про право власності оформлене після його розірвання (липень 2014 року), будинок вони з дружиною будували спільно, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. У відповідності до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У зв'язку з цим, незалежно від того, чий дохід був основним в сім'ї, датою реєстрації права власності на майно, нерухомість [PERSON] та [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і вони обидва мають рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно із ст.ст. 69, 79 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження майном. Наявність будь-якої домовленості або шлюбного договору між сторонами судом не встановлено. Тому суд вважає, що даний будинок є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а їх частки в ньому слід визнати рівними, і за кожним з них слід визнати право власності на ? частину зазначеного нерухомого майна. Судом приймається до уваги, наданий акт про пожежу, складений 17.08.2014 року, згідно якого під час пожежі, яка сталася 17.08.2014 року, був пошкоджений житловий будинок, розташований по вул. Річковій, 19 в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, з орієнтовними прямими збитками від пожежі у розмірі 100\~000,00 грн., з побічними збитками 111\~008,00 (а.с.116-117). Суд враховує наданий акт про пожежу, втім, позивачем не ставиться питання про відшкодування вартості ? частини спірного будинку, а відтак виходячи із дійсного правовстановлюючого документу на даний будинок, суд вважає за необхідне визнати за сторонами право власності по ? частині нерухомого майна як обєкта спільної сумісної власності подружжя. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині поділу майна подружжя обґрунтований та підлягає задоволенню, і за сторонами слід визнати право власності по ? частині житлового будинку, розташованого по вул. Річковій, 19 в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області. При цьому, суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що в разі неможливості поділу домоволодіння в натурі на ідеально рівні частини, або у разі неможливості спільного володіння і користування майном, кожен з них не позбавлений права звернутися до суду з позовом про припинення права особи на частку у спільному майні. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved