Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]», у якому просить суд зобовязати ПАТ «ПУМБ» підписати із нею додаткову угоду про внесення змін до кредитного договору № 5691533 від 14.09.2007 року та додаткову угоду до договору іпотеки № 5691581 від 14.09.2007 року про внесення змін в частині переведення валютного кредиту в гривневий за курсом 1 долар США - 8,31 грн., що встановлений на 01.01.2014 р. зі строком погашення на умовах кредитного договору та із застосування процентної ставки встановленої кредитним договором. Судові витрати позивачка просить покласти на відповідача. В обґрунтування таких позовних вимог [PERSON] посилається на те, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON]», правонаступником всіх прав та зобовязань якого на теперішній час є ПАТ «Перший Український [PERSON]», та нею 14 вересня 2007 року було укладено кредитний договір № 5691533 відповідно до умов якого відповідач видав їй кредит в сумі 32 500 доларів США, а вона взяла на себе зобовязання повернути банку кредит у строк до 14.09.2027 року. 14.09.2007 року між нею та відповідачем було укладено договір іпотеки № 5691581 відповідно до умов якого в забезпечення виконання її зобовязань по кредитному договору № 5691533 банку в іпотеку була передана квартира, загальною площею 33,1 кв.м. 27.05.2014 року між нею та відповідачем було укладено додаткову угоду № 28687903 до кредитного договору №5691533 від 14.09.2007 року, відповідно до якої було змінено графік погашення кредиту та сплати процентів. Починаючи з дати укладання кредитного договору та до грудня 2014 року вона своєчасно здійснювала погашення кредиту, але у звязку із знеціненням національної валюти України - гривні та збільшенням курсу долару США, вона не змогла і надалі продовжувати своєчасно виконувати умови. На момент оформлення кредитного договору 1 долар США коштував 5,05 грн., станом на 20.08.2015 року 1 долар США коштує 23,50 грн. На сьогоднішній день вона не має фінансової можливості здійснювати погашення грошових зобовязань, оскільки обставини, що зумовили зростання курсу валют є обставинами непереборної сили на які вона не може впливати і придбати валюту (долари) для здійснення щомісячного платежу в розмірі 346 доларів США вона не має фінансової змоги. Обставини в країні, що відбуваються останнім часом, а саме бойові захвати, протистояння та ін. зумовили настання економічного колапсу. В розумінні ст.617 Цивільного Кодексу України обставини непереборної сили є підставою для звільнення боржника від виконання зобовязань. Статтею 652 Цивільного Кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або, розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Обставини, якими вона керувалася в момент укладення договору змінилися настільки, що якби вона могла передбачити, що 1 долар США буде коштувати 20,00 грн. вона б уклала кредитний договір на інших умовах, або взагалі кредитний договір не уклала. У відповідності до ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Реструктуризація, зокрема, здійснюється шляхом: 1) надання позичальникам відстрочки сплати суми основного боргу за договорами про надання споживчого кредиту на строк не більше трьох років; 2) продовження строку договору про надання споживчого кредиту з урахуванням обмежень, що діють у банках, та обставин щодо фінансового стану позичальника; 3) зміни механізму нарахування відсотків таким чином, щоб частина щомісячних платежів з обслуговування кредитів не перевищувала 35 відсотків сукупного місячного доходу сім'ї; 4) поділу існуючого кредитного зобов'язання в іноземній валюті за договором про надання споживчого кредиту на: зобов'язання, забезпечене іпотекою, у розмірі залишку кредиту на момент реструктуризації, вираженого в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту; зобов'язання, не забезпечене іпотекою, у розмірі різниці залишку кредиту в гривнях за курсом на момент реструктуризації та залишку кредиту в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту, яке повністю виконується в кінці строку договору про надання споживчого кредиту. 12 грудня 2014 року вона зверталася до ПАТ «ПУМБ» з пропозицією, щодо внесення змін до Кредитного договору в частині переведення валютного кредиту в гривневий за курсом 1 долар - 8,31 грн., що встановлений на 01.01.2014 р. зі строком погашення на умовах кредитного договору та з застосування процентної ставки встановленої кредитним договором. Листом від 06.01.2015 року їй було відмовлено в переведені кредиту в гривневий. Через вказані обставини вона вимушена звернутися до суду із позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала предявлений позов та просила його задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалася на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та посилалася на обставини викладені у письмових запереченнях проти прозову. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 14 вересня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 5691533 за умовами якого відповідачем позивачу було надано кредит у сумі 32500,00 доларів США на придбання квартири, зі сплатою 11,50 % річних, зі строком повернення кредиту до 14 вересня 2027 року (п.п. 1.1, 1.2, 1.2, 1.4 кредитного договору). Кредитні кошти були отримані позивачкою, що вона підтвердила у судовому засіданні. В забезпечення належного виконання позичальником умов зазначеного кредитного договору між сторонами було укладено іпотечний договір № 5691581 від 14 вересня 2007 року, за умовами якого позивача передала відповідачу в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 21/58 (п.п. 1.1-1.2.1.1 іпотечного договору). Як було встановлено в судовому засіданні, та що визнали сторони, позивачка певний час здійснювала погашення заборгованості за кредитом у порядку та строки визначені умовами кредитного договору. Однак, через зростання вартості валюти, в якій було видано кредит, а саме долара США порівняно до національної валюти України гривні, позивачка не спромоглася здійснювати подальше погашення боргу за кредитом та через погіршення матеріального стану, недостатність коштів та важкі сімейні обставини перестала вносити кошти на користь відповідача в рахунок погашення заборгованості за договором № 5691533 від 14.09.2027 року. Проаналізувавши доводи позивача, суд доходить висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому [PERSON] держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однаку той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Згідно кредитного договору, позичальник своїм підписом засвідчив, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі. Згідно з умовами ст. 368 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається із умов договору, у п.п. 1.1.1 сторони однозначно погодили, що саме позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка зчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом цієї норми закону ніхто не може бути примушений до укладення договору, що не відповідає його волі. Принцип, свободи договору передбачає, як це закріплено у ст. 627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, у виборі контрагентів та визначенні умов договору тощо. Таким чином, позивач самостійно, розуміючи свої дії та їх наслідки, уклала кредитний договір, засвідчивши своїм підписом ознайомлення з його умовами та їх прийнятність до виконання, погодилася із умовами та в т.ч. взяла на себе усі валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором. Крім цього, кредитний договір укладений у письмовій формі, сторони кредитного договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Посилання позивачки на несправедливі умови кредитного договору є необґрунтованими, оскільки відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику (позивачеві), це виходить зі змісту положень ст.ст. 1046, 1064 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з позивача в дохід держави.

Outcome: approved