Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 жовтня 2012 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. З жовтня 2014 року подружжя разом не проживає. Спільне господарство не веде. Позивач вважає неможливим збереження шлюбу через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що не проживає разом з відповідачем з жовтня 2014 року. неодноразово намагалася зберегти шлюб, проте ніякої підтримки та допомоги від відповідача вона не відчуває, тому вважає подальше збереження шлюбу не можливе. Просила суд не надавати час на примирення та розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Підтвердив, що з позивачем не проживають разом з жовтня 2014 року. Спору про місце проживання та поділ майна не має. Проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 жовтня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 1414 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 4). У шлюбі народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с 5). Судом встановлено, що сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство з жовтня 2014 року. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та небажання сторін зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання дитини та поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне її прізвище не змінювати. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд приймає до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved