Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що будучи спадкоємцем за законом після смерті свого дядька [PERSON], вона не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно і належним чином зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, оскільки оригінал державного акта, що засвідчує право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно, втрачений. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»вився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позов згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про його задоволення. Як встановлено в судовому засіданні 05.10.2004 року помер [PERSON], якому за життя, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН №035654, виданого Пісківською сільською радою 06.03.2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Пісківської сільської ради від 27.02.2001 року № 10, належала земельна ділянка загальною площею 3.2326 га, кадастровий номер – 7420381500:09:000:0101 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с. 9, 13-23). Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13.09.2011 року було встановлено факт, що [PERSON], який помер 16.01.2011 року є двоюрідним братом [PERSON] (а.с.11). Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлені вищевказаними судовими рішеннями обставини є преюдиціальними для розгляду даної справи, а саме те, що [PERSON] є сином [PERSON], а отже [PERSON] є дядьком [PERSON]. Окрім того, згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Отже, позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого дядька [PERSON] Відповідно до положень п. г ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Рішенням Бахмацького районного суду від 14.10.2014 року [PERSON] було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . Згідно повідомлення Бахмацької районної державної нотаріальної контори № 2231/01-16 від 13.11.2014 року спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] була відкрита 27.10.2014 року за заявою [PERSON] Отже, у визначений рішенням суду строк позивач звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину по причині втрати оригіналу державного акта на право приватної власності на землю (а.с.24). При зверненні по вирішенню даного питання до відділу Держземагенства у Бахмацькому районі, позивачеві було роз»яснено, що відповідно до ЗУ «Про державний земельний кадастр» та Постанови КМУ від 17.10.2012 року № 1051, дублікати державних актів на право власності на земельні ділянки, оригінали яких були втрачені, не видаються, тому, за захистом та відновленням своїх прав їй було рекомендовано звернутися до суду (а.с.25). Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Порадник» від 10-16.10.2014 року позивачем було повідомлено про втрату державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН №035654, виданого на ім»я [PERSON] з проханням вважати втрачений державний акт недійсним (а.с.26). Вищевикладене підтверджує право позивача в порядку спадкування за законом на земельну ділянку загальною площею 3.2326 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7420381500:09:000:0101, яка розташована на території Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. У відповідності до положень ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Тому за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно у виді земельної ділянки, оскільки, виходячи з вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved