Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Билбасівської селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21 лютого 2010 року померла [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, на її імя, яким залишила їй все майно. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташовані за адресою: Донецька область,\~Словянський район,\~смт.\~Билбасівка,\~вул.\~ Нова\~(колишня\~Артема)\~№1,\~ що складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 35,6 кв.м; житлового будинку Б-1, загальною площею 37,2 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м; сараю, льоху - В; вбиральні - Г, сараю Д, сараю Е, душу Ж, паркану -1, колодязю -2, які належали померлій на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності від 04 липня 2006 року. Після смерті [PERSON], вона прийняла спадщину за заповітом, подавши відповідну заяву нотаріусу у встановлений строк, однак 18 жовтня 2018 року отримала Постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, у звязку з відсутністю документа, який посвідчує право власності на вищезазначений житловий будинок на імя спадкодавця. Просить суд визнати за\~нею,\~[PERSON],\~[INFO],\~ РНОКПП\~[NUMBER],\~право власності\~в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~ смерті\~ [PERSON],\~померлої 21\~лютого 2010\~року,\~ на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: Донецька область,\~Словянський район,\~смт.\~Билбасівка,\~вул.\~ Нова\~(колишня\~Артема),\~№1,\~ який складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 35,6 кв.м; житлового будинку Б-1, загальною площею 37,2 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м; сараю, льоху - В; вбиральні - Г, сараю Д, сараю Е, душу Ж, паркану -1, колодязю -2. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі Ордеру серії ДН № 053113 від 09 листопада 2018 року (а.с.2), у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання. 29 листопада 2018 року представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] надав суду Заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача [PERSON]. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.16). Відповідач Билбасівська селищна рада Словянського району Донецької області явку свого представника у судове засідання не забезпечила. Суду надано Заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, в якій також зазначено, що Билбасівська селищна рада проти позовних вимог не заперечує (а.с. 17). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Билбасівської селищної ради Словянського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. \~\~\~\~\~Згідно до\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], 23 квітня 2009 року склала Заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом мала права і що буде належати їй на момент смерті - [PERSON], [INFO]. 21 лютого 2010 року у смт. Билбасівка Словянського району Донецької області, померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія 1-НО №452550, виданим 23 лютого 2010 року, виконкомом Билбасівської селищної ради Словянського району Донецької області (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: Донецька область,\~Словянський район,\~смт.\~Билбасівка,\~вул.\~ Нова\~(колишня\~Артема),\~№1,\~ який складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 35,6 кв.м; житлового будинку Б-1, загальною площею 37,2 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м; сараю, льоху - В; вбиральні - Г, сараю Д, сараю Е, душу Ж, паркану -1, колодязю -2. Спадщина вважається належною спадкоємцю з часу її прийняття. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Згідно до п.3.1 Постанови [PERSON] спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до\~ст.\~67\~Закону України\~«Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. \~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. \~Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1\~ст. 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця». Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена Другою словянською державною нотаріальною конторою 29 червня 2010 року за заявою [PERSON] (а.с.19-27). Проте, у встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на житловий будинок під № 1 по вул. Нова (колишня Артема) в смт. Билбасівка Словянського району Донецької області, оскільки відсутній документ, який посвідчує право власності на імя спадкодавця на вказаний житловий будинок. У звязку з цим, 18 жовтня 2018 року державним нотаріусом Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON] [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 21 лютого 2010 року на житловий будинок під № 1 по вул. Артема в смт Билбасівка Словянського району Донецької області, у звязку з відсутністю документа, що підтверджує права власності на вищезазначений житловий будинок на імя спадкодавця (а.с.18). Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і розясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~встановлено обовязки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у вигляді втрати права на спадщину. \~Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299\~ЦК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~шляхом визнання прав. Відповідно до 392\~ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму [PERSON] Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності\~відповідна територіальна громада. Умови для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 липня 2006 року, виданого Билбасівською селищною радою, вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння, яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 49,9 кв.м, житлового будинку Б-1, загальною площею 37,2 кв.м; сараю, льоху - В; вбиральні - Г, сараю Д, сараю Е, душу Ж, паркану -1, колодязю -2 (а.с. 9). Зі зведеного\~акту вбачається,\~що \~домоволодіння,\~розташоване за адресою: Донецька область, Словянський район, смт. Билбасівка, вул. Нова (колишня Артема), №1, складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 35,6 кв.м; житлового будинку Б-1, загальною площею 37,2 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м; сараю, льоху - В; вбиральні - Г, сараю Д, сараю Е, душу Ж, паркану -1, колодязю -2. (а.с. 7-8). Статтею 1297 ЦК\~встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка померла 21 лютого 2010 року, однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»,\~правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму [PERSON] Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15 та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved