Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач, [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просила шлюб розірвати. Із позовних вимог [PERSON] вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 13.10.2007 року. Від даного шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO], який проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні. На даний момент ведення спільного господарства між сторонами фактично припинено, тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Просила шлюб розірвати, сина залишити на проживанні з нею і відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідач у справі, [PERSON], у судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення із таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 13 жовтня 2007 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 145 (а.с.5). До реєстрації шлюбу позивач носила прізвище [PERSON]. У вказаному шлюбі народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Причиною розпаду сім'ї стало те, що шлюб носить формальний характер. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного суд вважає, що сім'я [PERSON] і [PERSON] розпалася, а тому їхній шлюб слід розірвати, дитину залишити на проживанні із [PERSON] і відновити їй дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 56, 104, 109-112 Сімейного Кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та

Outcome: approved