Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, у якій зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 29.07.2007 по 07.05.2013р. За час шлюбу, тобто 13.09.2008 р., придбали земельну ділянку, площею 2 га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Геройської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області, кадастровий номер 6522381500:07:004:0005. Після розірвання шлюбу відповідач обіцяв переоформити земельну ділянку на їхню спільну доньку [PERSON], однак навесні 2016 року відмовився від такого переоформлення. Вважає строк позовної давності не пропущеним, оскільки довідалася про порушення свого права з телефонної розмови з відповідачем у 2016 році. Зважаючи на викладене, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки. В судове засідання позивач не зявилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо заявлених позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущено загальний строк позовної давності з моменту розірвання шлюбу. Будь-яких доказів поважності пропуску визначеного строку, позивач не надала. Заслухавши думку представник відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2009 року. Розірвано шлюб 07.05.2013 року рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області . Під час перебування у шлюбі, 13.09.2008 року на підставі договору купівлі-продажу, сторони придбали земельну ділянку, площею 2 га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Геройської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області, кадастровий номер 6522381500:07:004:0005. Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність визначена ст. 257 ЦК України і становить три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України). За правилами ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник відповідача заявив в судовому засіданні клопотання про застосування строку позовної давності для даних позовних вимог, а позивач в свою чергу не надала суду достатніх та допустимих доказів щодо поважності пропуску трирічного строку позовної давності . Крім того, у відповідності до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 64 ЦПК передбачено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Оскільки строк позовної давності за заявленими вимогами сплив, то суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, у звязку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed