overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суді із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 444. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, якою просила розгляд справи провести за її відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримала в повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Суд дослідивши та оцінивши подані докази прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 18 червня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 жовтня 2013 року (а.с. 3). У шлюбі в подружжя народилася донька[PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не займаються спільним вихованням дитини, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суді із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки останній зловживає спиртними напоями, часто влаштовує сварки. Від шлюбу є двоє дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 листопада 1992 року у відділі ЗАГС м. Ковель, актовий запис № 533. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, якою просила розгляд справи провести за її відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримала в повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Суд дослідивши та оцінивши подані докази прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 21 листопада 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21 листопада 1992 року (а.с. 3). У шлюбі в подружжя народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4-5). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не займаються спільним вихованням дітей, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суді із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки останній зловживає спиртними напоями, часто влаштовує сварки. Від шлюбу є двоє дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30 липня 1995 року у Торчинській селищній раді Луцького району, актовий запис № 19. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, якою просила розгляд справи провести за її відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримала в повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Суд дослідивши та оцінивши подані докази прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 30 липня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30 липня 1995 року (а.с. 6). У шлюбі в подружжя народилися сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4-5). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не займаються спільним вихованням дітей, які проживають разом із позивачем, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суді із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки останній зловживає спиртними напоями, часто влаштовує сварки. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28 жовтня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1653. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, якою просила розгляд справи провести за її відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримала в повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Суд дослідивши та оцінивши подані докази прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 28 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28 жовтня 2011 року (а.с. 3). У шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не займаються спільним вихованням дитини, а тому їх шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд пред`явивши\~позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 16 березня 2007 року у Ізюмській сільській раді Борівського району Харківської області, актовий запис № 2. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них часто виникали непорозуміння та суперечки через різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, й вони припинили спільне проживання. Вважає, що шлюб носить формальний характер, що дає підстави для його розірвання. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі, примирення вважає неможливим, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 березня 2007 року у Ізюмській сільській раді Борівського району Харківської області, актовий запис № 2. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою. Відповідно до ст. ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Стосунки, які існують між подружжям виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та ст.ст. 104 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд про визнання недієздатною [PERSON], [INFO]. В підтвердження заявлений вимог посилається на те, що вона є її племінницею. Її племінниця хворіє психічним захворюванням і з 22.07.2015 року знаходиться на обліку у лікаря психіатра Поліклініки КЗ Самбірської центральної районної лікарні. Згідно довідки, міжрайонної спеціалізованої психіатричної МСЕК №2 м. Львів від 28.04.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] є інвалідом другої групи з дитинства, безтерміново. За станом свого здоровя потребує постійної організуючої допомоги. У [PERSON] є обмежене самообслуговування, обмежена здатність до орієнтації. Вона належним чином не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Просить постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], зареєстрованої [INFO], проживаючої в [INFO], недієздатною. Призначити її, [PERSON], [INFO], проживаючої [INFO], опікуном [PERSON], [INFO]. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. У відповідності зі ст.39 ч.1 Цивільного Кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що згідно довідки, міжрайонної спеціалізованої психіатричної МСЕК №2 м. Львів від 28.04.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] є інвалідом другої групи з дитинства, безтерміново. За станом свого здоровя потребує постійної організуючої допомоги. Із висновку судово-психіатричного експерта №371 комунального закладу Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні від 24 червня 20164 року, вбачається, що [PERSON] в даний час страждає стійким хронічним розладом психічної діяльності у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з вираженими емоційно вольовими поведінковими розладами з енурезом та соціальною дезадаптацією і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. У відповідності до ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Самбірської міської ради про можливість призначення опікуном гр. [PERSON] у випадку визнання судом недієздатною [PERSON], вбачається, що опікунська рада виконавчого комітету Самбірської міської ради вважає, що [PERSON] може бути призначена опікуном над своєю племінницею [PERSON] у випадку визнання Самбірським міськрайонним судом її недієздатною. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд про визнання недієздатною [PERSON], [INFO]. В підтвердження заявлених вимог посилається на те, що вона є її матір'ю. Дочка [PERSON] хворіє психічним захворюванням з дитинства та знаходиться на обліку в Самбірському психіатричному відділені Самбірської ЦРЛ. Згідно довідки, виданої Самбірською МСЕК вбачається, що [PERSON] є інвалідом першої групи «А» з дитинства, безтерміново. Потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги. [PERSON] за станом свого здоров'я потребує постійного стороннього догляду і фактично не здатна до самообслуговування, вона належним чином не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Оскільки у її дочки важкий стан хдоров'я, вона змушена проживати разом з нею у будинку її батьків в [ADDRESS]. Просить постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], прописаної [ADDRESS], жительки [ADDRESS], недієздатною. Встановити опіку над [PERSON], [INFO]. Призначити її опікуном [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні [PERSON], вимоги заяви підтримала, просить заяву задоволити. Представник органу опіки та піклування Самбірської райдержадміністрації, вимоги заяви підтримав, просить їх задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. У відповідності зі ст.39 ч.1 Цивільного Кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що згідно довідки, виданої Самбірською МСЕК [PERSON], [INFO] є інвалідом першої групи «А» з дитинства, безтерміново. Потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги. Із акту судово-психіатричного експерта №99 комунального закладу Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні від 14 лютого 2014 року, вбачається, що [PERSON] страждає стійким хронічним розладом психічної діяльності у формі важкої розумової відсталості в ступені імбецильності. Наявні в неї розлади в інтелектуально - мнестичній та емоційно - вольовій сфері виражені та позбавляють її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує стороннього догляду та опіки. За таких обставин суд вважає, що є всі підстави визнати недієздатною [PERSON]. Що стосується встановлення опіки над [PERSON] та призначення їй опікуна, суд вважає, що в цій частині в задоволенні заяви слід відмовити оскільки у відповідності до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, однак таке подання органом опіки та піклування не було внесено.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.02.2018 року ухваленому у вищевказаній справі вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову 25.01.2018 року до закінчення нею навчання 30.06.2019 року, але не більше як до досягнення 23-х річного віку. Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, встановлено, що не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З врахування наведеного, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.02.2018 року ухваленому у вищевказаній справі вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня предявлення позову 25.01.2018 року до закінчення нею навчання 30.06.2019 року, але не більше як до досягнення 23-х річного віку. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Таким чином, слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк»), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського\~ міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса від 22 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 113, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що про вчинення виконавчого напису їй стало відомо після отримання, на початку липня 2021 року, копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 65785151 від 15 червня 2021 року, що винесена старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Яжук С.С. Підставою до відкриття виконавчого провадження став саме виконавчий напис №113, виданий 22 січня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., відповідно до якого звернено стягнення на належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з метою погашення заборгованості\~ за кредитним договором № СSS0GA00000317 від 03 березня 2008 року, що укладений поміж [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», у сумі 58 294,78 дол. США, що еквівалентно 1 658 066,77 грн, з яких: 20890,08 дол. США - заборгованість за кредитом, 15425,71 дол. США заборгованість за відсотками, 700,99 дол. США комісія та 21278 дол. США пеня. Зазначена заборгованість утворилась за період із 03 березня 2008 року по 27 листопад 2020 року. Також позивач, в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 03 березня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір\~ № СSS0GA00000317, згідно якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав йому кредит в сумі 30000 даларів США зі сплатою 12 % річних на суму залишку за кредитом та терміном повернення боргу до 03 березня 2028 року. З метою належного виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, між позивачкою та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 04 березня 2008 року було укладено договір іпотеки № СSS0GA00000317, предметом якого є нерухоме майно, що належить їй на праві приватної власності, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] . Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 лютого 2016 року, що набрало законної сили 23 лютого 2016 року, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № СSS0GA00000317 від 03 березня 2008 року в сумі 32173,04 доларів США (що еквівалентно 735475 грн. 69 коп.), штраф - 250 грн. та судовий збір в сумі 3654 грн. У зв`язку із цим позивач вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» як правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк»,

Outcome: approved