Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач, [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просила його задовольнити. Із позовних вимог [PERSON] вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 1990 року. У шлюбі народилося двоє дітей, які на даний час повнолітні. Вказує, що сім'я розпалася і надії на її збереження немає. Підстав для збереження сім'ї не вбачає. Просила розірвати шлюб і стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач у справі, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вказував, що обґрунтування позовних вимог позивача перебільшені і не відповідають фактичним обставинам, однак враховуючи те, що [PERSON] бажає розірвати шлюб, просив розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 1990 року в виконкомі Трацької сільської Ради Косівського району Івано-Франківської області про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 10. До шлюбу у позивача [PERSON] було прізвище «[PERSON]» (а.с.3). Причиною розпаду сім'ї стало те, що шлюб носить формальний характер. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного суд вважає, що сім'я [PERSON] і [PERSON] розпалася, а тому їхній шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 56, 104, 109-112 Сімейного Кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та

Outcome: approved