Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу [PERSON] 10 серпня 2005 року від її імені була посвідчена довіреність, яка надавала [PERSON] право продажу квартири [ADDRESS]. У зазначеній довіреності від її імені розписалася невідома особа. Вказану довіреність позивач вважає такою, що порушує публічний порядок, оскільки вона була спрямована на порушення її конституційних прав і свобод та незаконне заволодіння її майном. 19 лютого 2005 року [PERSON], діючи від її імені на підставі вище зазначеної довіреності, уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу вказаної квартири. В подальшому право власності на вказану квартиру за договорами купівлі-продажу перейшло: 17 серпня 2011 року від [PERSON] до [PERSON], 16 лютого 2013 року від [PERSON] до Компанії «Грей ЕфЕсАр ЕсЕй» (GREY FCR S.A). Посилаючись на вказані обставини, позивач в остаточних вимогах просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений [PERSON], що діяла від її імені на підставі довіреності, посвідченої [PERSON], приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу 10 серпня 2005 року, за р.№ 2742, та [PERSON] (після зміни прізвища та по батькові [PERSON]), посвідчений 19 вересня 2005 року приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області [PERSON], за р. № 2603; витребувати у її власність вищевказану квартиру із незаконного володіння Компанії «Грей ЕфЕсАр ЕсЕй» (GREY FCR S.A). В судове засідання позивач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачі, треті особи та їх представники в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи був повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Прокурор в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 червня 1995 року Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] належала [PERSON]/т.1 а.с. 44/ 10 серпня 2005 року приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу [PERSON] від імені [PERSON] була посвідчена довіреність за р. № 2742, яка надавала [PERSON] право розпорядження (право продажу) квартири [ADDRESS]. /т.1 а.с. 50/ 19 вересня 2005 року між [PERSON], що діяла від імені [PERSON] на підставі вказаної довіреності, та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], за р. № 2603./т.1 а.с. 51-52,53/ В подальшому, 17 серпня 2011 року між [PERSON](до зміни прізвища та по батькові [PERSON]) та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], за р. № 1953./т.1 а.с. 54-55/ В свою чергу, 16 лютого 2013 року [PERSON] продав Компанії «Грей ЕфЕсАр ЕсЕй» (GREY FCR S.A) спірну квартиру за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], за р. № 167./т.2 а.с. 51-52/ Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 228 ЦК правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.п. 4, 5, 7, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року N 9 судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади,незаконне заволодіння ним. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Так, в процесі судового розгляду за клопотанням позивача по справі була проведена судово- почеркознавча експертиза, згідно висновку якої за № 4354 від 05 червня 2013 року, підпис від імені [PERSON] в довіреності від 10 серпня 2005 року від імені [PERSON] (реєстр за № 2742), розташований в рядку «Підпис» - виконаний не [PERSON], а іншою особою, з наслідуванням її справжнього підпису. /т.2 а.с. 2-7/ Таким чином, в даному випадку доказом незаконного заволодіння майном позивача є довіреність від 10 серпня 2005 року, підпис в якій від імені [PERSON] виконаний не [PERSON], на підставі якої в подальшому було здійснено відчуження спірної квартири. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 388 ЦК встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння або вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, суд доходить висновку, що належна [PERSON] квартира вибула з її володіння не з її волі внаслідок підроблення довіреності від її імені, що підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи, а тому вважає, що наявні передбачені законом підстави для встановлення нікчемності договору купівлі-продажу квартири від 19 вересня 2005 року та витребування спірної квартири із чужого незаконного володіння Компанії «Грей ЕфЕсАр ЕсЕй» (GREY FCR S.A). Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial