Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Рахівської державної нотаріальної контори м.Рахів, третя особа без самостійних вимог: Рахівське районне управління юстиції Закарпатської області в особі реєстраційної служби, Водицька сільська рада, Рахівського району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON], Після його смерті залишилося спадкове майно житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом, на спадкове майно, є вона, [PERSON], оскільки їхні діти [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька, на користь позивачки. У встановлений законом порядок, в жовтні 2013 року, з метою отримання спадкового майна, вона звернулася до Державного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про отримання на її ім'я, свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті її чоловіка, [PERSON]. У видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено і 29 жовтня 2013 року державним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі Свідоцтва на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий будинок. На підставі чого просила визнати за нею , в порядку спадкування, право власності на все спадкове майно що належало її чоловікові [PERSON], в тому числі на житловий будинок [ADDRESS]. Позивачка - [PERSON], в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Рахівської державної нотаріальної контори, повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини їх неявки суду не відомі. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, в судове засідання не з`явився, завідувач сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Рахівського РУЮ, Петращук І.В. надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності їх представника. Представник Водицької сільської ради, також в судове засідання не з`явився, сільський голова Ватрала І.І. надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності їх представника, та задовольнити позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивачка [PERSON], являється дружиною спадкодавця [PERSON],, померлого [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть, а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно довідки виконавчого комітету Водицької сільської ради №1322 від 11.09,2013 року, спірний будинок побудований у 1974 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 1322 від 11.09.2013 року, житловий будинок [ADDRESS], дійсно, згідно по господарської книги належав [PERSON]. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена п.1 ч.1 ст. 549 ЦК в редакції 1963 року, яка встановлювала, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в оперативне управління та володіння спадковим майном, шляхом проживання в ньому, здійснення його обслуговування та утримання. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належить до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовились від отримання спадщини після смерті батька на користь позивачки (ч.2 ст. 1274 ЦК України), суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось.

Outcome: approved