Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2002 року. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути аліменти на утримання дитини, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як виявилось, що сторони мають різні погляди на життя, різні уподобання та смаки, сім`я розпалась через постійні непорозуміння, що призвело до втрати любові та поваги, у зв'язку з цим між сторонами було припинено шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться, тобто фактичні шлюбні відносини між ними припинено. Крім того позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитину повноліття. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2019 року відкрито провадження у справі. Позивача у судове засідання з`явилася, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав в частині позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачем, знаходяться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї не можливе, а тому позов підлягає частковому задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу та стягненню аліментів на утримання дитини. Суд виходячи із розміру доходів платника аліментів, та відкликанням заяви про визнання позову в частині стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини його доходів, вважає в частині стягнення аліментів позов задовольнити частково.

Outcome: partial