Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 серпня 2006 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. З серпня 2013 року сім'я розпалася, хоча вони з відповідачем проживають разом, кожний живе сам по собі. Причиною розпаду сім'ї позивач вважає постійні сварки, образи з боку відповідача на її адресу та адресу доньки. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення не можливе, ніхто з них не вживає заходів для примирення та відновлення сім'ї. У зв'язку з чим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позивач у своїй заяві також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив суд не надавати час на примирення і також вважав, що примирення з позивачем не можливе, оскільки вона має відносини з іншим чоловіком. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 25 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 107 та видано свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 4). Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Судом встановлено, що сторони не проживають разом останні два тижні, проте з серпня 2013 року стосунки майже не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна подружжя та місце проживання дитини не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне залишити їй прізвище «[PERSON]». Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved