Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нікопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька. Свої вимоги мотивують тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 17 березня 2007 р. по 01 лютого 2012 р. Шлюб розірвано на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від « 01» лютого 2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина – [PERSON], [INFO]. За рішенням суду, місце проживання сина, після розлучення, визначено разом з нею. В даний час дитина проживає за адресою: [INFO]/6, кв.42. 27 квітня 2013 р. вона уклала шлюб з громадянином України [PERSON], та змінила своє прізвище з «Бойко» на «Поночовна». З 01.07.2014 року її чоловік [PERSON] працює на Челябінському заводі профільних труб в місті Челябінськ, Російська Федерація, та має там житло. З огляду на цю обставину, має намір взимку 2014-2015 року, разом з сином, відвідати свого чоловіка та відпочити. На її думку така подорож матиме значення для духовного та фізичного розвитку дитини, адже завдяки значній фінансовій допомозі, яку надасть її чоловік, вона матиме можливість оздоровити сина. Її колишній чоловік – Відповідач, безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважаю, що така позиція мого колишнього чоловіка і батька малолітньої дитини [PERSON], шкодить інтересам дитини та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку. В зв’язку з зазначеним просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив суд їх задовольнити. Відповідач позовних вимог не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Суду пояснив, що має хвилювання через те, що його колишня дружина не повернеться до місця постійного проживання в Україну і він не матиме змоги бачитись зі своїм сином [PERSON]. Представник третьої особи проти задоволення позову за рішенням суду не заперечувала. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в’їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2007 р. по 01 лютого 2012 р. (а.с. 7) Шлюб розірвано за рішенням суду (а.с. 7) Від шлюбу мають малолітнього сина – [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) 27 квітня 2013 р. позивач уклала шлюб з громадянином України [PERSON], та змінила своє прізвище з «Бойко» на «Поночовна». (а.с. 12) З 01.07.2014 року [PERSON] працює на Челябінському заводі профільних труб в місті Челябінськ, Російська Федерація, та має там житло. (а.с. 13-15) Батько малолітнього сина – [PERSON], [INFO] добровільно не надає згоду на виїзд сина за кордон, тому 12.09.2014 р. вона отримала Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який не досяг 16 річного віку. (а.с. 8) Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] не надав суду будь яких доказів, щодо причин його відмови в наданні дозволу не тимчасовий виїзд за кордон його малолітнього сина – [PERSON], [INFO], тому суд приходить до думки, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, із зазначенням за рішенням суду періоду виїзду малолітнього [PERSON], [INFO] та зазначення місця, до якого малолітній [PERSON], [INFO] виїжджає разом з матір’ю [PERSON]. На думку суду не підлягає задоволенню позовні вимоги щодо негайного виконання рішення суду з огляду на те, що це не передбачено чинним законодавством. У відповідності до ст. 88 ЦПК України позовна заява оплачена судовим збором.

Outcome: partial