Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, де зазначила, що 19 липня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на спосіб життя та відсутності взаєморозуміння і довір`я. Шлюбно-сімейні відносини припинені. Спору щодо поділу спільного сумісного майна не має. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати із позивачем. В судове засідання позивач не з`явилася, проте надала суду заяву, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Строк для примирення їй не потрібен. В судове засідання відповідач не з`явився, проте надав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кремінського районного управління юстиції Луганської області, сторони з 19 липня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 75. Також, з матеріалів справи вбачається, що сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примиритися і строк для примирення їй не потрібен. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу залишаються проживати із позивачем. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 161/4985/17. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пп. «б» п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. (50% від загального розміру судового збору).

Outcome: approved