Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 червня 2013 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання сина. Відповідач пред'являє необгрунтовані претензії, ображає та принижує її. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено в травні 2014 року. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це протирічить їхнім інтересам, окрім того вона бажає створити нову сімю. Відповідач надав згоду на те, що син буде мешкати разом з позивачем. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, порзов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрнаційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпроптеровській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 51 та видано свідоцтво про шлюб серія І-КИ № 252849 (а.с. 5). Подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом з травня 2014 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння сторін та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання дитини, яка проживає разом з матірю, та поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд вважаєза необхідне залишити їй прізвище «Пробитюк». Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved