Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що 19 жовтня 1997 року між сторонами по справі у виконавчому комітеті Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №16. Спільне проживання між сторонами склалося невдало. На даний час вони припинили спільне проживання. Шлюб носить формальний характер. Можливості зберегти сім'ю немає. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме інтересам позивачки. Просила позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які наведені у заяві. Пояснила, що примирення між ними неможливе, з 18 травня 2018 року вони спільно не проживають. В шлюбі народилося двоє дітей. Старша дочка досягла повноліття, дочка [PERSON], [INFO] навчається у художньому училищі, проживає в іншому населеному пункті, тому розірвання шлюбу не буде мати на неї негативного впливу. Просила позовні вимоги задовольнити, не надавати терміну для примирення та збереження сім'ї, оскільки примирення неможливе. На даний час вона проживає з іншим чоловіком, має намір створити з ним сім'ю. Відповідач направив на адресу суду відзив на позов у якому зазначив, що до липня 2018 року сім'я була дружньою, він дбав про добробут сім'ї, матеріально забезпечував сім'ю. Відносини погіршилися з вини позивачки. Під час ухвалення рішення просив врахувати вказані у відзиві обставини. Розгляд справи провести у його відсутності. За ст.43 ЦПК України участь у судових засіданнях є право , а не обов'язок сторін по справі. Суд, вислухавши пояснення позивачки по справі, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-НМ №052153, виданого виконавчим комітетом Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 19 жовтня 1997 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Актовий запис про одруження №16. Після одруження дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. За час спільного проживання в подружжя народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття і [PERSON], [INFO]. За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, у позивачки наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Outcome: approved