Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Суської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.04.2002 року померла її матір, [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в с. Суськ по вул. Квітнева, 30, Ківерцівського району Волинської області. Спадкоємцями майна по смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 14.04.2002 року є [PERSON] та [PERSON] Спадщину після смерті матері вона прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном. У даний час вона звернулася до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за законом, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в с. Суськ по вул. Квітнева, 30, Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності /а.с.18/. Представник відповідача від Суської сільської ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяви про визнання заявленого позову та проведення розгляду справи у їх відсутності /а.с.17/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову та просить розгляд справи проводити у його відсутності /а.с.27/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ № 112735, актовий запис № 8, виданого Суською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 15.04.2002 року, [PERSON] померла 14.04.2002 року /а.с.4/. Згідно довідки для оформлення спадщини № 494 від 01.04.2016 року та витягу з погосподарської книги № 4 за 2011-2015 роки, виданих Суською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в с. Суськ по вул. Квітнева, 30, Ківерцівського району Волинської області належить померлій [PERSON] Спадкодавець до дня смерті була зареєстрована та проживала у спадковому будинку з дочкою [PERSON], яка продовжує там проживати і вступила у фактичне володіння спадковим майном, шляхом садіння городу, збиранням урожаю, догляду та ремонтом житлового будинку /а.с.5-6/. Таким чином, на момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК України (редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Згідно повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори № 1031/02-14 від 22.06.2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44251681 від 22.06.2016 року, після смерті [PERSON], яка померла 14.04.2002 року, була заведена спадкова справа №226 за 2008 рік. 01.04.2008 року від сина спадкодавця [PERSON] надійшла заява про пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також вказано, що претензій не має до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на імя позивача [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися та інші свідоцтва про право на спадщину не видавались /а.с. 19-20/. Разом з тим, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори № 817/02-31 від 18.05.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с.9/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності до заявлених вимог. Згідно ч.3. ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідачів в дохід держави у рівних частках.

Outcome: approved