Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Сокирянська міська рада, про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилалася на те, що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. На даний час відповідач зареєстрований як проживаючий в належному їй житловому будинку. Реєстрація відповідача в даному житловому будинку була здійснена ще попереднім власником по причині відсутності у нього іншого місця проживання, де б можна було приписатись. При цьому, він обіцяв, що при першій ж вимозі добровільно зніметься із реєстрації. В червні 2016 року [PERSON] звернулася від її імені у Сокирянську міську раду із заявою про зняття з реєстраційного обліку [PERSON], проживаючого в належному їй будинку, але рішенням виконкому цієї ради за №90 було відмовлено в цьому та рекомендовано звернутися з позовом до суду. Просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у належному їй житловому будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Крім цього, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання також не з'явився, проте подав до суду письмову заяву, якою вважає, що позов підлягає задоволенню та просив розглянути справу без участі представника Сокирянської міської ради. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. З досліджених судом письмових доказів судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.03.2016 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за [NUMBER] від 12.03.2016 року, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS]. Згідно довідки виконавчого комітету Сокирянської міської ради Сокирянського району Чернівецької області за №1094 від 14.06.2016 року встановлено, що за вищевказаною адресою зареєстровані як проживаючі: власник - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Із складеного комісією та затвердженого в.о. Коболчинського сільського старости Гринюком В.І. акту обстеження житлового приміщення на предмет проживання фізичної особи від 07.06.2016 року встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично за вказаною адресою не проживає з 2010 року, тобто більше одного року. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 ЦК України власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи: заява особи або її законного представника; судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтво про смерть; паспорт або паспортний документ, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інші документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців або осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав для користування житловим приміщенням. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо усунення перешкод у здійсненні нею права власності належним їй житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, застосовуючи відповідно до положень ст.8 ЦК України аналогію закону. Судом не вирішується питання щодо судових витрат по справі, оскільки позивач не бажає їх стягнення з відповідача. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 4, 8, 15, 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved