Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 04.11.2009 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб між нею, [PERSON], та [PERSON] В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Посилалася, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Мають різні погляди на життя. Фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з січня 2017 року, спільне господарство не ведеться. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 04.11.2009 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №3209; змінити їй прізвище з «Гулєй» на «Саранді». Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в адресованій заяві просила суд проводити судове засідання без її участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх. Проти заочного розгляду справи не заперечує. В адресованому суду клопотанні представник позивача [PERSON] просив суд проводити судове засідання без його участі та [PERSON] Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 04 листопада 2009 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №3209, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-БК №348723 від 01 березня 2017 року, виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище Гулєй. В шлюбі народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-БК №379435, виданого [INFO] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з пояснень позивачки в позовній заяві, судом встановлено, що фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено, їх сім'я розпалася, спільного господарства сторони не ведуть та спільно не проживають. Позивач довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved