Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою в якій вказала, що заявник є спадкоємцем земельної частки (пай) площею 5,33 умовних кадастрових га, розташовану на території Новоселівської сільської ради Кілійського району, яка залишилася після смерті її мати [PERSON], [INFO] 05.03.2001 р. Після звернення заявника до нотаріальної контори, було виявлено, що є невідповідність у ініціалах спадкодавця, а саме замість імені «[PERSON]», як записано в свідоцтві про смерть, в сертифікаті на право на земельну частку (пай) зазначено імя «[PERSON]». На підставі викладеного заявник просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] площею 5,33 умовних кадастрових га, виданого Кілійською районною державною адміністрацією, 28.01.1997 року на імя, [PERSON]. Заявник надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи Кілійської районної державної адміністрації, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. В звязку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданого Виконкомом Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 14, [PERSON], померла [INFO]. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] площею 5,33 умовних кадастрових га, виданий Кілійською районною державною адміністрацією, 28.01.1997 року на імя, [PERSON]. З відповіді Кілійської районної державної адміністрації № К-274 від 19.09.2018 р. вбачається, що помилка допущена у написанні імені у сертифікаті про право на земельну частку (пай) є орфографічною і виправлення її у документі неможливе та видача нового сертифікату на імя померлої особи не передбачено діючим законодавством. В такому випадку спадкоємцям необхідно звернутися до суду для захисту своїх інтересів із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно інформаційного листа наданого Білгород Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області № 375/02-14 від 19.05.2017 р. вбачається, що у звязку з тим, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) та свідоцтві про смерть в імені спадкодавця є різниця, представнику заявника рекомендовано звернутись до суду При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

Outcome: approved