Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на час навчання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму щомісячно до закінчення донькою навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що Перечинським районним судом між нею та відповідачем було розірвано шлюб та стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Однак, на даний момент така навчається в Ужгородському національному університеті на другому курсі денного відділення філологічного факультету та потребує додаткової допомоги матеріального характеру. Оскільки відповідач працює, внаслідок чого має фінансову можливість допомагати дочці, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та вказав, що згідний надавати матеріальну допомогу на час навчання доньки, однак у розмірі 1/5 частини свого заробітку, так як має на утриманні малолітню доньку та призначений піклувальником [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них 12 вересня 1998 року народилася донька [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ №170120, виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 27 травня 2010 року (а. с. 6). Також встановлено, що [PERSON] навчається в Ужгородському національному університеті та є студенткою ІІ курсу денного відділення філологічного факультету, що стверджується довідкою даного закладу № 116 від 03 листопада 2016 року (а. с. 2). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як розяснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оскільки [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, а її батько [PERSON] вказав, що має можливість їй надавати таку допомогу у розмірі 1/5 частини від всіх видів його доходів, тому суд вважає, що враховуючи наявність обставин, передбачених ст. 182 СК України (а. с. 80, 81), позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial