Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що вона є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Хмельницька область, Ізяславський район, с. Радошівка, пров. Фабричний, 7. З метою поліпшення житлових умов вона самочинно добудувала даний житловий будинок та виготовила технічний паспорт на нього. Також 15 березня 2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вищевказаною адресою. У січні 2017 року позивач звернулася до державних реєстраторів Комунального підприємства «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» з питанням реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, однак їй повідомили про неможливість здійснення реєстраційної дії, оскільки нею належним чином не оформлено початок будівництва і його закінчення. Тому [PERSON] змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на самочинно добудований житловий будинок, який знаходиться за адресою: Хмельницька область, Ізяславський район, с. Радошівка, пров. Фабричний, 7. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] до суду не прибув, надіслав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, зазначивши, що проти задоволення даного позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши позицію представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 27 травня 2004 року № 24 за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок загальною площею 62,6 кв. м., житловою площею 49,1 кв. м., що розташований по пров. Фабричному, 7 у с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області. З метою поліпшення житлових умов позивачем було добудовано вказаний будинок. Після добудови будинок складається з 3-х коридорів, 3-х кімнат, кухні, ванної, 2-х передпокоїв, котельні загальною площею 109,5 кв. м. та житловою площею 48,5 кв. м. [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0751 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що по пров. Фабричному, 7 у с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 039644, виданим Радошівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 14 березня 2005 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6722450, виданим у той же день КП «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації», витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 березня 2017 року № 82529667, виданим державним реєстратором Ізяславської районної державної адміністрації, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 7 по пров. Фабричному у с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області. Як зазначає позивач, у неї відсутнє повідомлення про початок будівельних робіт та документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження № 28/17-26 від 22 грудня 2017 року встановлено, що при будівництві прибудови до житлового будинку по пров. Фабричному, 7 у с. Радошівка Ізяславського району Хмельницької області всі необхідні будівельні роботи виконанні в повному обємі, технічний стан їх несучих та огороджувальних конструкцій розцінюється як добрий. Будівництво виконано з дотриманням правил забудови населених пунктів відповідно до державних санітарних, протипожежних, будівельно-технічних норм і правил без порушень нормативних документів, діючих у галузі будівництва згідно ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва», ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні Положення» та не порушує прав добросусідства. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно з ч. 2 вищевказаної статті ЦК України власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Крім того, відповідно до ч. 3. ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що право власності на самочинно добудоване нерухоме майно може бути визнане за позивачем, оскільки вона являється власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування даного житлового будинку, а також у звязку з відсутністю істотних порушень будівельних норм і правил у добудованому обєкті нерухомості. На підставі ст.ст. 317, 319, 331, 375, 376 ЦК України,

Outcome: approved