Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову вказує, що вона з 27.06.2002 року по 21.01.2020 року знаходилася у трудових відносинах із філією «Черкаська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». 21.01.2020 року вона була звільнена з роботи за угодою сторін, однак в день звільнення їй не була виплачена заробітна плата в розмірі 30861 грн. 75 коп. - за липень-листопад 2019 року та в розмірі 12882 грн. 65 коп. - за грудень 2019 року - січень 2020 року, що підтверджується відповідною довідкою. В зв`язку з цим вона зверталася до суду і судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.01.2020 року стягнуто із Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 30861 грн. 75 коп. При цьому, станом на 04.05.2020 року відповідна заробітна плата виплачена в повному розмірі так і не була. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вказує, що на день звернення її до суду заборгованість по заробітній платі за грудень 2019 року - січень 2020 року складає 12882 грн. 65 коп., що підтверджується відповідною довідкою. Також вказує, що час затримки розрахунку складає 71 день, її середньоденна заробітна плата складає 428 грн. 51 коп., відповідно середній заробіток за час затримки розрахунку складає 30424 грн. 21 коп. А тому, просить стягнути з Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на її користь заборгованість по заробітній платі за грудень 2019 року - січень 2020 року в розмірі 12882 грн. 65 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 22.01.2020 року по 04.05.2020 року в розмірі 30424 грн. 21 коп. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.05.2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні 07.08.2020 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Поставничий Р.В. позовні вимоги позивачки підтримав та просив стягнути із Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 12882 грн. 65 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 22.01.2020 року по 04.05.2020 року в розмірі 30424 грн. 21 коп. В судове засідання представник відповідача не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку (судова повістка та ухвала суду отримані 27.05.2020 та 21.07.2020 року). Відзиву на позовну заяву відповідач не подавав. Тому суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності представника відповідача - Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не забезпечив явку в судове засідання свого представника, без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] - адвоката Поставничого Р.В., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала в трудових відносинах із філією «Черкаська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Філія «Черкаська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є відокремленим структурним підрозділом Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та не є юридичною особою, тому належним відповідачем є юридична особа - Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Також в судовому засіданні встановлено, що наказам №04-к від 21.01.2020 року [PERSON] була звільнена з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін). Вказане стверджується даними трудової книжки [PERSON] (а.с. 4-6). Однак повний розрахунок з позивачкою в день її звільнення проведений не був. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач повинен був у день звільнення [PERSON] виплатити всі належні їй суми, а в разі спору про розмір цих сум виплатити не оспорювану ним суму, однак цього не зробив. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законом України: «Про оплату праці». Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та інш. нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України). Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 ч.1 КЗпП України). Як передбачено ст. 116 згаданого Кодексу, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що повний розрахунок з позивачкою [PERSON] в день її звільнення проведений не був та не проведений до даного часу, а саме не була виплачена заробітна плата за грудень 2019 року - січень 2020 року в розмірі 12882 грн. 65 коп., що стверджується довідкою відповідача від 21.04.2020 року вих. №126 (і цю обставину не спростував відповідач), тому суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача - Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь позивачки [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за грудень 2019 року - січень 2020 року в розмірі 12882 грн. 65 коп. Разом з тим, на думку суду, підлягають до задоволення і позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 22.01.2020 року по 04.05.2020 року в сумі 30424 грн. 21 коп., виходячи із наступного. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Крім того, відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано суду ніяких доказів того, що у порушенні прав позивача на своєчасне отримання заробітної плати відсутня вина відповідача. До того ж, під час розгляду справи не встановлено вини позивачки [PERSON] , як працівника підприємства, у виникненні становища, яке призвело до затримки розрахунку по заробітній платі. Як встановлено в судовому засіданні повний розрахунок з позивачкою [PERSON] не проведений до даного часу, заборгованість складає 12882 грн. 65 коп., що стверджується довідкою відповідача від 21.04.2020 року вих. №126 (а.с.8). За таких обставин до стягнення з відповідача - Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь позивачки [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме, за період з 22.01.2020 року до 04.05.2020 року включно, оскільки, між сторонами відсутній спір про розмір належних до виплати позивачці сум після її звільнення. Період затримки складає 71 дні (враховуючи п`ятиденний робочий тиждень), з 22.01.2020 року до 04.05.2020 року включно. Середньоденна заробітна плата позивачки [PERSON] за останні два місяці які передували звільненню складає 428 грн. 51 коп., що підтверджується довідкою відповідача від 21.04.2020 року вих. №122 (а.с. 7). Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку складає 30424 грн. 21 коп., виходячи із наступного розрахунку: 428 грн. 51 коп. /середній заробіток/ х 71 день /період затримки розрахунку/ = 30424 грн. 21 коп. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача - Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 22.01.2020 року по 04.05.2020 року в сумі 30424 грн. 21 коп. Крім того, оскільки, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 428 грн. 51 коп. визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обов`язкових платежів, то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.01.2020 року по 04.05.2020 року в сумі 30424 грн. 21 коп. на користь [PERSON] необхідно стягнути із відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів передбачених законодавством України. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved