Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 18 липня 1997 року між нею й [PERSON] з одного боку та [PERSON], [PERSON] з іншого боку укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона й [PERSON] придбали, а [PERSON] з [PERSON] продали однокімнатну квартиру, загальною площею 32,6 кв.м., жилою площею 16,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вищевказаний договір купівлі-продажу було зареєстровано на Одеській універсальній біржі «Витязь» за реєстраційним № 97-27К від 18 липня 1997 року. В подальшому [PERSON] з [PERSON] зареєстрували своє право власності на зазначену квартиру в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» за 236пр стр.4 реєстр 133 від 24 липня 1997 року. Однак, на теперішній час нотаріальні контори не визнають біржові договори купівлі-продажу, а через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] не може повністю реалізувати своє право власності, у зв'язку з чим просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири, загальною площею 32,6 кв.м., жилою площею 16,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладеного 18 липня 1997 року між нею й [PERSON] з одного боку та [PERSON] й [PERSON] з іншого боку, та зареєстрованого Одеською універсальною біржею «Витязь» в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним № 97-27К від 18 липня 1997 року. Під час розгляду справи від відповідачів [PERSON], [PERSON] й [PERSON] не надходило будь-яких письмових заперечень проти задоволення позову. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав та просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири, загальною площею 32,6 кв.м., жилою площею 16,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладеного 18 липня 1997 року між [PERSON] й [PERSON] з одного боку та [PERSON] й [PERSON] з іншого боку, та зареєстрованого Одеською універсальною біржею «Витязь» в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним № 97-27К від 18 липня 1997 року, з підстав, викладених у позові. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 224 ЦК України (1963 року), який був чинним до 01 січня 2004 року, встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У судовому засіданні встановлено, що 18 липня 1997 року на Одеській універсальній біржі «Витязь» між [PERSON] й [PERSON] з одного боку та [PERSON] й [PERSON] з іншого боку укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 97-27К, відповідно до якого [PERSON] й [PERSON] продали, а [PERSON] й [PERSON] придбали однокімнатну квартиру, загальною площею 32,6 кв.м., жилою площею 16,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 1997 року [PERSON] й [PERSON] своє право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 32,6 кв.м., жилою площею 16,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстрували в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» за 236пр стр.4 реєстр 133. [PERSON] й [PERSON] вселилися у вищевказану квартиру та [PERSON] й [PERSON] будь-яких претензій щодо виконання договору купівлі-продажу не пред'являли, право [PERSON] й [PERSON] на квартиру не оспорювали. Положеннями ст. 227 ЦК України (1963 року), який діяв на день укладення договору відчуження квартири, передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання форми договору тягне його недійсність. Але згідно із ч. 2 ст. 220 ГК України (2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки 18 липня 1997 року сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і це підтверджується письмовими доказами, а надалі відбулося його повне виконання, у зв'язку з чим, суд вважає, що даний договір купівлі-продажу слід визнати дійсним. Положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи представник позивачки [PERSON] довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу позовних вимог. Отже, з огляду на вищевикладене, оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири, загальною площею 32,6 кв.м., жилою площею 16,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладеного 18 липня 1997 року між [PERSON] й [PERSON] з одного боку та [PERSON] й [PERSON] з іншого боку, та зареєстрованого на Одеській універсальній біржі «Витязь» за реєстраційним № 97-27К від 18 липня 1997 року.

Outcome: approved