Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 05.06.1999р. по 04.03.2014р. перебувала у шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] народилася донька [PERSON] . На підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області з відповідача на її корить було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/5 частини, починаючи стягнення з 19.03.2014 року. Виконавчий лист до виконання позивачкою був пред`явлений в серпні 2014 року. 19.01.2017 року [PERSON] звернулася з позовом про збільшення розміру аліментів з 1/5 частини до 1/3 частини. Постановою апеляційного суду Запорізької області від 18.04.2018 року позовні вимоги задоволені частково та змінено розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] до 1/4 частки від всіх видів доходів. За період з 19.01.2017р. по 18.04.2018р. утворилась заборгованість по аліментам у розмірі близько 27000,00грн., яка у подальшому була виплачена. Ухвалою Верховного Суду України від 13.07.2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на ухвалу апеляційної інстанції. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24.04.2019 року [PERSON] відмовлено у внесенні виправлень до судового рішення щодо початку стягнення аліментів з «19.01.2017р.» на «18.04.2018р.». Починаючи з 19.01.2017 року, був сплачений борг по аліментам, а після постановлення Запорізьким апеляційним судом ухвали від 04.09.2018 року аліменти виплачувалися у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 22.08.2019 року [PERSON] був направлено запит до бухгалтерії ТУ ДСА у Запорізькій області щодо надання інформації про розмір щомісячно стягуваних аліментів з заробітної плати відповідача. Після отримання відповіді з бухгалтерії про суми сплачених аліментів та звірки з задекларованими доходами [PERSON] , нею було виявлено, що в декларації за 2014 рік дохід останнього становив 322951,00грн., з якого: заробітна плата- 218134,00грн., інший дохід- 103830,00грн. від продажу рухомого та нерухомого майна, 982,00-грн.- з оренди. Тобто, сума заборгованості по аліментам від доходу з продажу рухомого і нерухомого майна становить 20766,00грн. В декларації [PERSON] за 2016 рік вказано про отримання доходу в сумі 4872,00 грн. від ПрАТ СК ПЗУ Україна щодо страхування життя та 1250,00грн. від ПАТ СК Інгосстрах. Але, аліменти з цього виду доходу сплачені не були. Станом на 2016 рік аліменти повинні були стягуватися в 1/5 частці від усіх видів доходу, а тому вважає, що частка аліментів становить 1224,40 грн. В декларації [PERSON] за 2017 рік зазначено отримання доходу від оренди земельної ділянки у розмірі 2286,00грн. орендної плати від ФГ «Мрія», з якого також не сплачено аліменти, які станом на кінець 2017 року становили 1/4 частку від усіх видів його доходу, а тому вважає, що сума несплачених ним аліментів повинна становити 571,50грн. На теперішній час лишаються суми доходу, з яких аліменти не було стягнуто, а саме: дохід у 2014 році від продажу рухомого і нерухомого майна в сумі 103830,00 грн., дохід у 2016 році від страхових виплат в сумі 6122,00 грн. та дохід в 2017 році від оренди земельної ділянки в сумі 2286,00грн. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментам у розмірі 22561,90грн., пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 22561,90грн. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.11.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовчу судове засідання (а.с. 57). Не погоджуючись з позовом, 03.02.2020 року [PERSON] був наданий відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 62-63). 10.02.2020 року [PERSON] на електронну адресу суду надіслана відповідь на відзив (а.с. 73). Ухвалою суду від 22.10.202 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 139). В судове засідання сторони не з`вилися. Позивач [PERSON] на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.145). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Васильченко А.Є. на електронну адресу суду також надіслала заяву про розгляд справи у відсутність сторони відповідача. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі (а.с. 144). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 180\~СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст. ст. 79-91, 194-197\~СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.05.2014 року з [PERSON] на корить [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/5 частини, починаючи стягнення з 19.03.2014 року (а.с. 35). Постановою апеляційного суду Запорізької області від 18.04.2018 року змінено розмір аліментів які підлягають стягненню з [PERSON] на корить позивачки до 1/4 частки від всіх видів доходів (а.с. 36-38). Постановою головного державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Берестецькою Т.Е. від 28 жовтня 2019 року по ВП №565004, закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/316/379/17 виданого 14.05.2018 року Апеляційним судом Запорізької області, на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду, дитиною досягнуто повноліття, заборгованість відсутня (а.с. 65). [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому предметом є стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст.\~196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У той же час, згідно інформації ТУ ДСА України в Запорізькій області щодо стягнутих аліментів за вих. № 08-02/2508 від 05.09.2019 року, за виконавчими листами вчасно здійснювались відрахування аліментів в рамках виконавчого провадження (а.с. 39). Відповідно до ч. 3 ст.\~195\~СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець, у разі надходження виконавчого документа, повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ у перше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України можливе лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному\~випадку стягнення\~аліментів на\~утримання дитини\~відбувалося за\~рішенням суду. В обґрунтування своїх доводів [PERSON] у позовній заяві, в супереч ч. 3 ст. 195 СК України, самостійно був обчислений розмір заборгованості по аліментам. За змістом\~ст. 51 ЦПК України\~належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи чи то уточнювати позовні вимоги. При цьому, до закінчення підготовчого засідання стороною позивача клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача не заявлялось. Так, Пленум Верховного Суду України у п. 8\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Вирішуючи позов щодо стягнення заборгованості по аліментам суд враховує, що аліменти з відповідача стягувалися в примусовому порядку на підставі виконавчого листа, та постановою державного виконавця від 28.10.2019 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду (а.с. 65). Суд приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту цивільного права. Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем не оспорюється розмір аліментів, який визначений та стягнутий державним виконавцем з відповідача. Разом з тим, в разі задоволення позову про стягнення заборгованості по аліментам, яку позивач визначила самостійно, судом фактично буде допущено подвійне стягнення аліментів, оскільки їх розмір вже визначено рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.05.2014 року та постановою апеляційного суду Запорізької області від 18.04.2018 року, які набрали законної сили не змінені та не скасовані, та за якими вже здійснено примусове стягнення. Щодо стягнення неустойки суд зазначає, що вона є санкцією за ухилення від сплати аліментів, а не стягнення аліментів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року передбачена ст.\~196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Проте, згідно листа Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжя № 5740 від 13.01.2020 року, 01.06.2018р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ВП № 56500418) та направлено за місцем бухгалтерії основної роботи боржника, а саме до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області. Аліменти утримувались з заробітної плати боржника своєчасно щомісячно. 28.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з досягненням дитиною повноліття. Аліменти утримані в повному обсязі, заборгованість відсутня. Враховуючи вищевикладені обставини встановлені при вирішенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості по аліментам, крім того враховуючи, що позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявної визначеної державним виконавцем дійсної заборгованості зі сплати аліментів, а також доказів винних дій відповідача направлених на прострочення сплати аліментів не надано, суд вважає що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed