Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 жовтня 2011 року між ними було укладено шлюб. Від шлюбу мають одну малолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є те, що між ними постійно виникали суперечки та сварки з різних питань, стосунки зіпсувалися через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, непорозуміння, відповідач нехтує сімейними цінностями, такими, як повага, піклування про створення в сім'ї доброзичливої морально - психічної атмосфери, сторони спільних інтересів не мають, на даний час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб зберіг лише формальний характер - юридичну форму, а фактично він не їснує, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позов та повернути дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 15 жовтня 2011 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області. За актовим записом № 145. Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - дочку [PERSON] 2012 року народження. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 15.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області . На даний час, сторони подружніх відносин фактично не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, шлюб між ними носить формальний характер, можливості примирення не вбачають. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити інтересам позивача, та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні. Враховуючи положення статті 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після його розірвання надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а також прохання позивача, останній залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved