Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач участі в утриманні свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , не приймає, а тому позивачка просить присудити від доходів відповідача виплату коштів у розмірі ј частини щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти стягнення аліментів на утримання сина в заявленому позивачкою розмірі не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що подружжя перебувало у шлюбі з 11 червня 2011 року, який розірвано рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER] від 26 червня 2014 року. Малолітня дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач за твердженням позивачки достатньої участі в утриманні дитини не приймає, що змусило її звернутись до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог, визнаних відповідачем та згідно ст. 182 СК України враховує матеріальний позивачки, яка самостійно утримує малолітню дитину та потребує матеріальної допомоги відповідача, а тому вважає необхідним визначити аліменти в розмірі ј частини від доходів відповідача щомісячно і таким чином позовні вимоги задовольнити. З цих підстав суд вважає необхідним визначити розмір аліментів в заявленій у позові сумі. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved