Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Посилалась на те, 05 березня 2012 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів їй все належне йому майно. 08 березня 2018 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 2/3 квартири [ADDRESS], загальною площею 62,90кв.м., в тому числі житловою 41,90кв.м. В установлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки у неї відсутні належні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на вказане майно. Просила визнати за нею право спільної часткової власності на спадкове майно 2/3 частки квартири [ADDRESS], загальною площею 62,90 кв.м., в тому числі житловою 41,90 кв.м. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Позивачка [PERSON] пояснила, що довгий час здійснювала догляд за покійним [PERSON] та його покійною дружиною. Ці люди були одинокими, тому свою частку у спірному майні заповіли їй. Співвласниками іншої частини квартири є відповідачі по справі. Після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус повідомив їй, що заповіт було складено на підставі дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру, а не їх оригіналів. Тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомили. Також розгляд справи відбувався у відсутність третьої особи [PERSON], яка в судове засідання не зявилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомила. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачка та її представник не заперечували проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, а також матеріали спадкової справи №6/2018, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 21 листопада 2011р., а також Витягу про державну реєстрацію прав від 20.04.2012р., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/3 частки нерухомого майна - квартири [ADDRESS], загальною площею 62,90кв.м. (а.с.16,17). 18 січня 2012 року [PERSON] померла (а.с.11). Після\~її смерті\~частку у\~вказаному нерухомому\~майні успадкував\~її чоловік\~[PERSON],\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~право на\~спадщину за\~законом (а.с.12). У подальшому [PERSON] відчужила 1/6 частки квартири №2 [PERSON] (а.с.30-32). Отже, після смерті [PERSON] співвласниками квартири [ADDRESS], загальною площею 62,90 кв.м., в тому числі житловою площею 41,90кв.м., були [PERSON] (2/3 частки), [PERSON] (1/6) та [PERSON] (1/6) (а.с.31-32). 05\~березня 2012\~року [PERSON]\~склав заповіт,\~відповідно до\~якого усе\~належне йому\~майно (рухоме\~та нерухоме)\~заповів позивачці\~[PERSON] Вказаний\~заповіт посвідчений\~приватним нотаріусом\~Чернівецького міського\~нотаріального округу\~[PERSON]\~та зареєстрований\~в реєстрі\~нотаріальних дій\~за №319\~ (а.с.7,9). Згідно вимог ст.1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на\~заповіт має\~фізична особа\~з повною\~цивільною дієздатністю. Право\~на заповіт\~здійснюється особисто. (ч.1 ст. 1234 ЦК України) Заповідач має\~право охопити\~заповітом права\~та обов'язки,\~які йому\~належать на\~момент складення\~заповіту,\~а також\~ті права\~та обов'язки,\~які можуть\~йому належати\~у майбутньому. Заповідач\~має право\~скласти заповіт\~щодо усієї\~спадщини або\~її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (а.с.1236 ЦК України). 08 березня 2018 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно 2/3 квартири [ADDRESS] (а.с.8,9). Статтями 1269,\~1270\~ЦК України\~визначено,\~що спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В установлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, 04 травня 2018 року, позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.10,90). 24 вересня 2018 року [PERSON] подала нотаріусу заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки квартири №2, що розташована по вул.Т.Шевченка, 42 м.Чернівці (а.с.101). При цьому нею було надано відповідні документи, які підтверджували право спадкодавця на вказане майно. Однак приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що під час перевірки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стало відомо про те, що право власності у [PERSON] на 2\\3 частки квартири виникло на підставі дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 14.08.2014р. та дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07.10.2014р. (а.с.6). Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п.4.15). Пунктом 4.12 Порядку передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Оскільки у спадковій справі відсутні документи, які підтверджують право власності [PERSON] на спадкове майно, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Чинним законодавством передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Варто зазначити, що на спадкову масу після смерті [PERSON] претендувала також його сестра, третя особа по справі, [PERSON], яка 15 травня 2018 року також звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із нотаріально посвідченою заявою про прийняття спадщини (а.с.96 зворот). Однак,\~листом нотаріуса від 15.05.2018р. повідомлено [PERSON] про наявність заповіту [PERSON] на ім»я позивачки (а.с.98). Частиною 2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч.2 ст.1257 ЦК України). Жодних належних доказів про те, що вказаний заповіт визнаний недійсним суду не надано. Аналізуючи всі обставини справи з посиланням на докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки [PERSON], у звязку із чим її позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved