Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого жилого приміщення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначає, що їй на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного 22 лютого 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 68, належить на праві приватної власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В належному їй будинку зареєстрований колишній чоловік [PERSON] , з яким у них розірвано шлюб рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області 11.07.2014 р., оскільки вони, як сім`я, не проживали з березня 2014 року. Придбавши вищезазначений житловий будинок колишній чоловік почав її просити примиритися з ним та зазначав, що він стане на шлях виправлення і все буде в них добре. Оскільки в них є спільний неповнолітній син, вона за ради сина погодилась та пішла з відповідачем на примирення і вони почали проживати разом, але отримавши реєстрацію місця проживання в її будинку відповідач влаштував їй та сину справжнє пекло. Він відразу заявив, що він власник будинку і буде в ньому робити все що йому завгодно. Свої слова він втілив у життя і щоденно у її будинку сварки та бійки. Оскільки, відповідач веде аморальний спосіб життя, то після його вселення, її життя перетворилося на постійні знущання та тортури з його боку. Відповідач весь час, який проживає з нею постійно її б`є та знущається з неї, ображає та висловлюється в її адресу нецензурною лайкою. Вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів та жодних змін у його поведінці немає, а працівники поліції їй повідомили, що не мають можливості його виселяти, оскільки він зареєстрований за даною адресою. Відповідач добровільно виписуватися не хоче та виселятися не збирається аргументуючи тим, що він зареєстрований за цією адресою і має повне право проживати у будинку. В утриманні будинку відповідач участі не приймає, комунальні послуги не сплачує, більш того він ще й знищує все те, що вона купує до будинку за власний кошт. Окрім того, згідно чинного законодавства вона на сьогодні навіть позбавлена можливості в оформленні субсидії, чим об`єктивно порушуються її права, тому змушена звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду. Ситуація яка склалась, порушує права власника нерухомого майна, а саме її - [PERSON] , тому що позбавляє можливості користуватись даним майном, завдає значних матеріальних збитків та повного морального знищення, як її так і дитини. Відповідач допускає триваючу антигромадську поведініку, що унеможливлює подальше співжиття інших членів сім`ї з ним. Даний спір добровільно вирішити неможливо, так як відповідач категорично відмовляються, а тому є необхідність у зверненні до суду за захистом своїх прав та інтересів згідно чинного законодавства України. Просить виселити [PERSON] , 1971 року народження, з житлового будинку, що належить [PERSON] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення та визнати [PERSON] , 1971 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, попередньо надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення опубліковане 12 листопада 2019 року, а тому відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений. Представник третьої особи Максимівської сільської ради, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного 22 лютого 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 68, [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно паспорту [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Максимівського старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області № 86 від 18.03.2019 р. [PERSON] , 1971 р.н., дійсно зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.07.2014 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.02.2019 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. У постанові зазначено, що [PERSON] 13.12.2018 р., близько 18 год., в [ADDRESS] , в адресу співмешканки [PERSON] виражався нецензурними словами, чим міг заподіяти шкоди психологічному здоров?ю потерпілої. Згідно відомостей з сайту Судова влада України від 22.03.2019 р. в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувало три справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за вчинення домашнього насильства, потерпіла - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.09.2004 р. сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 116 ЖК України передбачено, що коли наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять не можливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих проводиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 157 ЖК України члена сім`ї власника жилого будинку, може бути виселено у випадках передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Слід також зазначити, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. На підставі викладеного, суд враховує, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачу, сторони розірвали шлюб задовго до придбання позивачем вказаного будинку, відповідач не відноситься до членів сім`ї позивача, веде аморальний спосіб життя, що суперечить інтересам позивача та дитини, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved