Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони на даний час не проживають разом, шлюбні відносини припинено, шлюб існує формально. В судове засідання позивач не з 'явилася, однак подала заяву в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить шлюб розірвати. Посилається на те, що з відповідачем не проживає з травня 2016 року, а тому будь-яких стосунків як чоловік та дружина вони не підтримують. Шлюб зберегти не бажає, категорично заперечує проти надання строку для примирення. Відповідач в судове засідання не з 'явився, проте подав на адресу суду заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не бажає зберегти шлюб та просить провести розгляд справи за його відсутності. Оголосивши заяви сторін, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Судом було встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 12.06.2004 р. (а.с.4). Сторони мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Однак відносини між подружжям погіршились і сторони не бажають проживати разом у шлюбі з наведених позивачем підстав. Будь-яких стосунків вже не підтримують, проживають окремо, між ними існують конфліктні відносини. Відповідно до вимог ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Так, в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини, оскільки сторони перебувають у конфліктних відносинах, між ними відсутня взаємоповага і довіра, відбуваються численні сварки, що негативно відображається, в тому числі, і на вихованні дитини. Обговоривши питання про необхідність застосування заходів щодо примирення подружжя, у вигляді надання відповідного терміну для примирення, суд приходить до висновку про їх недоцільність, оскільки подружжя не проживає разом тривалий період часу, зберегти шлюб не бажають, між ними існують напруженні відносини. А тому суд приходить до висновку про можливість задоволення даного позову. Крім того, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, решту судового збору слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved