Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 17 листопада 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 467. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені в грудні 2017 року, причиною розпаду сім'ї є те, що між сторонами стало відсутнє порозуміння, втрачено почуття любові та поваги, внаслідок чого в сім*ї почали відбуватися сварки, що негативним чином впливало на психоемоційний стан дитини, через що позивач була змушена переїхати з сином. Наразі відповідач спільно проживає з іншою жінкою. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач, регулярної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З 2016 року син [PERSON], перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду, у звязку з цим позивач вимушена постійно перебувати вдома з сином та не може працювати, тому наразі позивач та її син, знаходяться на утриманні її батьків. В підготовче засідання позивач не зявилася, але звернулася до суду з заявою в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути у підготовчому засіданні без неї, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не зявився, але звернувся до суду з заявою в якій просить цивільну справу розглянути у підготовчому засіданні без нього, позовні вимоги визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2012 року (а.с. 9), від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). В підготовчому засіданні встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини в грудні 2017 року, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд у відповідно до ст.112 СК України прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з матірю, та знаходиться на повному її утримані. Відповідач, в силу ст. 76 ЦПК України, не надав доказів протилежного, а також доказів того, що не має можливості надавати таку допомогу, відповідно до ст. 182 СК України. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та мають бути задоволені, а з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму щомісяця до досягнення сином, повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 704.80 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі п.2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Враховуючи викладене,

Outcome: approved