Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], Марганецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 1/2 частина квартири [ADDRESS] в місті Марганець Дніпропетровської області, в якій вона мешкає, належить їй на праві власності. В квартирі значиться зареєстрованим відповідач - [PERSON], який є її братом. Відповідач не проживає в квартирі з 2001 року, постійне місце проживання відповідача їй не відоме. Особистих його речей в квартирі немає, ніяких перешкод у проживанні відповідачем у квартирі нею та членами її сім'ї не чиниться. Вона не може на власний розсуд розпоряджатися своєю часткою майном, що є порушенням її права володіти, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подавав, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Треті особи пояснень до позову не надали. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 1/2 частина квартира [ADDRESS] в місті Марганець Дніпропетровської області, належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 02.10.2014 року державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Ковтюх А.В., зареєстрованого в реєстрі № 1-917; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 77909796, сформованого 10.01.2017 року. Згідно довідки, виданої відділом адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в квартирі [ADDRESS] в місті Марганець Дніпропетровської області значиться зареєстрованим відповідач. Згідно акту від 29 червня 2018 року, складеного в присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], затвердженого головою правління ОСББ «Щаслива оселя-4» в квартирі [ADDRESS] в місті Марганець Дніпропетровської області, відповідач [PERSON] не проживає з 2001 року. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач мав можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач або члени його сім'ї не чинили, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для їх відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад одного року, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власниками квартири та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні більш ніж одного року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягають визнанню такими в судовому порядку. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір на загальну суму 704 гривні 80 копійок, який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved