Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Харкова із заявою, де заінтересованою особою вказала: Київський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області про встановлення факту смерті [PERSON] [INFO], який помер [INFO] року в місті Ровеньки Луганської області. В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що вона пребувала у шлюбі з [PERSON] з 26 жовтня 1978 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, доданим до заяви. [INFO] року у м. Ровеньки Луганської області, що розташоване на території непідконтрольній державній владі України помер її чоловік, громадянин України - [PERSON], [INFO] та був похований на кладовищі у м. Ровеньки Луганської області. На підтвердження його смерті заявнику були надані документи медичними закладами, особами та реєстраційними органами, що діють і знаходяться на території непідконтрольній українській владі, копії яких вона додає до заяви. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що на території, де помер її чоловік, діяльність державних органів влади, в тому числі органів державної реєстрації актів цивільного стану України, припинена та фактично не здійснюється. З цих причин отримати документи, що підтверджують факт смерті чоловіка [PERSON] за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію його смерті та отримати відповідне свідоцтво вона не може, тому змушена була звернутися з даною заявою до суду. В судове засідання заявник не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить задовольнити заяву про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON] та розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі, заперечень стосовно заяви не мають. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров*я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров*я України від 08 серпня 2006 року №545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.) ; у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Як вбачається з паспортних даних заявника [PERSON], вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно наданих до суду доказів, [PERSON] є чоловіком [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.08.1978 року, а.с.8). Судом встановлено, що [INFO] року у м. Ровеньки Луганської області помер чоловік заявника [PERSON], [INFO], про що мається свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом запису актів громадського стану Ровеньківського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки від 08.02.2017 р (а.с.10), лікарняне свідоцтво про смерть №142 від 01.02.2017 року та довідка про причину смерті до форми 106/ у №142 від 01.02.2017 року, виданої Ровеньківською цетральною міською багатопрофільною лікарнею ЛНР, згідно якої причиною смерті [PERSON] є рак головного мозку (а.с.9). Також, на підтвердження факту смерті [PERSON], в судовому засіданні було досліджено надані заявником докази, а саме: свідоцтво про поховання №31 від 03.02.2017 року (а.с. 11), договір-замовлення на надання ритуальних послуг приватним підприємцем [PERSON], з якого вбачаються витрати на поховання чоловіка заявника (а.с.12-14), квитанція зі Свято-Нікольського храму м. Ровеньки Луганської області про сплату послуг відспівування померлого чоловіка (а.с.6), фотографії могили [PERSON] (а.с.19) та некролог в пам'ять померлого з місцевої газети «Ровеньковские вести» за №6 від 09.02.2017 року (а.с.20). Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 р. була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію, але бланки суворої звітності вивезені не були, у зв'язку з чим, видані на цій території після 01 грудня 2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.Враховуючи викладене, надане заявником свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків. Заявник є дружиною померлого та має намір зареєструвати смерть [PERSON] у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому. Згідно листа Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області №347/15.30404 від 14.02.2017 року заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки для підтвердження даного факту було пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.26) Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом було встановлено, що [INFO] року у м. Ровеньки Луганської області [PERSON] помер та його було поховано, дана обставина знайшла своє підтвердження в наданих до суду доказах. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для подальшої державної реєстрації смерті її чоловіка та отримання свідоцтва про смерть. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наданими доказами та є обгрунтованою.

Outcome: approved