Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт належності заповіту, складеного 04 серпня 2016 року та посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] (номер за реєстром 5-531) спадкоємцю [PERSON], 28 вересня 2011 року. У заяві зазначається, що 29.12.2016 року померла баба заявниці [PERSON]. На випадок своєї смерті остання склала заповіт, яким належну їй квартиру за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Лемківська, 16/71 заповіла [PERSON] Однак при оформленні свідоцтва про право на спадщину у неї виникли труднощі, оскільки нотаріусом помилково вказано невірне прізвище Чугуєва, тоді як правильне прізвище [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження. Заявник в судове засідання не з'явилася, до суду подала заява про розгляд справи без її участі та підтримала вимоги заяви у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2016 року померла [PERSON] (а.с. 4), яка на випадок своєї смерті залишила заповіт від 04.08.2016 року, згідно якого належну їй квартиру № 71 в м. Івано-Франківську по вул. Лемківська, буд. № 16 заповіла [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Встановлено, що у заповіті прізвище спадкоємця зазначено як Чугуєва, тоді як відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НМ № 192141, виданого 04 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції вбачається, що прізвище спадкоємця, зазначеного в заповіті, правильно Чугаєва (а.с. 5). З огляду на що при оформленні спадщини у заявника виникли труднощі в отриманні свідоцтва про право на спадщину, через невірно зазначену літеру у прізвищі спадкоємця у заповіті. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 18\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Частинами 1 та 2 ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За таких обставин, оцінивши всебічно, повно та обєктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, суд вважає встановленим факт належності правовстановлюючого документу - заповіту, складеного 04 серпня 2016 року та посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] (номер за реєстром 5-531) спадкоємцю [PERSON], 28 вересня 2011 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved