Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 16 березня 2002 року між нею і відповідачем по справі у відділі реєстрації актів громадянського стану Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №11. Від спільного проживання в шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між нею та відповідачем склалося невдало, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Припинили спільне проживання. Шлюб носить формальний характер. Просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю, дала згоду на ухвалення заочного рішення по справі у випадку неявки у судове засідання відповідача [PERSON] та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не прибув, направив на адресу суду заяву про визнання позову та клопотання про слухання справи без його участі. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 16 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рогатинського районного управління юстиції в Івано - Франківській області, 16 березня 2002 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], актовий запис за №11. Після одруження дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. За час спільного проживання у шлюбі 20 лютого 2006 року в подружжя народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 24 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка звернулася із клопотанням про залишення їй прізвища [PERSON] після розірвання шлюбу. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, у позивачки наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. За термін, наданий судом для примирення і збереження сім'ї, сторони не помирилися. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Outcome: approved