Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16.07.2011 року у відділі ДРАЦС Хустського РУЮ за а/з №108. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач не поважає її як дружину, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння, вони втратили повагу один до одного. Більше року тому відповідач покинув сімю та на даний час проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. На утримання дітей потрібні значні кошти, відповідач не здійснює ніякої матеріальної допомоги на їх утримання. Самостійно позивач не в змозі забезпечити утримання дітей. Просить суд шлюб з відповідачем розірвати, стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Буковецька. В судовому засіданні позивач [PERSON] не зявилася. Подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Подав суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає частково. Проти розірвання шлюбу не заперечує, відносно стягнення аліментів згідний сплачувати аліменти у розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки аліменти у більшому розмірі не в змозі сплачувати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.07.2011 року у відділі ДРАЦС Хустського РУЮ Закарпатської області за а/з № 108. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач зобовязання по утриманню дітей належно не виконує. При розгляді даної справи з позовної заяви встановлено, що відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання синів. Оскільки відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошові сумі, то на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 183 СК України. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. З пояснень позивача, викладених в позовній заяві, встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами погіршилися і через ті відносини, що між ними склалися, доцільності в збереженні шлюбу немає, а тому фактично шлюб носить лише формальний характер. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загостренні їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від належного матеріального утримання своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, інших утриманців не має, згідний сплачувати аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину, місце його роботи та розмір отримуваного доходу не відомі, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved