Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з зазначеним позовом до [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що з відповідачем у справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2009 року, який рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року розірвано. У шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . З 2010 року сторони не проживають разом, між ними припиненні всі відносини як чоловіка та дружини, вони не ведуть спільне господарство, у них відсутній спільний бюджет. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач взагалі не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Свої обов`язки відносно дитини позивачка виконує, виховує та піклується про дитину, турбується про її фізичне та моральне виховання. З огляду на викладене позивачка просить суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання в суд позовної заяви і до повноліття дитини. Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій позов, поданий нею до [PERSON] про стягнення аліментів, підтримала, просить його задовольнити з зазначених у позові підстав, справу просить розглянути без її участі. Відповідач, місце реєстрації якого за адресою, зазначеною позивачкою в позовній заяві, підтвердилося відповіддю органу місцевого самоврядування, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у суді на 12 жовтня 2021 року, про що свідчить поштове рекомендоване відправлення на його ім`я, а також повідомленим на 21 жовтня 2021 року через оголошення на офіційному веб-сайті Пологівського районного суду Запорізької області, у судове засідання повторно не явився без повідомлення причини неявки, відзив на позов не подав, з будь-якими заявами і клопотаннями до суду не звертався. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позивачкою позовних вимог, відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому виконкомом Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 05 вересня 2009 року шлюбі, який заочним рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року розірвано. Рішення набрало законної сили 03 лютого 2015 року, що підтверджується копією рішення Пологівського районного суду Запорізької області. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 08 вересня 2021 року, судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . З довідки про реєстрацію місця проживання №284, виданої виконавчим комітетом Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області 20 вересня 2021 року, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] . При цьому дана довідка не містить відомостей про те, що батько дитини проживає разом з матір`ю дитини і з дитиною. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається із ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є працездатним за віком, відомостей про те, що він має незадовільний стан здоров`я чи інших утриманців, до суду надано не було, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] за станом здоров`я має можливість сплачувати аліменти до повноліття дитини. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, в якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10 вересня 2021 року до повноліття дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує 908,00 грн. судового збору, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що відповідач має пільги зі сплати судового збору, передбачені ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved