Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що в березні 2011 року вона позичила під розписку відповідачу гроші в розмірі 4000 доларів США. Кінцевий термін повернення боргу в розписці було вказано до 31 березня 2013 року. Свої зобовязання щодо повернення коштів відповідач не виконав, отримані кошти не повернув. На неодноразові звернення до відповідача з проханням про повернення боргу, відповідач борг так і не повернув, що також змусило позивача подати заяву до правоохоронних органів, однак по теперішній час борг не повернуто. В звязку з цим позивач змушена звернутись до суду з вимогою про стягнення з відповідача боргу в сумі 4000,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 86560 грн. Позивач в судове засідання не зявилась, до початку судового засідання від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Одночасно надано оригінал розписки від 31.03.2011 року. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 31 березня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали в письмовій формі договір позики грошей на суму 4000 доларів США, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] вказану суму грошей, а останій мав повернути борг в повному обсязі через два роки від дня отримання коштів. Даний факт підтверджується розпискою від 31.03.2011 року, наданою позивачем. Оригінал даної розписки приєднано до матеріалів справи. За ч.1 ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст. 1047 договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачеві розписку про позичені гроші, яка ніким не оспорюється. Така форма надана договору за бажанням сторін. Письмова форма договору внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Оскільки у боржника відсутній борговий документ чи розписка про виконання ним своїх зобов'язань повністю або частково, такий документ знаходиться у позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем зобов'язання належним чином не виконані. Вказані факти підтверджуються поданою до суду заявою позивача разом з доданим оригіналом розписки. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором позики, борг в сумі 4000 доларів США позивачу не повернув, а тому вимога про стягнення з відповідача вказаної суми боргу підлягає до задоволення. Згідно довідки Національного Банку України офіційний курс долара США по відношенню до гривні станом на 21.09.2015 року становить 2163,9391 грн. за 100 доларів США. Таким чином, сума боргу в гривневому еквіваленті складає 86\~560 грн. З врахуванням вищенаведеного, оскільки даних щодо не написання відповідачем розписки про отримання коштів у справі немає, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення боргу за борговою розпискою є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1298,00 грн.

Outcome: approved