Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: відділ державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про стягнення заборгованості по аліментах, посилаючись на те, що згідно з рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 1999 року присуджено стягнення аліментів із відповідача [PERSON] на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян, щомісячно, на її користь до досягнення сином повноліття. Відповідач протягом двох останніх років до досягнення сином повноліття, зокрема 2012 - 2013 років не сплачував аліменти, які присуджені. Так, згідно довідки-розрахунку заборгованості по виплаті аліментів [PERSON], виданої заступником начальника ВДВС Рахівського РУЮ Закарпатської області, заборгованість останнього зі сплати аліментів складає станом на 29 жовтня 2013 року ( на день повноліття сина) 13574 гривні 53 копійки. 27 березня 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області Писар Б.А. винесено постанову ВП №3313332 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому супровідним листом №6-162/14 від 27 березня 2014 року начальника відділу ДВС Тулайдана Д.Д. їй роз'яснено право на звернення до суду щодо стягнення заборгованості по аліментах відповідно до цивільного судочинства. В зв'язку з невиплатою їй аліментів, її матеріальне становище значно погіршилось, вона не мала змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім'ї ї, на що постійно позичала гроші, тому, враховуючи ці обставини, змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів в сумі 13574,53 гривні. Позивачка, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позові. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що допустив заборгованість по аліментах через відсутність можливості працевлаштуватися. У разі отримання доходів намагатиметься повернути суму заборгованості по аліментах. Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Писар Б.А. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 194 Сімейного Кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що згідно виконавчого листа № АЕ-95 виданого 18 жовтня 1999 року Рахівським районним судом Закарпатської області, судом з [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 1/2 частини з неоподатковуваного мінімуму громадян на дитину в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно починаючи з 13 жовтня 1999 року до досягнення ним повноліття. Однак в супереч виконання свого обов'язку по виплаті аліментів, відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого, відповідно до довідки заступника начальника відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про розмір заборгованості по аліментам, сума боргу за період з 1 січня 2012 року по 29 жовтня 2013 року складає - 13574,53 гривні. Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області Писар Б.А від 27 березня 2014 року ВП №3313332 закінчено виконавче провадження на підставі п.6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, тобто досягнення сином сторін повноліття. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи, що позивачем доведено факт порушення відповідачем свого обов'язку утримання дитини, та який не заперечений в судовому засіданні останнім, суд знаходить підставність та обґрунтованість позовних вимог, а відтак які підлягають до задоволення. Оскільки справа доведена до суду з вини відповідача, з нього на підставі вимог ст. 88 ЦПК України в користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved