overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 15.12.2007 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого є син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач постійно їй зраджував з іншими жінками. Одна з них навіть завагітніла та народила йому дитину. В жовтні 2012 року [PERSON] пішов з дому. З того часу сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом було направлено окреме доручення до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області про його опитування за місцем його проживання. [PERSON] було двічі (а.с.26-27) викликано до суду, направлено повідомлення про дату та місце судового розгляду, однак поштові конверти повернулися з відмітками: «за закінченням терміну зберігання». Суд вважає можливим розглянути справу у порядку ст. 224 ЦПК України, з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 15.12.2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 1122 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Внаслідок постійних подружніх зрад відповідача сторони припинили шлюбні відносини та поновлювати їх не намагалися. У жовтні 2012 року [PERSON] пішов з дому і більше не повертався. Наразі кожен живе своїм життям. Спір щодо поділу спільного майна відсутній; дитина, за домовленістю, проживає з матір'ю. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам позивачки, а тому шлюб необхідно розірвати. При укладанні шлюбу позивачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 16.01.2008 року по 26.10.2011 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, [PERSON] матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, з 16.01.2008 року сторони перебували у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.5,8). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 26.10.2011 року шлюб розірвано (а.с.6). Дитина проживає з матірю (а.с.7), знаходиться на її утриманні. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітків (доходів). Інших аліментних стягнень відповідач не має. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обовязок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. За таких обставин, суд вважає, що аліменти в силу ст. ст. 180-183 СК України мають бути стягнуті з нього у примусовому порядку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 16.01.2016 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, дітей від якого немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, у зв`язку з чим вони з березня 2018 року припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Позивач твердо вирішила, що сім`ю зберегти неможливо. Оскільки подальше збереження сім`ї суперечить її інтересам, а відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, [PERSON] просить суд шлюб розірвати без зміни їй прізвища на дошлюбне. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.25). Відповідач відзиву або жодних заяв суду не подавав, причини його неявки суду невідомі. Про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.24). Враховуючи, що [PERSON] був належним чином повідомлений про розгляд справи, на виклик суду не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 16.04.2014 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. У зв'язку з доглядом за донькою, яка не досягла трьох років, позивачка не має можливості заробляти кошти на своє забезпечення, а [PERSON] матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку до досягнення дитиною трьох років. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що з позивачкою проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2005 року. Шлюб було зареєстровано лише у 2014 році, а тому, зважаючи на його нетривалість, просив відмовити у задоволенні позову. Крім того він сплачує аліменти на дітей за рішенням суду а позивачка отримує допомогу від держави при народженні дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як зазначено в ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). 16.04.2014 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 35 (а.с.3). Наразі шлюбні стосунки, зі слів сторін, фактично припинені. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 31.03.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку до їх повноліття (а.с.14). Діти проживають разом з позивачкою. Донька не досягла трирічного віку, потребує постійного догляду матері, у зв'язку з чим [PERSON] позбавлена можливості працювати та отримувати заробітну плату на своє утримання. Відповідач працездатний, працює, має щомісячний заробіток, зобов'язаний надавати допомогу на утримання дружини до досягнення [PERSON] трьох років. Оскільки [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, з нього повинні бути стягнуті аліменти в примусовому порядку. Суд не може взяти до уваги заперечення відповідача проти позову, які ґрунтуються на його нетривалому перебуванні у шлюбі з позивачкою, стягнення з нього аліментних зобов'язань та отримання позивачкою допомоги, оскільки законом не визначені строки перебування у шлюбі, після яких настає право на аліменти, а аліментні зобов'язання позивача виникли за рішенням суду. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 16.08.2006 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого є син [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинено. Позивачка мешкає окремо, дитина знаходиться на її повному утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.11). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, матері, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, 16.08.2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 601 (а.с.3). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Наразі сторони припинили шлюбні відносини. Дитина проживає з матір'ю (а.с.5), знаходиться на її повному утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання [PERSON] не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітків (доходів). Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обов'язок надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. Інших аліментних стягнень відповідач не має. За таких обставин, суд вважає, що аліменти в силу ст. ст. 180-183 СК України мають бути стягнуті з нього у примусовому порядку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 16.08.2008 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. З початку листопада 2014 року шлюбні стосунки фактично припинені, дитина знаходиться на повному утриманні матері, [PERSON] матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, з 16.08.2008 року сторони перебувають у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). З початку листопада 2014 року шлюбні стосунки фактично припинені. Дитина проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітків (доходів). Інших аліментних стягнень відповідач не має. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обов'язок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. За таких обставин, суд вважає, що аліменти в силу ст. ст. 180-183 СК України мають бути стягнуті з нього у примусовому порядку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 16.11.2016 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, дітей від якого немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З листопада 2017 року сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам, а [PERSON] на даний час відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, що унеможливлює розірвання шлюбу в органах РАЦС, [PERSON] вимушена звернутися до суду та просить шлюб розірвати без зміни прізвища на дошлюбне. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши заяву про слухання справи за її відсутності. У заяві позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.27). Відповідач був допитаний за місцем відбування покарання адміністрацією Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20) в порядку виконання окремого доручення. Надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, просить справу розглянути за його відсутності (а.с.23-25). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 16.11.2016 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Вільнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом № 142 (а.с.4). Дітей від шлюбу не мають. З листопада 2017 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Після розірвання шлюбу позивач прізвище змінювати не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 16.12.1995 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З липня 2016 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Майновий спір відсутній. Дитина проживає з матір'ю. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає, проти його задоволення не заперечує (а.с.12,14). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 16.12.1995 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 1243 (а.с.5). Від шлюбу є малолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с.6). З липня 2016 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина, за домовленістю, проживає з матір'ю - [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вважає доцільним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що в даному випадку становить 352,40 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 17.01.2015 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є донька [PERSON], 14.07.2015 народження. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З грудня 2016 року вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Наразі позивачка твердо вирішила, що сімю зберегти неможливо. Дитина мешкає з матірю. Оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу у порядку ст. 224 ЦПК України, з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 17.01.2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 21 (а.с.5). Від шлюбу є малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.6). З грудня 2016 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина проживає з матірю. Спір щодо поділу спільного майна наразі не заявлений. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 17.02.2001 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого є малолітні доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З 2012 року вони остаточно припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, позивачка твердо вирішила, що сім'ю зберегти неможливо. Діти проживають з матір'ю, майновий спір наразі відсутній. Оскільки примирення суперечить її інтересам, вона зустріла іншого чоловіка, з яким має намір створити сім'ю, просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Зазначають, що шлюбні відносини припинені у липні 2012 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 17.02.2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 73 (а.с.4). Від шлюбу є малолітні доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). З липня 2012 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на подружнє життя, сторони остаточно припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Діти за домовленістю проживають з матір'ю, спору щодо поділу спільного майна наразі немає. Після розлучення позивачка прізвище змінювати не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. За клопотанням позивачки, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на її користь сума сплаченого судового збору (а.с.1).

Outcome: approved