Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 15.03.2017 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Словатичі по вул. Перемоги, 24, Ківерцівського району Волинської області. Зазначене майно було набуте [PERSON] та [PERSON] під час перебування в шлюбі, тому є спільним майном подружжя, і відповідно спадкуванню підлягає 1/2 його частина, а інша 1/2 частина, як частка в спільному сумісному майні подружжя. Згідно заповітного розпорядження від 28.12.2012 року, [PERSON] заповів все належне йому на день смерті майно своїй дружині [PERSON] При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, як на частку в спільному сумісному майні подружжя, та на 1/2 частину в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подалв до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують та просить розгляд справи проводити у її відсутності /а.с.17/. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про визнання заявленого позову та розгляд справи у їх відсутності /а.с.18/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 197793, актовий запис №4, виданого 17.03.2017 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] помер 15.03.2017 року /а.с.5/. Відповідно до витягу з погосподарської книги № 4 за 2016-2023 роки, довідки для оформлення спадщини №1083 від 24.09.2017 року, виданих [PERSON] сільською радою Ківерцівського району Волинської області, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Словатичі по вул. Перемоги, 24, Ківерцівського району Волинської області значиться за померлим [PERSON] /а.с.6-7/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЯК № 0055782, актовий запис № 4, виданого 26.02.1967 року Завітненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.1967 року і шлюб розірвано не було /а.с.8/. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, і як передбачає ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно нотаріально посвідченого заповіту від 28.12.2009 року, [PERSON] заповів все належне йому на день смерті майно своїй дружині [PERSON] /а.с. 10/. В силу ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Як вбачається з повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори № 1485/01-16 від 09.10.2017 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44537356 від 21.07.2016 року, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №357 за 2017 рік. 11.09.2017 року із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина спадкодавця - [PERSON] Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщину не звертались і свідоцтво про право на спадщину не видавалося /а.с.19-20/. Разом з тим, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори № 1397/02-31 від 26.09.2017 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця /а.с.11/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності до заявлених вимог. На підставі ст.ст. 328, 368, 370, 392, 1222, 1261, 1269-1270 ЦК України,

Outcome: approved