Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Під час купівлі квартири за її адресою були зареєстровані колишній власник житла та його дружина відповідачі [PERSON] та [PERSON] У договорі купівлі-продажу квартири продавець зобовязався повністю звільнити житлове приміщення, виписати всіх зареєстрованих осіб та оплатити комунальні борги. Однак, відповідачі свого зобовязання не виконали, що створює істотні перешкоди у користуванні житлом. Зазначає, що відповідачі більше року не проживають в квартирі та просить суд визнати їх такими, що втратили право користування квартирою. Ухвалою судді від 21 вересня 2018 року було відкрите провадження у справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не прибули, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному Веб-сайті суду. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідачів до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 08 лютого 2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно до довідки ЛКП «Цитадель-центр» № 1232 від 04 червня 2018 року, у квартирі з 19 червня 1963 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON] 15 серпня та 04 вересня 2018 року комісією ЛКП «Цитадель-центр» були складені акти, які підписані також сусідами, де зазначено, що відповідачі в квартирі [ADDRESS] не проживають з лютого 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового приміщення на підставі договору купівлі-продажу. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідачі в жилому приміщенні не проживають, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні власністю. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. У звязку із задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь [PERSON] необхідно стягнути у рівних частинах суму сплаченого позивачем судового збору 704 грн. 80 коп., тобто по 352 грн. 40 коп. з кожного.

Outcome: approved