Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [NUMBER], розташованим за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що є власницею 3/4 частини житлового будинку, а [PERSON] є власницею 1/4 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. У даному будинку зареєстрований відповідач по справі, який з грудня 2016 року в даному житловому будинку фактично не проживає. У зв'язку з чим [PERSON] та [PERSON], як власники будинку, не можуть повного мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач впродовж вищевказаного часу у вказаному будинку не мешкає, його особистих речей в ньому не має, жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку не приймає. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, зазначивши, що проти винесення заочного рішення не заперечує та просить провести розгляд справи без її участі. Представник третьої особи - Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.03.2015 року за № 393, [PERSON] є власницею 3/4 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Власницею 1/4 частини вказаного житлового будинку є неповнолітня донька позивача - [PERSON] (а.с. 24-27). Право власності позивача та її доньки на відповідні частки вказаного будинку також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34585918 (а.с. 29). У зазначеному будинку зареєстрований [PERSON], [INFO] - колишній співмешканець позивача, однак фактично там не проживає з грудня 2016 року, про що свідчить довідка, підписана депутатом Чкаловської селищної ради - [PERSON] та двома свідками: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32 -33, 35). Відповідно до ст. 71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач не являється членом родини власника будинку, за місцем своєї реєстрації не проживає з грудня 2016 року, житловою площею будинку не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаним будинком. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved