Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], зокрема: на ? частину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON] та ? частину вказаного будинковолодіння, що належить їй як члену колгоспного двору. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Позивач покликалася на те, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], належав колгоспному двору, що складається із двох членів головою якого була [PERSON], разом із яким проживала [PERSON] [PERSON] померла [INFO]. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, інших спадкоємців немає. Після звернення Позивача до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. З огляду на це Позивач змушена звернутися до суду для захисту своїх невизнаних прав. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Позивач подала заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Предстаник Відповідача подав заяву в якій проти позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, які просять справу вирішувати у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позов, виходячи з таких міркувань. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 12 жовтня 1989 року виконкомом Підволочиської селищної ради народних депутатів, цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з 2-х членів, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Підволочиської селищної Ради народних депутатів №170 від 27 липня 1989 року. Згідно реєстраційного напису, даний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 2-х членів, записаний року в реєстрову книгу №5 стор. №122 за реєстром №949. До складу даного колгоспного двору станом на 1991 року входили: [PERSON], 1940 р.н., - мати; [PERSON], 1982 р.н., - донька, що підтверджується довідкою виконкому Підволочиської селищної ради №4028 від 12 жовтня 2017 року. Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., який діяв на момент виникнення правовідносин (далі - ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] (змінила прізвище після реєстрації шлюбу згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER], видане 20 вересня 2000 року Копачівською сільською радою Волочиського району Хмельницької області) належало по ? частці будинковолодіння по [ADDRESS], як членам колгоспного двору. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського РУЮ у Тернопільській області, [INFO] померла [PERSON]. 14 лютого 2007 року державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори посвідчено заповіт [PERSON], [INFO], уродженки с. Заднишівка Підволочиського району Тернопільської області, ІПН [NUMBER], жительки [ADDRESS], відповідно до якого остання на випадок своєї смерті зробила наступне заповітне розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, включаючи усі грошові заощадження та грошові кошти у відповідних банківських установах, заповіла в користь [PERSON], [INFO]. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частина третя ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На день смерті [PERSON] та шість місяців по таму, разом з нею в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], 1982 р.н., [PERSON], 1971 р.н., [PERSON], 2001 р.н., [PERSON], 2003 р.н. (довідка виконкому Підволочиської селищної ради Тернопільської області №3857 від 12 листопада 2015 року). Таким чином Позивач є власником ? частки домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]; ? частки вказаного домоволодіння як член колгоспного двору. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 27 листопада 2015 р., довідкою про технічний опис об'єкта нерухомого майна №43 від 22 лютого 2018 року, власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] значиться [PERSON]. Свідоцтво на право власності видане Підволочиською селищною радою 12 жовтня 1989 року згідно рішення виконкому №170 від 27 липня 1989 року. Згідно з відповіддю на звернення до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу №119/01-16 від 08 серпня 2016 року Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], у зв'язку з відсутністю належним чином оформленого правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане будинковолодіння. З огляду на вказане Позивач через відсутність правовстановлюючого документа не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення її прав, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене,

Outcome: approved