Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 квітня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 17, на тій підставі, що спільне життя між ними не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя з відповідачем як подружжя і збереження сімї вважає неможливим, а тому на підставі ст.ст. 105, 110 СК України просить шлюб розірвати. Позивач до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони уклали шлюб зареєстрований 15 квітня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ОЛ №023405 виданого 15.04.2000 року (а.с.12). Від спільного проживання сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №060422 виданого 16 листопада 2001 року (а.с.14), та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №145762 виданого 09 серпня 2013 року (а.с.15). Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В позовній заяві позивач зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинили по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя та побудову сімейних стосунків, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам дітей. З огляду на викладене, суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, і подальше збереження його суперечить інтересам подружжя та дітей, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 704, 80 грн. (а.с.1). За правилами ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Позивач в прохальній частині позовної заяви також просила суд стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 400 грн., відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №104 від 26.08.2018 року (а.с.17). Що стосується задоволення даної вимоги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зі змісту ч.2 ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката складаються з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану із справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що сплачена відповідною стороною. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення витрат, з урахуванням детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати [PERSON] на правничу допомогу у розумінні витягу з договору про надання професійної правничої допомоги від 28 червня 2018 року повязані зі складенням позовної заяви від імені [PERSON]В.(а.с.18), тобто мають компенсуватися в силу ст.137 ЦПК України. Зважаючи на вказані обставини, в рахунок компенсації понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму документально підтверджених та належним чином обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 400 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved