Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про виділення в натурі частки у спільному майні та встановлення порядку користування земельною ділянкою. На обґрунтування заявлених вимог повідомила ,що згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.11.2014 року по справі за №537/5094/14-ц за нею було визнано право власності на 14/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Із вказаним рішенням суду вона звернулася до Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ з метею зареєструвати цей правовстановлюючий документ. Однак вона отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обов'язків. Своє рішення державний реєстратор мотивував своє рішення тим, що заявником не подано документ, що посвідчує прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів. Дійсно, на території садиби мається самочинно збудоване нерухоме майно, однак, воно зведене (створене) відповідачем [PERSON] (їй належить 1/10 частка садиби). Наразі це самочинне будівництво не прийняте в експлуатацію і з її слів, у неї не мається матеріальної можливості його узаконити. Іншими співвласниками даної садиби є [PERSON] (йому належить 71/100 частка садиби) та [PERSON], яка успадкувала після свого чоловіка [PERSON], але поки не оформила 1/20 частку садиби. Наразі з метою реалізації свого права на державну реєстрацію належного їй нерухомого майна, вона вирішила скористатися своїм законним правом на виділ своєї частки у натурі. На сьогоднішній день порядок користування домоволодінням вже склався. У її користуванні знаходиться квартира №4 у житловому будинку «А,а,а3,а4,а5,аг», яка складається з нежитлової прибудови ІІІ площею 10,7 м.кв., кладової ІV площею 7,4 м.кв., кімнати «4-1» площею 8,9 м.кв., кухні «4-2» площею 13,7 м.кв., кімнати «4-3» площею 8,1 м.кв., кімнати «4-4» площею 16,2 м.кв., веранди VІ площею 5,6 м.кв., по надвірним господарським будівлям та спорудам: сарай з льохом літ. «Д,дп», вбиральня літ. «Е», колодязь літ. «к» та огорожа №7. Також у її користуванні знаходиться частина земельної ділянки, площею 715 м.кв.. Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука залучено до участі в справі в якості третьої особи Крюківську районну раду м.Кременчука. В судовому засіданні позивач та його адвокат позовні вимоги підтримали, прохали суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти задоволенні позову. В судове засідання представник третьої особи Крюківської районної ради не з8явився, направив клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачів, вивчивши та проаналізувавши надані суду письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 25.11.2014 року по справі за №537/5094/14-ц за позивачем було визнано право власності на 14/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач звернулася до Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ з метею зареєструвати цей правовстановлюючий документ. Однак отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обов'язків . Своє рішення державний реєстратор мотивував своє рішення тим, що заявником не подано документ, що посвідчує прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів. Дійсно, на території садиби мається самочинно збудоване нерухоме майно, однак, воно зведене (створене) відповідачем [PERSON] (їй належить 1/10 частка садиби). Наразі це самочинне будівництво не прийняте в експлуатацію , у [PERSON] не мається матеріальної можливості його узаконити. Іншими співвласниками даної садиби є [PERSON] (йому належить 71/100 частка садиби) та [PERSON], яка успадкувала після свого чоловіка [PERSON], але поки не оформила 1/20 частку садиби. На сьогоднішній день порядок користування домоволодінням вже склався. У користуванні позивача знаходиться квартира №4 у житловому будинку «А,а,а3,а4,а5,аг», яка складається з нежитлової прибудови ІІІ площею 10,7 м.кв., кладової ІV площею 7,4 м.кв., кімнати «4-1» площею 8,9 м.кв., кухні «4-2» площею 13,7 м.кв., кімнати «4-3» площею 8,1 м.кв., кімнати «4-4» площею 16,2 м.кв., веранди VІ площею 5,6 м.кв., по надвірним господарським будівлям та спорудам: сарай з льохом літ. «Д,дп», вбиральня літ. «Е», колодязь літ. «к» та огорожа №7. Також у користуванні позивача знаходиться частина земельної ділянки, площею 715 м.кв.. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження за №4/10-15 від 15.05.2015 року(копія додається), виходячи з розташування, розмірів приміщень житлового будинку, надвірних споруд на земельній ділянці, ідеальних часток співвласників, з урахуванням порядку користування домоволодінням, що фактично склався, запропоновано один варіант виділу у натурі частки у спільному майні та один варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, а саме: [PERSON], як співвласниці домоволодіння, на належні їй 14/100 часток у праві спільної часткової власності пропонується виділити: У житловому будинку «А,а,а3,а4,а5,аг», квартиру №4, яка складається з: - нежитлової прибудови ІІІ площею 10,7 м.кв.; - кладової ІV площею 7,4 м.кв.; - кімнати «4-1» площею 8,9 м.кв.; - кухні «4-2» площею 13,7 м.кв.; - кімнати «4-3» площею 8,1 м.кв.; - кімнати «4-4» площею 16,2 м.кв.; - веранди VІ площею 5,6 м.кв.; По надвірним господарським будівлям на спорудам сарай з льохом літ. «Д,дп», вбиральню літ. «Е»; колодязь літ. «к»; огорожу №7 Всього на суму 17 410 грн. Також, з урахуванням порядку користування земельною ділянкою, що фактично склався, вбачається за можливе виділити позивачу у користування земельну ділянку площею 715 м.кв.(на викопіровці з плану земельної ділянки, що є додатком №2 до Висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження за №4/10-15 виділено зеленим кольором). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved