Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Посилалася на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25.06.2011 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві по актовому запису за №791. Від спільного проживання у них є син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині протилежних поглядів на життя. З червня 2012 року між ними фактично припинені шлюбні відносини, їхній шлюб існує тільки формально, а тому вважає, що його слід розірвати. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини та ухиляється від надання їй матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач на даний час працює табельником у структурному відокремленому підрозділі «Київські електричні мережі» ПАТ «Київенерго». Вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, внаслідок чого вона позбавлена можливості працювати, а тому їй важко самотужки забезпечити сина всім необхідним, в тому числі і на його лікування. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 25.06.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві по актовому запису за №791, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, та на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 11.03.2013 року і до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO] року. Крім цього, просила стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги з урахуванням їх уточнень повністю підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання також не з'явилися, однак представник подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив розглянути справу у його відсутності. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд у відповідності до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України вважає за можливе провести судовий розгляд у судовому засіданні за відсутності сторін та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши подані позивачкою письмові докази на підтвердження своїх позовних вимог, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.06.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві по актовому запису за №791, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25.06.2011 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.12.2011 року. Позивачка з відповідачем сімейних стосунків не підтримують, оскільки зрозуміли, що у них різні погляди на сімейне життя, не піклуються одне про одного, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення не бажають. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того, встановлено, що [PERSON] має захворювання: цукровий діабет І тип важка форма вперше виявлений, що підтверджується медичним висновком Новодністровської лікарні №34 на дитину-інваліда до 18 років від 11.02.2013 року. Спору стосовно спільно нажитого майна між сторонами та місця проживання дитини на даний час немає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина. При цьому, визначаючи вид та розмір аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У зв'язку з тим, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги, всі витрати по утриманню неповнолітнього сина несе позивачка. [PERSON] на даний час проживає в [ADDRESS], і будучи інвалідом ІІ-ої групи з дитинства, працює і отримує відповідні доходи, інших утриманців немає. Згідно довідки №67/229-к від 11.12.2012 року відповідач працює у структурному відокремленому підрозділі «Київські електричні мережі» ПАТ «Київенерго» на посаді табельника, у зв'язку з чим отримує стабільні доходи у вигляді заробітної плати. Середньомісячний дохід відповідача за період з 01.01.2012 року по 01.10.2012 року склав 2417,79 грн., а в листопаді 2012 року - 2803,89 грн. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становища сторін і їх неповнолітньої дитини, відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, яких би він утримував, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання неповнолітньої дитини, а також з реальної можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти, не порушуючи прав останнього, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у зв'язку з чим на даний час вважається непрацездатною. Інші доходи, внаслідок вказаних об'єктивних причин, позивачка не отримує. Натомість, відповідач [PERSON] має постійне місце роботи та стабільні доходи у вигляді заробітної плати. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON], як один із подружжя, з якою проживає неповнолітня дитина, потребує матеріальної допомоги та утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а відповідач [PERSON] відповідно спроможний надавати їй таку матеріальну допомогу та утримувати її до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] працює та має регулярний дохід, суд вважає за можливе і доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання саме у частці від заробітку (доходу) відповідача. Визначаючи розмір аліментів, суд, враховуючи положення ст.182 СК України, вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно і до досягнення дитиною трьох років. Оскільки рішення в частині стягнення аліментів ухвалено на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, а відповідач відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід ІІ групи, звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір у відповідності до ст.88 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави. Однак, у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в частині заявлених позовних вимог про розірвання шлюбу в розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved