Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Н.В. про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.05.1969 року, під час перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [PERSON] , як член житлово-будівельного кооперативу № 2 «Комунальник» м. Запоріжжя, отримав у користування квартиру [ADDRESS] . Пайовий внесок за вказану квартиру повністю сплачений 30.06.1979 року, а тому [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири. Водночас право власності на квартиру у встановленому законом порядку вони не зареєстрували. [INFO] [PERSON] помер. Його спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном були [PERSON] , дружина спадкодавця, та [PERSON] , син спадкодавця. [INFO] померла [PERSON] .. Її спадкоємцем за законом був син, [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. Водночас, до органів нотаріату задля оформлення спадщини ніхто з них не звертався. [INFO] [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дружина, [PERSON] , яка 21.02.2020 року звернулася до [PERSON] , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, із заявою про прийняття спадщини. 10.08.2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, через відсутність документу, який підтверджує реєстрацію права власності спадкодавця на вказану вище квартиру, нотаріус відмовив їй у вчиненні вказаної нотаріальної дії. Позивач вважає, що відсутність правовстановлюючого документу на квартиру унеможливлює оформлення спадщини у нотаріальному порядку, тому звернулася до суду із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., в порядку спадкування за законом, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем яких був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, який помер [INFO] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2020 року, провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2020 року, закрито підготовче провадження у справі, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияніці Н.В. копію спадкової справи № 16/2020 після померлого [INFO] [PERSON] . Витребувано у Третьої запорізької державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заводилася спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] , та спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] 20.11.2020 року, на виконання ухвали суду надійшло повідомлення Третьої запорізької державної нотаріальної контори, згідно якого повідомлено, що після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа в Третій запорізькій державній нотаріальній конторі не заводилася. Після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа в Третій запорізькій державній нотаріальній конторі не заводилася. 24.11.2020 року на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Н.В. надійшла копія спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] . У судове засідання позивач і його представник не з`явилися. До початку судового розгляду по суті представник позивача, адвокат Кравченко О.В., надала суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач надав відзив на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 03.11.2020 року. У відзиві відповідач просив розглядати справу за відсутності представника Запорізької міської ради, ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3\~ст. 13 ЦПК України,\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3\~ст. 211 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 72 на право зайняття квартири, виданого Запорізьким міським житловим управлінням Виконавчого комітету Запорізької міської Ради депутатів трудящих, [PERSON] отримав у користування квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 3, виданої ОСББ № 2 «Комунальник» м. Запоріжжя 15.02.2020 року, пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] сплачений в повному обсязі 30.06.1979 року. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.08.2020 року № 219642728, відомості у вказаних реєстрах щодо квартири [ADDRESS] відсутні. Відповідно до листа товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21.02.2020 року вих. № 1571, в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] правовстановлюючі документи не містяться. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом запису актів громадянського стану Виконкому Запорізької міської Ради народних депутатів Запорізької області 04.10.1992 року, актовий запис № 7637. [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб № 151, виданим відділом актів цивільного стану Народного комісаріату внутрішніх справ СРСР 28.03.1946 року. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Рагнитським райбюро ЗАГС Совєтського району Калінінградської області 13.05.1947 року. Згідно із інформацією, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 11.06.2020 року за № 04-07/3/7942, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 23.02.1968 року до 04.11.1992 року (помер [INFO] ). Разом з ним на день смерті була зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки № 17, виданої ОСББ № 2 «Комунальник» м. Запоріжжя 14.08.2020 року, [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] з 03.11.1972 року по день смерті [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 26.07.2001 року, актовий запис № 6621. Відповідно до довідки № 18, виданої ОСББ № 2 «Комунальник» м. Запоріжжя 14.08.2020 року, [PERSON] сплачував комунальні послуги та за утримання будинку щодо квартири [ADDRESS] з 25.07.2001 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 03.01.2020 року, актовий запис № 07. [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів міста Запоріжжя Запорізької області 21.08.1987 року, актовий запис № 604. Згідно із матеріалами спадкової справи № 16/2020, надісланої на адресу суду приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В., на виконання ухвали суду від 03.11.2020 року, спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 352/02-31 від 10.08.2020 року, вбачається, що приватним нотаріус відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, що підтверджують право власності [PERSON] на спадкове майно. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Позивач стверджує, що [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] як член житлово-будівельного кооперативу, оскільки повністю сплатив за неї пайовий внесок. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» № 697-ХІІ від 07.02.1991 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно з абз. 3 п. 3 Постанови Верховної Ради УРСР «Про введення в дію Закону УРСР «Про власність» від 26.03.1991 року № 885-ХІІ положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15.04.1991 року (дати введення Закону в дію). Отже, з урахуванням довідки № 3 від 15.02.2020 року, [PERSON] набув право власності на вказану квартиру 30.06.1979 року. Згідно із ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, що була чинна на час набуття права власності на квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Отже, з урахуванням наведених вище норм, після повної сплати пайового внеску квартира [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР), що був чинний на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом ст. 549 ЦК УРСР для визнання спадкоємця таким, який прийняв спадщину, йому необхідно або звернутися із заявою до державної нотаріальної контори про її прийняття протягом 6 (шести) місяців з часу відкриття спадщини, або фактично вступити в управління або володіння спадковим майном. Суд бере до уваги надані позивачем довідки ОСББ № 2 «Комунальник» м. Запоріжжя, відповідно до яких [PERSON] мешкав у спадковій квартирі з 1972 року до дня своєї смерті, сплачував комунальні послуги та за утримання будинку. З урахуванням відсутності заведених після [PERSON] та [PERSON] спадкових справ, суд дійшов висновку про те, що їх єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, є [PERSON] , син спадкодавців. Згідно ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника у повному обсязі. За змістом приписів ст. 16 ЦК України захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст.\~81, ч.3 ст. 12 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3, 4 п. 5\~ст. 12\~ЦПК України\~суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами\~ЦПК України. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 3.1. листа). Позивач на підтвердження своїх вимог надав суду належні та допустимі докази прийняття ним спадщини після померлого чоловіка, котрий, у свою чергу, прийняв спадщину після смерті своїх батьків. Окрім того, відсутність у позивача правовстановлюючих документів на квартиру позбавляє його можливості оформити право на спадщину в позасудовому порядку, що призвело до неспроможності розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд доходить висновку що право власності позивача підлягає судовому захисту шляхом його визнання. Отже, позов слід задовольнити повністю. У відповідності до\~ст. 182 ЦК України,\~право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією «А-Банк». Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлялися вимоги щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved