Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 5428 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості у розмірі 4620 грн. 00 коп. Заборгованість, як вказано у виконавчому написі, виникла у зв`язку з простроченням платежів за Кредитним договором 1542673 від 24 листопада 2019 року, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 20200817 від 17 серпня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал». Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. 23 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № 64612470 з виконання виконавчого напису № 5428 від 20 січня 2021 року, а постановою від 9 квітня 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] . Позивач зазначає, що у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Крім того, позивачем не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від Банку та, відповідно, вона не визнає заборгованості, оскільки позбавлена будь-якої інформації зі сторони банку щодо кредитних зобов`язань. Жодних листів з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] не отримувала, у зв`язку з чим була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явлення до стягнення. На підставі викладеного позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Крім того. позивач просить стягнути із відповідача на її користь судовий збір у розмірі 1362 грн. та 2000 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача адвокат Золотухін О.О. подав до суду заяву про підтримання позову, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення та розгляд справи у відсутності позивача та її представника на підставі поданих доказів. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якій зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» не погоджується з позовною заявою, вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню та просить розгляд справи провести за відсутності його представника. Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєи О.С. було вчинено виконавчий напис № 5428 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості у розмірі 4620 грн. 00 коп. Заборгованість, як вказано у виконавчому написі, виникла у зв`язку з простроченням платежів за Кредитним договором 1542673 від 24 листопада 2019 року, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 20200817 від 17 серпня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал». Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. 23 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № 64612470 з виконання виконавчого напису № 5428 від 20 січня 2021 року, а постановою від 9 квітня 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] . Копії документів, на підставі яких був вчинений вищезазначений виконавчий напис, не були предметом дослідження судом, оскільки не надані приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів. за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виконавчий напис виданий на підставі Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 22 лютого 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 22 лютого 2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеними нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 5 червня 2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи така була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. За правилами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1362 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн. підтверджується наданими позивачем документами, а саме, копією Договору-доручення про надання правової допомоги від 10 квітня 2021 року, розрахунком розміру правової допомоги від 28 травня 2021 року, Актом здавання-приймання робіт від 28 травня 2021 року, копією дублікату квитанції № 0.0.2142737549.1 від 25 травня 2021 року про оплату послуг правової допомоги згідно договору від 10 квітня 2021 року та акту від 28 травня 2021 року. Суд також враховує, що витрати на правничу допомогу визначені у фіксованому розмірі. Такий порядок обчислення гонорару (фіксований розмір) передбачений ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Суд, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені та в інтересах відповідача, дійшов висновку, що в цій конкретній справі витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. є реальними та підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності більш детального опису робіт, то розмір гонорару адвоката, визначений у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником відповідача, а отже є визначеним. Враховуючи встановленні обставини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача 2000 грн. витрат на правову допомогу. При цьому суд відхиляє заперечення відповідача щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу, у зв`язку з їх безпідставністю.

Outcome: approved