Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до Управління соціального захисту населення Білокуракинської РДА про сплату щомісячної адресної допомоги за період реєстрації, як внутрішньо переміщеної особи та моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з квітня 2014 року вона постійно проживає у [ADDRESS] На початку грудня 2014 року позивачка зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа у відповідача, Управління соціального захисту населення Білокуракинської РДА та 12.12.2014 року отримала відповідну довідку і почала отримувати виплати, як внутрішньо переміщена особа у розмірі 884 грн. щомісяця. У червні 2016 року вона отримала 825,07 грн., у липні 2016 року взагалі виплати не отримала. Звернувшись до відповідача вона дізналася про те, що строк дії довідки закінчився. Після поновлення строку дії довідки позивачка не отримувала виплату. У вересні 2016 року позивачку повідомили про те, що вона при заповненні заяви вказала недостовірні відомості, а саме те, що у неї у власності є нерухоме майно. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 13.06.2017 року отримувана позивачкою допомога була стягнута на користь відповідача. Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 31.08.2017 року рішення суду першої інстанції було скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача суму недонарахованої щомісячної адресної допомоги за увесь період перебування на обліку до 21.10.2016 року у розмірі 3594,93 грн. та моральну шкоду у розмірі 12730 грн. - 10 прожиткових мінімумів. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачка 12 грудня 2014 року дійсно звернулася із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, про що в той же день отримала відповідну довідку. Згідно цієї довідки позивачці з 18.09.2015 року було розпочато виплату державної допомоги у розмірі 884 грн. У березні 2016 року згідно списків, наданих СБУ з 01.03.2016 року позивачці було призупинено виплату допомоги. У подальшому виплату було поновлено по 28.06.2016 року, коли з'ясувалося, що у позивачки є у власності нерухоме майно. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди ніяким чином не обґрунтовані, належних доказів позивачкою не надано. У зв'язку з цим відповідач просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивачка надала аналогічні викладеним у позові пояснення, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, у зв'язку з його необґрунтованістю просила відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, і це визнається сторонами, що позивачка 12.12.2014 року звернулася до відповідача із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.43), про що отримала відповідну довідку (а.с.50). 18.03.2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про повторне призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасового окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.56). Рішенням відповідача від 23.03.2016 року виплату було поновлено з 01.03.2016 по 17.03.2016 року (а.с.54). Рішенням від 24.03.2016 року (а.с.52) виплату позивачці було призначено з 18.03.2016 по 28.06.2016 року. 20.10.2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою, у якій просила зняти її з реєстрації переміщеної особи у зв'язку з отриманням житлового приміщення у спадщину (а.с.44). [PERSON] з приводу невиплаті їй щомісячної адресної допомоги зверталася на «Урядову гарячу лінію», на що 20.09.2016 року Білокуракинською районною державною адміністрацією їй було надано відповідь про нарахування їй допомоги за термін з 29.06.2016 по 18.09.2016 року (а.с.6). Розпорядженням відповідача від 11.08.2016 року на подовження допомоги переміщеним особам на проживання на період до 6 місяців [PERSON] установлено розмір допомоги з 29.06.2016 по 17.09.2016 в сумі 884 грн. (а.с.86). Зазначена допомога не була виплачена позивачці на підставі розпорядження від 21.09.2016 у зв'язку з проведенням верифікації (а.с.47). Судом встановлено, що позивачка отримувала виплату по 28.06.2016 року. Із 21.10.2016 року виплату було припинено за особистою заявою позивачки. У період з 28.06.2016 по 20.10.2016 року позивачка не отримувала виплати допомоги через неналежне оформлення документів, необхідних для отримання виплат. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі Порядок) грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї). Згідно з абз. 4 п. 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Як встановлено в судовому засіданні, позивач фактично оскаржує рішення та дії УСЗН Білокуракинської РДА в частині припинення їй виплати як ВПО та просить стягнути на її користь недонараховану та невиплачену допомогу. Проте, суд не може погодитися з обраним способом захисту своїх прав позивачем, оскільки позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства, при цьому фактично оскаржує рішення та дії відповідача, хоча не просить визнати їх незаконними. Відповідач є суб'єктом владних повноважень, а тому правильним способом захисту є подання позову в порядку адміністративного судочинства. Посилаючись на рішення Апеляційного суду Луганської області, яким відмовлено у задоволенні позову УСЗН Білокуракинської РДА про стягнення з [PERSON] суми сплаченої щомісячної адресної допомоги, позивач не врахувала, що виплату допомоги їй припинено розпорядженням від 21.09.2016 року, яке є чинним і ніким не скасоване. Таким чином, суд вважає, що позов є необґрунтованим в силу обрання неправильного способу захисту, і в його задоволенні слід відмовити. Суд також не знаходить підстав для стягнення моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями відповідача, оскільки зазначені дії неправомірними не визнавалися. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed