Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом про визнання права власності на самочинно збудовані споруди, мотивуючи тим, що на початку 2012 року вона придбала шляхом укладення договору купівлі-продажу у [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 0523083400:03:001:0098, загальною площею 0.25 га., яка розташована по [ADDRESS]. На протязі 2012-2013 років вона разом із іншими членами своєї родини на вказаній земельній ділянці, побудували житловий будинок, загальною площею 146.1 кв. м., в тому числі житловою площею 72.2 кв. м. До житлового будинку також входить: господарська будівля «Б», погріб «Б/під», огорожа « 1-2», колодязь питний «І». Відповідно до технічного паспорта, виданого КП «Немирівське районне бюро технічної інвентаризації» від 26 вересня 2014 року, загальна дійсна вартість самовільно збудованих приміщень становить 453 657 гривень. Так як оформлення всієї проектно- кошторисної документації потребувало значних коштів та часу, то вказане будівництво вона здійснила за власні кошти без отримання всіх відповідних дозволів та розробки проектно -кошторисної документації. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Земельна ділянка, на якій знаходиться побудований нею житловий будинок належить її на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу. Її право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване у встановленому Законом порядку, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 27244041 від 24 вересня 2014 року. Таким чином, побудований нею житловий будинок з присадибними будівлями знаходиться на земельній ділянці, яка належить її на праві приватної власності з цільовим призначенням -для будівництва та обслуговування житлового будинку. Розташування цієї будівлі відповідає всім технічним та будівельним нормам, конструкція не порушує права сусідів чи інших осіб, а також не створює перешкод для доступу відповідних служб по ремонту електропередач, зв'язку чи інших інженерних комунікацій. В зв'язку з цим позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на майно, а саме житловий будинок. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Представник відповідача Зарудинецької сільської ради, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як позовні вимоги визнаються представником відповідача, а також підтверджуються копією паспорта, копією технічного паспорта на житловий будинок з присадибними будівлями, копією договору купівлі-продажу земельної ділянки, копією витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved