Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи заявлені позовні вимоги тим, що вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат» (відповідачем по справі), працюючи оброблювачем м'ясних туш. 25.11.2013 року позивача звільнено за власним бажанням, за ст.38 КЗпІІ України. Але, в порушення вимог ст.116 КЗпП України при звільненні не проведено виплату всіх належних позивачу сум. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але попередньо на адресу суду подала письмову заяву у якій повідомила про неможливість явки до судового засідання позов у частині стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підтримала та у частині стягнення компенсації моральної шкоди відмовилася. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та враховуючи встановлені фактичні обставини суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного: по справі судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Новгород-Сіверський м'ясокомбінат», працюючи оброблювачем м'ясних туш. 25.11.2013 року позивача звільнено за власним бажанням, за ст.38 КЗпП України. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У порушення припису вказаної норми матеріального закону при звільненні не проведено виплату всіх належних позивачу сум. При звільненні позивача розрахунок проведено не було. Згідно з вимогами ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток з весь час затримки по день фактичного розрахунку. За таких обставин, заявлені вимоги про стягнення на користь позивача у сумі 7521 (сім тисяч п'ятсот двадцять одна) гривню 00 копійок середнього заробітку за час затримки, розрахунку при звільненні - є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір стягнення розраховано відповідно до вимог затвердженого Постановою від 08 лютого 2012 року № 100 КМ України Порядку обчислення середньої заробітної плати (шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком). При цьому судом враховано, що виходячи з того, що розмір заробітної плати за серпень 2013 року - 1500,00 гривень, розмір заробітної плати за вересень - 1500,00 гривень, розмір заробітної плати за жовтень - 1500,00 гривень, розмір заробітної плати за 16 робочих днів листопада - 1090,88 гривень, заробіток позивача за один робочий день складає 68 гривні 18 копійок. Оскільки кількість днів затримки розрахунку при звільненні становить 21, стягненню в користь позивача підлягає 1431 гривень 78 копійок (21 х 68,18 =1431,78). Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на загальну суму 7021 гривень 78 копійок. За таких доказів, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом винесення судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved