Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів доходу відповідача щомісячно на період навчання. Такі вимоги позивачка обґрунтовує своїм навчанням на третьому курсі соціологічного факультету Харківського національного університету імені [PERSON] на денній формі і потребою в утриманні зі сторони своїх батьків. Згідно з доводами [PERSON] її мати [PERSON] є самозайнятою особою, отримує разові, нерегулярні доходи та добровільно надає матеріальну допомогу (забезпечує одягом, оплачує проживання в гуртожитку та несе інші витрати), а її батько [PERSON] належним чином не виконує обовязок, передбачений ч.1 ст.199 СК України, оскільки надає їй матеріальну допомогу в недостатньому розмірі. Зокрема, позивачка вказала, що з вересня 2013 року відповідач добровільно сплачує їй 1300 (одну тисячу триста) грн. щомісяця. Однак, такий розмір аліментів [PERSON] вважає недостатнім з огляду на різке підвищення цін. В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликалася на наявність у [PERSON] постійної роботи у відокремленому підрозділі «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» і стабільного доходу у виді заробітку, на задовільний стан його здоровя та відсутність в нього інших утриманців. У судове засідання сторони та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не зявились, хоча належним чином були повідомлені судом про час, дату і місце розгляду справи. Із змісту позовної заяви слідує, що [PERSON] просить розглянути дану справу у її відсутності. До початку судового розгляду справи 26 травня 2015 року відповідач подав у суд письмову заяву, в якій просить здійснити розгляд справи без його участі. Зміст вказаної письмової заяви від 26 травня 2015 року свідчить, що [PERSON] частково визнає позовні вимоги [PERSON], погоджується сплачувати аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини свого заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня предявлення позову до суду і до закінчення позивачкою навчання, за вирахуванням добровільно сплачених ним позивачці грошових коштів з грудня 2014 року по квітень 2015 року включно в розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. щомісячно, а всього в сумі 6500 (шість тисяч пятсот) грн. Будь-яких заяв, клопотань третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в суд не подала. Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, з врахуванням заяв сторін, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає частковому задоволенню. Такий висновок суду грунтується на наступних підставах. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно з ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Слідуючи ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. На підставі положень ст.201 СК України в даному випадку застосуванню підлягає ч.1 ст.191 СК України, згідно з якою аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З огляду на вказані норми права, які підлягають застосуванню в даному випадку, при вирішенні даної цивільної справи суд врахував наступні фактичні обставини. Згідно з свідоцтвом про встановлення батьківства серії І-ГЮ №100336, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області 02 листопада 1995 року (запис №30 від 02 листопада 1995 року), [PERSON] визнаний батьком [PERSON], яка народилася 08 вересня 1995 року у [PERSON] (нині [PERSON]) Л.П. На теперішній час позивачка є повнолітньою дитиною. Батьківство [PERSON] відносно [PERSON] підтверджується також свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №001182, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області 01 листопада 1995 року (запис №519 від 02 листопада 1995 року). Із довідок Харківського національного університету імені [PERSON] №1299 від 24 листопада 2014 року і №143.15 від 18 травня 2015 року судом встановлено, що з 01 вересня 2012 року [PERSON] зарахована наказом Харківського національного університету імені [PERSON] №0210-05/927 від 11 серпня 2012 року до складу студентів першого курсу соціологічного факультету вказаного навчального закладу. На теперішній час позивачка є студенткою третього курсу соціологічного факультету Харківського національного університету імені [PERSON] денної форми навчання. [PERSON] закінчує навчання в цьому навчальному закладі, як слідує з її студентського квитка серії ХА №08942054, виданого Харківським національним університетом імені [PERSON] 01 вересня 2012 року, 30 червня 2016 року. Отже, у звязку з навчанням на денній формі у Харківському національному університеті імені [PERSON] позивачка потребує матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Згідно з доводами [PERSON], наведеними у позовній заяві, її батько [PERSON] з вересня 2013 року надає їй матеріальну допомогу в розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. щомісячно, проте вказаної суми недостатньо для задоволення потреб, викликаних навчанням у Харківському національному університеті імені [PERSON] і проживанням у гуртожитку в м.Харків. Факт надання відповідачем матеріальної допомоги позивачці у добровільному порядку протягом грудня 2014 року квітня 2015 року щомісячно в розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн., а всього в сумі 6500 (шість тисяч пятсот) грн., підтверджується квитанціями ПАТ КБ «Правекс-Банк» №3 від 19 грудня 2014 року, №1 від 23 січня 2015 року, №1 від 20 лютого 2015 року, №1 від 17 березня 2015 року і №2 від 29 квітня 2015 року. Вказана грошова сума, добровільно сплачена [PERSON] у користь [PERSON], у даному випадку безумовно підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів. Решту заявлених позивачкою вимог слід задоволити, виходячи з їх визнання відповідачем, що слідує з його письмової заяви від 26 травня 2015 року. Таким чином, [PERSON] визнав свою спроможність надавати повнолітній дочці [PERSON] матеріальну допомогу на період її навчання у Харківському національному університеті імені [PERSON] з 24 грудня 2014 року до 30 червня 2016 року включно в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку або іншого доходу щомісячно. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку часткове визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. З наведених підстав, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, необхідно задоволити частково в межах доведених позивачкою і визнаних відповідачем вимог та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку або іншого доходу відповідача, щомісячно від дня предявлення позову до припинення позивачкою навчання у Харківському національному університеті імені [PERSON], починаючи з 24 грудня 2014 року до 30 вересня 2016 року включно, за вирахуванням добровільно сплачених [PERSON] аліментів за цей період часу в загальній сумі 6500 (шість тисяч пятсот) грн. З огляду на викладені обставини, на підставі ст.182, ч.1 ст.191, ст.ст.199-201 СК України,

Outcome: approved