Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON], ТзОВ «Укрпромбанк про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свій позов обгрунтовує тим, що 17.02.2009 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, згідно якого звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки № 12/Zквіп-07 від 22.01.2007 року на однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] і яка належить їй на праві власності. Вважає, що цей виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом без відповідних правових підстав. Вказує, що нотаріусом порушено ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» щодо безспірності заборгованості та, що стягнення за виконавчим написом вчинено нотаріусом на користь ТзОВ «Укрпромбанк», однак стягнення за виконавчим написом зідно ухвали Луцького міськрайонного суду здійснюється на користь ПАТ «Дельта Банк», з яким договірних відносин у неї не існує. На підставі наведеного, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17.02.2009 року, зареєстрований в реєстрі за №349, виданий приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] про звернення стягнення на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» проти позову заперечив, подавши суду письмові заперечення, справу просив розглядати у його відсутності. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] та представник Першого відділу ДВС Луцького МУЮ в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. За даних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.01.2007 року між [PERSON] та ТзОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір № 12/П-07, відповідно до умов якого позивачу було надано кредит в розмірі 20000 доларів США, зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення 21.01.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено іпотечний договір № 12/Zквіп-07 від 22.01.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку банку однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. 30.06.2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, відповідно до п. 4.1, якого «Укрпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитними та забезпечувальними договорами. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05.07.2013 року замінено сторону виконавчого провадження ТОВ «Український промисловий банк» на її правонаступника АТ «Дельта Банк». 17.02.2009 року Приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, згідно якого звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки № 12/Zквіп-07 від 22.01.2007 року на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог цивільного законодавства. Статтею 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до глави 16 Наказу Міністерства юстиції від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій» для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. Зміст оспорюваного виконавчого напису нотаріуса від 17.02.2009 року та досліджені вищезазначені докази свідчать, що нотаріусу на обґрунтування стягнення на предмет іпотеки були подані документи, передбачені у Переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Що ж стосується посилання позивача на те, що ним не отримано повідомлення про порушення основного зобов'язання, то відповідно до гл. 16 ч.2 п.2.3. Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка поштового відділення про відправлення вимоги. Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] особисто отримала вимогу про усунення порушення та розрахунок заборгованості, яка була направлена 09.01.2009 року за двома адресами [ADDRESS], тобто за адресою боржника зазначеної в іпотечному договорі та за адресою: с.Городок Луцького району. Тобто, банком дотримано всіх вимог чинного законодавства, щодо надання нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису. На основі викладеного суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] правомірно вчинено виконавчий напис, а тому в позові слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed