Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 30.06.2017 із вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між [PERSON], зареєстрований 8-го червня 2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №874, та стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому заявила про зменшення позовних вимог в частині розміру аліментів до розміру ? частки всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 8-го червня 2013 року укладено шлюб з відповідачем. У шлюбі народилась донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки з відповідачем виникали часті конфлікти з причин повного нерозуміння один одного, сторони мають різні погляди на виховання дітей. Стосунки погіршилися, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Вважає, що збереження сім'ї неможливе та суперечить інтересам позивача. Аліменти підлягають стягненню з відповідача, оскільки відсутні домовленості щодо утримання та виховання неповнолітньої дитини. Для вирішення даної справи, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено суддю [PERSON]. У зв'язку із тимчасовим відстороненням судді від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження керівника апарату суду та протоколу автоматизованого розподілу, справа надійшла 21.03.2018 у провадження судді Козюренко Р.С. Від відповідача надійшов відзив, в якому позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає повністю, а стосовно стягнення аліментів визнає розмір ? всіх видів заробітку. Просить розстрочити виконання рішення в частині стягнення аліментів. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, разом з тим представник позивача [PERSON] подав заяву про здійснення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розстрочки сплати аліментів не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив,між тим подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі, позовні вимоги з врахуванням заяви про їх зменшення визнає в повному обсязі. За таких обставин суд вважає, що слід проводити розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснюється. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності в межах позовних вимог, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що шлюб між сторонами зареєстровано 8-го червня 2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що складено актовий запис №874. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] Як вбачається з наявних матеріалів позивач не підтримує з відповідачем подружні відносини, проживає окремо, спільного господарства не веде, отож перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України); а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у частці від заробітку батька дитини, що є правом позивача. З огляду навизнання відповідачем позову з врахуванням зменшення позовних вимог, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі однієї чверті заробітку платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Аліменти слід стягувати з дня звернення позивача до суду та допустити негайне виконання у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги відповідача про розстрочення виконання рішення в частині стягнення аліментів, оскільки відповідачем не зазначено розмір суми аліментів, який останній просить розстрочити. За таких обставин суд, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, задовольняє такі в повному обсязі. З наведених міркувань та

Outcome: approved