Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання недійсної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 10,2 га, що розташована на території Біленщинської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224580500:01:003:0140. 26 квітня 2008 року між нею та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років, який було зареєстровано у Жовтоводському відділі ДРФ ДП «Центр ДЗК» від 13 січня 2009 року за № 040913800044, тобто дія даного договору припинилася 13 січня 2019 року. Восени 2018 року звернулася до відповідача з листом повідомленням, в якому повідомила про те, що не бажає з ним продовжувати термін дії договору оренди землі після закінчення терміну дії договору. Відповідач відмовився отримувати лист-повідомлення. 13 березня 2019 року отримавши витяг з ДЗК про земельну ділянку, довідалася, що вона перебуває в оренді у [PERSON] та датою державної реєстрації іншого речового права є 06 серпня 2018 року, а строк дії речового права складає 20 років. З інформаційної довідки від 26 березня 2019 року їй стало відомо, що термін дії договору оренди земельної ділянки від 26 квітня 2008 року було продовжено терміном на 20 років. Вказану додаткову угоду вона не підписувала, тому просить визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 26 квітня 2008 року укладеної 02 листопада 2016 року та зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06 серпня 2018 року, номер запису про інше речове право 27409307. Стягнути з відповідача понесенні нею судові витрати. 15.01.2021 року позивач подала до суду заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просила усунуту перешкоди в здійсненні її права власності на земельну ділянку, що розташована на території Біленщинської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, загальною площею 10,2 га, кадастровий номер 1224580500:01:003:0140, шляхом витребування даної земельної ділянки з користування ФОП [PERSON] та скасувати запис про інше речове майно щодо реєстрації додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 26.06.2008 року/а.с.197-198/. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, позивач надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 10,2 га розташована на території Біленщинської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224580500:01:003:0140, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 084633/а.с.17/. 26 квітня 2008 року між позивачем [PERSON] та фізично-особою підприємцем [PERSON] в письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого [PERSON] передала фізичній особі-підприємцю [PERSON] в строкове платне користування належну їй вищевказану земельну ділянку строком на 10 років /а.с.7-8/. Договір зареєстрований у Жовтоводському відділі ДРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.01.2009 року №040913800044. Фактичну передачу земельної ділянки, якою користується відповідач фізична особа-підприємць [PERSON] здійснено на підставі акту прийняття-передачі земельної ділянки в оренду, копія якого долучена до матеріалів справи /а.с.9/. Згідно копії додаткової угоди від 02.11.2016 року до договору оренди земельної ділянки від 26.04.2008 року внесено зміни до п.8 Договору та викладено у новій редакції, а саме: договір оренди укладено строком на 20 років з моменту його державної реєстрації»/а.с.10/,119/. Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1208135212019 від 13.03.2019 року земельна ділянка кадастровий номер 1224580500:01:003:0140 перебуває в оренді у [PERSON] , строк дії державної реєстрації 20 років з моменту реєстрації договору оренди/а.с.13-16/. Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка кадастровий номер 1224580500:01:003:0140 перебуває в оренді у [PERSON] на підставі договору оренди землі від 26.04.2008 року та додаткової угоди до договору від 02.11.2016 року, строк дії речового права 20 років/а.с.11-12/. Згідно копії листа-повідомлення від 05.10.2018 року [PERSON] надіслала [PERSON] повідомлення, що строк дії договору оренди закінчується 13.01.2019 року та просить не обробляти та не засівати земельну ділянку сільськогосподарською продукцією на сезон весна 2019 року, та повернути її йому за актом приймання-передачі/а.с.18/. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №4441-19 від 13.01.2020 року два підписи від імені [PERSON] що розміщені в графах «Орендодавець» двох додаткових угодах від 02.11.2016 року виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням справжньому її підпису/а.с.128-136/. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно частини 2 статті 792\~ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно із частиною першою статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203\~ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно частини першою статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207\~ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627\~ЦК України і відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно частини першою статті 14 Закону України «Про оренду землі»\~\~договір оренди землі укладається в письмовій формі, а згідно статті 18\~цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно частини першою статті 15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);\~\~строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права\~\~оренди\~\~земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Матеріали справи свідчать про те, що позивач додаткову угоду до договору оренди не підписувала, її умови не погоджувала, тож відповідач безпідставно відмовляє в поверненні використовуваної земельної ділянки позивачу як власнику цієї земельної ділянки, посилаючись на умови додаткової угоди до договору, підписаного невстановленою особою замість позивача. Доведеним є факт того, що позивач не підписувала додаткову угоду від 02.11.2016 року до договору оренди земельної ділянки від 26.04.2008 року та не надавала відповідних повноважень іншій особі на її підписання, істотних умов цієї угоди не погоджувала, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи, який нічим не спростований, у зв`язку з чим суд вважає, що вимоги позивача про повернення земельної ділянки та скасування запису про реєстрацію права оренди є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір та витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Outcome: approved