Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. 12 травня 2009 року в цій квартирі зареєстрований син позивача [PERSON]. Проте з моменту реєстрації в квартирі [PERSON] в ній не проживав, його речей в квартирі не має. У звязку з реєстрацією сина в квартирі позивач змушений сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі. Відповідач не проти того, щоб знятися з реєстрації, проте мешкає у Росії та не може приїхати через сімейні обставини. На підставі вищевикладеного позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 33 в будинку № 5 по вул.. Попова у м. Верхньодніпровськ. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Верхньодніпровський районний відділ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 1996 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с.16). За цією адресою з 12 травня 2009 року зареєстрований [PERSON], що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 17 листопада 2015 року (а.с.9) та домовою книгою (а.с.5-6). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 21 жовтня 2015 року, складеного депутатом Верхньодніпровської міської ради, [PERSON] не проживає в [INFO] та мешкає в Росії (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Досліджені у справі докази дають суду підстави вважати, що [PERSON] понад рік не проживає в [INFO] без поважних причин, він добровільно визначив своїм місцем проживання іншу адресу. Домовленості про збереження права користування житлом у разі відсутності між [PERSON] та [PERSON] не було. У звязку з встановленими судом обставинами суд приходить до висновку, що [PERSON] є таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом законними та обґрунтованими.

Outcome: approved