Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з відповідача 187959,24 грн. матеріальної шкоди, 46989,81 грн. моральної шкоди, 2349,49 грн. сплаченого судового збору, 420,40 грн. заяву про забезпечення позову, 2637,60 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, а також витрати на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.09.2019 року, о 20:15 год., в м. Харкові по вул. Каразіна, б.4, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Peugeot Partner, днз. [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 та здійснив зіткнення з автомобілем Lexus RX300, днз. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] 29.10.2019 року постановою Київського районного суду м. Харкова по справі №953/20799/19 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 26.11.2019 №21985 розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок зазначеної ДТП позивачу, складає 287959,24 грн. 04.10.2019 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «ХМСК» для одержання страхового відшкодування у зв`язку із зазначеною ДТП. Розмір страхового відшкодування ПрАТ «ХМСК» на користь позивача склав максимальну суму - 100000,00 грн. Таким чином, невідшкодована сума збитків склала 187959,24 грн. 20.12.2019 року відповідачу було надіслано досудову вимогу про добровільне відшкодування заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди. Позивач відповіді від [PERSON] не отримав, мирно врегулювати спір відповідач відмовився. Протиправними діями відповідача, який спричинив ДТП, [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягала у постійному відчутті дискомфорту, оскільки позивач тривалий час була позбавлена можливості користуватися своїм транспортним засобом, що мало негативний вплив на її емоційний стан. Також, діями [PERSON] було спричинено зниження товарної вартості та вигляду транспортного засобу Lexus RX300, днз. [NUMBER] , чим позивачу було заподіяно значну майнову та матеріальну шкоду. [PERSON] оцінює заподіяну їй майнову шкоду у розмірі 25% від суми матеріальної шкоди, тобто 46989,81 грн. Також, позивач, внаслідок зазначеної ДТП з вини відповідача, поніс витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження №21985 від 26.11.2019 у розмірі 2637,60 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу та сплачений судовий зібр. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.01.2020 року відкрито провадження по справі в спрощеному порядку з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з`явився, позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що матеріальні збитки, які позивач поніс внаслідок ДТП, відшкодовані в повному обсязі за рахунок страхового відшкодування, а висновок ХНДІСЕ ім.. засл. проф. М.С. Бокаріуса №21985 від 26.11.2019 року не може бути прийнятий як доказ, що підтверджує розмір матеріальної шкоди, оскільки огляд транспортного засобу проведено за відсутності відповідача або його представника. Також, [PERSON] не надала докази спричинення їй моральної шкоди, її розмір не обґрунтовано та не доведено. Відповідач вважає, що сам факт ДТП не є беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди, а моральні збитки відшкодовані в повному обсязі за рахунок страхового відшкодування. Представник позивача подав відповідь на відзив, де виділив, що правова позиція, викладена відповідачем у відзиві, є необґрунтованою, оскільки представник відповідача зробив хибний висновок про те, що майнова шкода, яка була завдана позивачу, становить 35892,90 грн., адже зазначена сума складається з робіт по заміні пошкоджених запчастин транспортного засобу Lexus RX300, днз. [NUMBER] , а вартість самих запчастин до цього розрахунку не була включена. Крім того, відповідач та його представник були повідомлені про дату, місце та час проведення експертом огляду транспортного засобу телеграмою від ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, тому могли бути присутніми під час проведення експертного дослідження пошкодженого автомобіля, що належить позивачу. До того ж, посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не користувалася транспортним засобом протягом місяця і це не призвело до виникнення дискомфорту не відповідає дійсності, оскільки позивач у зв`язку з тимчасовою відсутністю автомобіля змінила звичний спосіб життя, через що кожного дня відчувала дискомфорт, що відображалося на її емоційному стані. Таким чином, у позивача виникли сильні душевні страждання через пошкодження її нового транспортного засобу, придбаного в офіційному дилерському центрі. Також, позивач акцентував увагу на тому, що моральна шкода не відшкодовується страховою компанією. Відповідач та його представник надали заперечення на відповідь на відзив, де вказали, що позивач не надав жодного доказу підтвердження понесених збитків на відновлення транспортного засобу після ДТП, а вимоги [PERSON] щодо сплати витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження, та витрат на правову допомогу є необґрунтованими, адже потреби в проведенні експертного дослідження не було, оскільки є документи, котрі підтверджують суму проведених ремонтних робіт. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. 29.09.2019 року, о 20:15 год., в м. Харкові по вул. Каразіна, б.4, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Peugeot Partner, днз. [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 та здійснив зіткнення з автомобілем Lexus RX300, днз. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно із постановою Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 року, справа №953/20799/19, пров.3/953/3793/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 26.11.2019 №21985, розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок зазначеної ДТП позивачу, складає 287959,24 грн. Розмір сплаченого страхового відшкодування ПрАТ «ХМСК» на користь позивача склав 100000,00 грн., що підтверджується копією квитанції. Позивач оцінила заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 25% від суми матеріальної шкоди, тобто 46989,81 грн. Згідно із квитанцією №206410015 від 18.10.2019 року, витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 26.11.2019 №21985, складають 2637,60 грн. Відтак, залишок невідшкодованої суми страхового відшкодування складає 187959,24 грн. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України та іншим законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача невідшкодованої суми збитків є повністю обґрунтованими, а тому з відповідача підлягає стягненню 187959,24 грн. матеріальної шкоди. Стосовно моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно статті 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. При цьому, суд також зважає на те, що в таких спірних правовідносинах презуюмується й факт завдання потерпілому моральної шкоди. Саме з такого розуміння презумпції спричинення позивачу моральної шкоди відповідачем та обов`язку саме відповідача спростувати таку презумпцію в аналогічному спорі виходив Верховний Суд України в постанові від 27 вересня 2017 року по справі №6-1435цс17 за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Імпортс Україна, Лтд» про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди, з підстав неправомірного поширення персональної, конференційної інформації, що також є конституційним немайновим правом особи. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності із статтею 17 ЗаконуУкраїни«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суд уз прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Як визначено у Рішенні Європейського суду з прав людини «Справа Абдулазіз, Кабалесі Балкандалі проти Сполученого королівства» (Case of ABDULAZIZ, CABALES AND BALKANDALI), 1985 р., з огляду на її природу, моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Більш того, право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. У пункті 3 Постанові Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що противоправні дії відповідача завдали позивачу моральних страждань, які полягають у тому, що позивач повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя (а саме позбавлення позивача можливості користуватися своїм транспортним засобом), тому з урахуванням перенесених моральних та психологічних страждань, наслідком яких стала зміна майнового, фізичного та духовного стану позивача, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10000,00 гривень. Щодо витрат, пов`язаних з поданням заяви про забезпечення позову, витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, витрат на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч.5 ст.139 ЦПК України, у випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно такої сторони в межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову. Згідно із ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження №21985 від 26.11.2019 року у розмірі 2637,60 грн., витрати на правничу допомогу, а також сплачений судовий збір у сумі 2349,49 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial