Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, до початку розгляду справи по суті змінила предмет позову, мотивуючи його тим, що 18 червня 2011 року сторони по справі зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Під час шлюбу вони придбали за спільні кошти автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований на відповідача. Відповідач відмовляється добровільно поділити автомобіль. [PERSON] просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя - автомобіль «CHEVROLET LACETTI», поділити його шляхом виділу їй у власність 1/2 частини його вартості відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження та стягнути судові витрати. Після початку розгляду судом справи по суті Позивач в усній формі уточнила предмет позову та просила стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості автомобіля. До початку розгляду судом по суті справи за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, мотивуючи його тим, що 18 червня 2011 року між ним та Позивачем був зареєстрований шлюб, вони (сторони) проживали в с. Червоні Партизани Носівського району. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя та різні склади характерів. [INFO] у них народився сина [PERSON]. Позивач відразу, з пологового будинку, з новонародженим поїхала проживати до своїх батьків в с. Монастирище Ічнянського району. З того часу він та Позивач стали проживати окремо, припинили підтримувати подружні відносини, ведення спільного господарства. В період з 18 червня по 7 грудня 2011 року вони (сторони) не придбавали майна за спільні кошти. 27 липня 2013 року за власні кошти він (Відповідач) придбав автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 16 січня 2014 року Позивач подала до суду заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2013 року позовні вимоги були задоволені, шлюб розірвано. Він (Відповідач) придбав автомобіль в період часу окремого проживання з [PERSON], у зв'язку із фактичним припиненням шлюбних відносин, та за кошти, до яких Позивач немає ніякого відношення. Відповідач просив суд захистити його права та визнати спірний автомобіль його особистою власністю, стягнути з Позивача понесені ним судові витрати. В судовому засіданні Позивач та її представник первісний позов підтримали з мотивів, які викладені в зміненій, а потім в усній формі уточненій позовній заяві, проти задоволення зустрічного позову заперечували, Позивач пояснила, що до народження сина вона спільно проживала з Відповідачем в с. Червоні Партизани, а потім переїхала до своєї матері в с. Монастирище. Відповідач приїздив до неї в с. Монастирище систематично, допомагав по господарству, вони підтримували шлюбні відносини. Кошти розподіляли разом за потребою. В 2013 році вона разом з Відповідачем їздила відпочивати на море. Відповідач для придбання автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI» брав весільні кошти в сумі 2 000 доларів США. Вона (Позивач) при складанні позовної заяви про розірвання шлюбу говорила адвокату, що вони з Відповідачем проживають окремо, але не зазначала, що не ведуть спільне господарство і не підтримують шлюбні стосунки. В судовому засіданні представник Відповідача проти задоволення первісного позову заперечував, просив задовольнити зустрічний позов, пояснив, що з моменту народження сина [PERSON] сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Відповідач з батьківських почуттів приїздив до сина не систематично, але досить часто. Дитина раділа від зустрічей з батьком, не відпускала його, а тому Відповідач інколи залишався, щоб приспати сина. До одруження у Відповідача у власності був автомобіль марки «ВАЗ 2108». Власний автомобіль та успадкований від батька «ВАЗ 2107» Відповідач продав та придбав автомобіль «Деу Ланос». В липні 2013 року [PERSON] продав «Деу Ланос», позичив кошти і за суму близько 10 000 - 10 500 доларів США придбав спірний автомобіль. Відповідач не радився з Позивачем і на власний розсуд придбав даний автомобіль. В сім'ї Відповідача заведено так, що останній в себе на городі не буває, не допомагає по господарству, тим більше він не міг працювати в тещі в с. Монастирище. [PERSON] добрий батько, піклується про стан здоров'я сина, а тому на прохання Позивача возив сина до лікарні. Поїздка на море була ініційована Відповідачем з метою оздоровлення сина. Позивач не відпустила Назара з батьком, а тому Відповідач погодився на поїздку на море з сином у присутності колишньої дружини та сім'єю її брата. Брат Позивача та Відповідач почергово керували автомобілем, їдучи на море. Вислухавши пояснення Позивача, представників сторін, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Шлюб між сторонами, зареєстрований 18 червня 2011 року (а.с. 4), був розірваний рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2014 року (а.с. 52). Частина 3 ст. 61 ЦПК України встановлює, що обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2014 року, яке набрало законної сили 18 лютого 2014 року, щодо сторін у справі встановлений факт припинення ними шлюбних відносин з грудня 2011 року. Доказів на поновлення подружніх відносин сторонами на час придбання спірного автомобіля суду не надано. Частиною 6 ст. 57 СК України передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Пунктом 30 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року вказано, що якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. З відповіді начальника Ніжинського центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів (а.с. 54-58), видно, що автомобіль марки «ВАЗ 210700-20», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, був зареєстрований 23 листопада 2011 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРН № 900007 та 30 березня 2012 року даний автомобіль був знятий з обліку для реалізації. Автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, був зареєстрований 22 травня 2012 року за [PERSON] на підставі довідки-рахунку серії ДПІ № 197649 від 18 травня 2012 року та 12 липня 2013 року був знятий з обліку для реалізації. Автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], був зареєстрований 27 липня 2013 року за [PERSON] на підставі довідки-рахунку № ААВ398985 від 25 липня 2013 року (а.с. 7). Право власності на спірний автомобіль на час розгляду справи в суді зареєстровано за Відповідачем (а.с. 26). Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання про те, що [PERSON] бажав придбати автомобіль «CHEVROLET LACETTI». Він (свідок) позичав 4 000 доларів США Відповідачу та допоміг вибрати спірний автомобіль на ринку у м. Василькові. Відповідач особисто приймав рішення про придбання даного автомобіля. Суд визнає не належними доказами показання свідків [PERSON] та [PERSON] в частині того, що після грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] підтримували шлюбні стосунки та вели спільне господарство, так як їх пояснення суперечать матеріалам справи, є необґрунтованими та спростовуються іншими доказами. Доводи сторони Позивача про те, що її переїзд на проживання до своєї матері в с. Монастирище було її спільним рішенням з Відповідачем та те, що підстава для розірвання шлюбу (припинення шлюбних відносин з грудня 2011 року) є помилкою адвоката, не заслуговують на увагу, так як спростовуються добутими по справі доказами. Позивач не надала суду належних доказів про те, що спірний автомобіль придбаний за спільні кошти. Позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки вони не обґрунтовані, не знайшли підтвердження доказами, добути по справі. Суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] про визнання автомобіля особистою власністю є обґрунтованим на законі, знайшов своє підтвердження доказами, які добуті по справі, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати, понесені Позивачем, не підлягають відшкодуванню, оскільки суд відмовляє в задоволенні первісного позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 751,27 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 4 311,72 грн., які підтверджуються відповідно квитанцією та розрахунком, який не викликає сумнівів у суду.

Outcome: approved