Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третьої особи:Служби у справах дітей Буської районної державної адміністрації Львівської області про надання дозволу на виїзд неповнолітнього громадянина за кордон без згоди та супроводу батька та надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон без згоди батька. Позов обґрунтовує тим, що у неї є донька [PERSON],[INFO]. Відповідач [PERSON] 24.12.2006 р. прийняв рішення про те, щоб удочерити її доньку [PERSON]. Між нею та відповідачем 18 вересня 2009 року було зареєстровано шлюб. Оскільки життя в подальшому не склалось шлюб між ними розірвано згідно заочного рішення Личаківського районного суду м.Львова від 16.12.2010 року. Донька залишилась проживати з нею та знаходиться на повному її утриманні. Має намір, разом з донькою виїхати на відпочинок за кордон з метою оздоровлення , відповідач відмовляється надати дозвіл на поїздку дитини за кордон, у зв'язку з чим змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не з»явилась, її представник [PERSON] подав заяву з проханням справу слухати без їх участі, позов підтримав, просив його задоволити. Відповідач [PERSON] ([PERSON].) в судове засідання не з'явився, хоча судом належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи в порядку п.5 ст.74 ЦПК України. Клопотання про розгляд справи у його відсутності чи заперечення проти позову, не подав. У зв»язку з чим та враховуючи заяву представника позивача судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи:Служби у справах дітей Буської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву з проханням справу слухати без його участі , підтримав висновок про доцільність надання дозволу малолітній [PERSON], [INFO] та тимчасовий виїзд за межі України та на оформлення необхідних для цього документів без згоди її батька [PERSON] від 25.08.2016 р. № 04-08/1738. За таких обставин на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України прийнято рішення про проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] повторно виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 334 від 19.01.2007 р. Також судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується заочним рішення Личаківського районного суду м.Львова від 16.12.2010 року (цивільна справа № 2-6197/ 2010 р.). З висновку Буської РДА Львівської області від 25.08.2016 р. № 04-08/1738 вбачається, що орган опіки та піклування - Буська районна державна адміністрація вважає за доцільне надання дозволу малолітньої [PERSON], [INFO] на тимчасовий виїзд за межі України та на оформлення необхідних для цього документів без згоди її батька [PERSON],1985 р.н. Згідно до повідомлення Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМСУ у Львівській області від 05.08.2016 р. вбачається, що [PERSON],[INFO] 09.10.2012 року змінив прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Згідно п.18 «Правил Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених постановою КМУ від 31.03.1995р. №231, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків. Згідно п.18 «Правил Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених постановою КМУ від 31.03.1995р. №231, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Окрім того, позивачка ствердила, що з колишнім чоловіком проживають окремо, останній не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, та згідно поданої довідки № 3782 від 28.07.2016 р. Львівської міської Ради, видно що, позивачка має на утриманні доньку [PERSON], з якою проживає в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займається питанням соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд не заперечує право батька на отримання повної і достовірної інформації щодо місця перебування його дитини, проте реалізація такого права, на думку суду, здійснюється недобросовісно, шкодить інтересам в першу чергу дитини. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позову, судом встановлено, що позивач діє в інтересах дитини та не має наміру перешкоджати побаченням дитини з батьком, а тому позов слід задовольнити. Окрім того, суд звертає увагу на те, що [PERSON] ([PERSON].) в судове засідання не з'явився та не представив суду жодного доказу своєї немотивованої згоди та на спростування обставин, на які посилається позивач.

Outcome: approved