Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення коштів - частини квартирної плати в сумі 1233 грн. 83 коп. В обґрунтування позову вказує, що 04.06.2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси ? частину квартири [ADDRESS] залишено за відповідачкою [PERSON]. 14.07.2014 року вказане рішення суду вступило в законну силу. За період з 01.07.2011 року по 01.08.2014 року [PERSON] повинна була сплачувати квартирну плату за ? частину квартири [ADDRESS]. Всього нею (позивачкою) з червня 2011 року по липень 2014 року було сплачено квартирну плату на загальну суму 2467 грн. 67 коп., половину яких, а саме 1233 грн. 83 коп., на її думку, повинна їй відшкодувати відповідачка [PERSON] На пропозицію заплатити кошти відповідачка [PERSON] пообіцяла заплатити але до даного часу не розрахувалася, тому вважає за необхідне стягнути з неї 3% річних, 7,5% ставки НБУ від 21.03.2012 року № 102 відповідно до Постанови НБУ та 16% інфляційних відповідно до висновків незалежних експертів за липень 2014 року, що складає 1560 грн. 78 коп. А тому, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь 1560 грн. 78 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. 16.10.2014 року відповідачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення упущеною вигоди та моральних збитків. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказує, що вона являється співвласником квартири [ADDRESS], а саме їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2002 року належить ? частина вказаної квартири. Після смерті [PERSON] її частину майна, а саме ? частину квартири [ADDRESS] 03.05.2014 року успадкувала відповідачка [PERSON]. Також вказує, що в квартирі [ADDRESS] проживала [PERSON], яка являлася бабусею її дочки [PERSON] і яку вона раніше доглядала, а потім після смерті дочки - вона ([PERSON].) просила її не заселятися в квартиру і нікого не підселяти та запропонувала взамін не це вносити плату за квартиру самостійно, на що вона погодилася. Після смерті [PERSON] вона в КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради взяла розрахункову книжку по комунальним послугам за квартиру [ADDRESS] та зробила один платіж в сумі 81 грн. 69 коп., так як були наміри розділити рахунок. Однак це можливо було зробити лише за згодою сторін або в судовому порядку. В подальшому між нею та [PERSON], на яку [PERSON] склала заповіт, виник спір, і вона ([PERSON].) вирішила заселитися в дану квартиру. Однак відповідачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] поміняли замки на вхідних дверях і в квартиру її не впускали, заборонили їй входження до квартири. В зв'язку з цим вона неодноразово зверталася із відповідними заявами до Придніпровського РВ УМВС України, однак за результатами розгляду її скарг їй було рекомендовано звертатися до суду з позовом про вселення, усунення перешкод в користуванні майном та виселення відповідачів, що вона і зробила. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2014 року її було вселено в спірну квартиру [ADDRESS] та зобов'язано [PERSON], [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] надати доступ та ключі від квартири. На виконання вказаного рішення суду було виписано виконавчий лист по якому в даний час проводяться виконавчі дії. Однак сім'я [PERSON] відмовляється виконати рішення суду, не пускає її в квартиру, що підтверджується довідкою державних виконавців за № 466/315 від 13.10.2014 року, в зв'язку з чим вона знову вимушена звернутися до суду вже з позовом про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] і розподіл розрахункових рахунків. Вказує, що оскільки [PERSON] фактично перешкоджала і перешкоджає їй до даного часу користуватися своєю часткою квартири, використовувати цю частку в своїх цілях і при цьому не виплачує їй ніякої грошової компенсації за проживання, спричиняючи матеріальні збитки у вигляді не отриманої вигоди від майна. Враховуючи, що [PERSON] з своєї сім'єю займала її кімнату з 01.07.2011 року по 01.08.2014 року, то при самих низьких цінах на найм житла в сумі 500 грн. в місяць, вона б могла отримати в якості квартплати 19500 грн. та вважає що саме дана сума грошових коштів повинна бути стягнута з [PERSON] на її користь, як упущена вигода. Також вказує, що [PERSON] письмово зверталася до неї з вимогою про відшкодування їй частини суми сплаченої за квартирну плату та комунальні послуги і ця сума складала 6500 грн., однак вона відмовилася від такої оплати та повідомила про те, що проводити вказані оплати буде після вселення до квартири та розподілу рахунків. Крім того вказує, що вона являється інвалідом 2-ої групи і в результаті неправомірних дій [PERSON] по незаконному позбавленню її можливості користування своїм майном - часткою квартири, використовувати її за призначенням, проживати в ній, її майно знаходиться в чужому володінні, судове рішення про вселення не виконується, наявність постійних склок, судових розбірок, поява нового цивільного безпідставно позову, наявність постійного конфлікту призвело до значного погіршення її самопочуття, стану її здоров'я. Таким чином їй спричинена моральна шкода яку вона оцінює в 5000 грн., яку вона і бажає стягнути з [PERSON] Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені. Має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В даному випадку збитками являються: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Не можливістю використовувати своє майно за призначенням, користуватися ним, їй спричиняється моральна шкода, яку полягає в душевних стражданнях яких вона зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою відносно неї з боку [PERSON], яку вона оцінює в 5000 грн. Також вказує, нею понесені витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2000 грн., які також мають бути їй відшкодовані [PERSON] А тому, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь упущену вигоду в сумі 19500 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.10.2014 року зустрічний позов [PERSON] об'єднаний в одне провадження з основним позовом. В судовому засіданні позивачка по основному позову та відповідачка по зустрічному позову - [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь 1560 грн. 78 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Зустрічний позов [PERSON] не визнала та просила відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні відповідачка по основному позову та позивачка по зустрічному позову [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила відмовити в задоволенні основного позову. Зустрічний позов підтримала ат просила стягнути з відповідачки по зустрічному позову [PERSON] на її користь упущену вигоду в сумі 19500 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні представник відповідачки по основному позову та позивачки по зустрічному позову [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив їх задовольнити. В задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні основного та зустрічного позовів, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони ([PERSON] та [PERSON].) являються співвласниками квартири [ADDRESS]. Так, позивачка по основному позову та відповідачка по зустрічному позову [PERSON] являється власником ? частини квартири [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31.05.2014 року. Вказана частина квартири успадкована нею після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідачка по основному позову та позивачка по зустрічному позову [PERSON] являється власником ? частини квартири [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.09.2002 року, зареєстрованим в КП «ЧООТБІ» 02.10.2002 року, довідкою КП «ЧООБТІ» від 18.10.2013 року № 9005а. Також в судовому засіданні встановлено, що за період з червня 2011 року по липень 2014 року було сплачено квартирну плату за квартиру [ADDRESS] в загальній сумі 2467 грн. 67 коп. Всі квитанції про сплату вказаних послуг оформлені на співвласника квартири - [PERSON], але були перераховані з карткового рахунку [PERSON] До [INFO] року співвласниками квартири були [PERSON] та [PERSON], а тому саме [PERSON], як співвласник квартири а не [PERSON], мала сплачувати КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради квартирну плату, і право вимоги на відшкодування частини сплачених коштів могло виникнути лише неї. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка по основному позову [PERSON] не проживала у вказаній квартирі та не користувалася нею в зв'язку з перешкодами які чинили їй [PERSON] та [PERSON] Вказана обставина встановлення рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14.07.2014 року, яким [PERSON] вселено в квартиру [ADDRESS]. Вказане рішення звернуто до примусового виконання. Як вбачається з довідки головного державного виконавця Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ від 13.10.2014 року № 466/315-ДВ-32 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2014 року в строк наданий для добровільного виконання не виконане, в зв'язку з чим державним виконавцем вчиняються дії щодо примусового виконання рішення суду. На даний час відповідачка по основному позову [PERSON] позбавлена можливості проживати в квартирі [ADDRESS] та розпоряджатися нею через перешкоди, які чинить їй позивачка [PERSON] А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення частини коштів, сплачених нею за комунальні послуги. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди також не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Упущену вигоду позивачка по зустрічному позову [PERSON] обґрунтовує тим, що вона протягом тривалого часу, а саме з 01.07.2011 року по 01.08.2014 року не могла використовувати належну їй ? частину квартири [ADDRESS] в зв'язку з проживанням в ній відповідачки по зустрічному позову [PERSON] зі своєї сім'єю та не могла здавати її в найм та отримувати за це прибуток по 500 грн. на місяць, а всього не змогла отримати за вказаний період 19500 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивачки по зустрічному позову [PERSON] суд вважає безпідставними, та такими, що ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки належних та допустимих доказів, що підтверджують упущену вигоду позивачкою суду не надано. Оскільки сума збитків у вигляді упущеної вигоди обґрунтовується тільки умовними припущеннями про можливість отримання прибутку у результаті здачі частини квартири в найм, такі посилання не можуть бути підставою для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди. Крім того, суд враховує, що відповідачка по зустрічному позову [PERSON] стала власником ? частини квартири [ADDRESS] з 31.05.2014 року, а тому вимоги пред'явлені до неї за період з період з 01.07.2011 року по 31.05.2014 року не можуть бути задоволені навіть з цих підстав. А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного прозову [PERSON] в частині стягнення з відповідачки [PERSON] упущеної вигоди в сумі 19500 грн. Вимоги позивачки по зустрічному позову [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. також не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. В судовому засіданні позивачкою по зустрічному позову [PERSON] не доведено (в порядку передбаченому ст. 60 ЦПК України) завдання їй моральної шкоди відповідачкою [PERSON] на суму 5000 грн. Довідка про інвалідність надана позивачкою [PERSON] не може бути підставою для задоволення позову [PERSON] в цій частині, оскільки інвалідність була встановлена позивачці 19.07.2007 року, тобто задовго до того, як між сторонами виникли спірні відносини щодо користування квартирою та до того, як відповідачка [PERSON] стала співвласником квартири. За таких підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] в частині стягнення з відповідачки [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачці по зустрічному позову [PERSON] відмовлено в задоволенні позову до [PERSON], суд вважає за необхідне відмовити їй і в стягненні судових витрат в розмірі 2000 грн., пов'язаних з наданням правової допомоги адвокатом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed