Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Вказаний позов мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована відповідач - але не проживає в будинку позивача з грудня 2016 року. [PERSON] виселилася з будинку [PERSON] по своїй волі, вивезла свої речі, добровільно змінила своє місце проживання, вибувши в інше місце. Фактичне місце проживання відповідача їй не відоме. [PERSON] не бере участі в утриманні житлового будинку, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в будинку не має. За таких обставин позивач змушена нести додаткові витрати по утриманню свого майна за надання послуг з енергопостачання, газопостачання, водопостачання, вивезення твердих побутових відходів та інше, оскільки відповідач вважається особою, що фактично продовжує користуватися житловим будинком. Також реєстрація [PERSON] в будинку позивача створює останній перешкоди для отримання житлових соціальних пільг, оскільки в їх розрахунок входить сукупний дохід всіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою. Окрім того, реєстрація відповідача в будинку позбавляє [PERSON] можливості в повній мірі користуватися правами власника, а саме: при обміні, продажу чи здачі в оренду або вчинення інших дій щодо майна. Зважаючи на вищевикладене, позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим по [ADDRESS] . Судові витрати просила покласти на відповідача. Представник позивача надала суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі та участі позивача, заявлені вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань шляхом публікації оголошень на вебпорталі судової влади України, в судові засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзив не подала. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 173587649 від 12.07.2019 року, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2691 виданої 16.07.2019 року Білозерською селищною радою Білозерського району Херсонської області, акту обстеження житлово-побутових умов заявника від 19.07.2019 року, відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично там не проживає з грудня 2016 року. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Положеннями ст.ст. 150, 156 ЖК України вказано, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно положень ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання на території України» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що [PERSON] більше як один рік не проживає за місцем реєстрації, має інше фактичне місце проживання, підстав для збереження за нею житлового приміщення та інших домовленостей між сторонами немає, а реєстрація відповідача за вищевказаною адресою є перешкодою у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved