Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в період з 19 серпня 2006 року по 03 грудня 2018 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Шлюб було розірвано 03.12.2018 рішенням Сєвєродонецького міського суду. 30.10.2018 наказом Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позивача почали стягувати аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 22.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття. До винесення судового наказу про стягнення аліментів спільна дитина мешкала у позивача п`ятницю, суботу та неділю, а з понеділка по четвер у відповідача, який мешкає разом із своєю матір`ю, тобто бабою дитини. Але на даний час, починаючи з 20 січня 2019 року спільна дитина почала постійно мешкати з позивачем та знаходитись на її утриманні, у зв`язку з чим немає підстав для стягнення аліментів з позивача. У зв`язку з цим позивач змушена звернутися до суду та просити суд припинити стягувати з неї аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі наказу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 жовтня 2018 року по справі № 428/13280/18, провадження № 2-н/428/1718/2018, та зупинити виконання судового наказу. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції, актовий запис № 98. Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.12.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з копією судового наказу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.10.2018 у справі № 428/13280/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 22.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з тим, що її неповнолітній син мешкає з нею та повністю знаходиться на її повному утриманні, підстави для стягнення з неї аліментів на користь відповідача відсутні. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~4\~ЦПК України\~кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних норм вбачається, що припинення стягнення аліментів можливе у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перестав постійно проживати з батьком, на користь якого стягуються аліменти з позивача, дитина знаходиться повністю на утриманні позивача, крім того, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення її від сплати аліментів. Крім того, суд зауважує, що спірні правовідносини, що регулюються нормами чинного сімейного законодавства з приводу припинення стягнення аліментів, що може бути вирішено лише на підставі рішення суду, почали діяти саме з моменту звернення до суду. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту звернення з відповідним позовом до суду суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин, припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] повинно відбуватись з часу звернення нею до суду з даним позовом, тобто з 05 лютого 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 3 від 05.02.2019 у сумі 768, 40 грн. Таким чином, суд, враховуючи, що відповідач визнав позов повністю, вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved