Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Калинівського районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] , згідно якого просить встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , між нею та [PERSON] , відповідно до кадастрових планів, виготовлених ФОП [PERSON] , а саме [PERSON] користується земельною ділянкою, для будівництва та обслуговування 31/50 часток житлового будинку і господарських будівель розміром 0,0500га., та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,1049га.; [PERSON] користується земельною ділянкою для будівництва та обслуговування 19/50 часток житлового будинку і господарських будівель площею 0,0500га., та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,0277га. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що відповідно до договору дарування житлового будинку, посвідченого 19.07.2007р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П., вона є власником 31/50 часток житлового будинку [ADDRESS] . Іншим співвласником 19/50 часток вказаного будинку, є відповідач [PERSON] . Кожен із співвласників фактично користується своєю частиною житлового будинку, а саме вона користується частиною житлового будинку, що складається з веранди 1-1, санвузла 1-2, кухні 1-3, кімнати 1-4, кімнати 1-5, кімнати 1-6, веранди ІІ, загальною площею 73,4кв.м, житловою площею 46,7кв.м., а також частиною господарських будівель, а саме сараєм-літньою кухнею літ.Б, погребом із шиєю літ.П/Б, сараєм-верандою літ.г, сараєм літ.В, криницею, 1/2 частиною огорожі №3. Натомість відповідач користується іншою частиною житлового будинку, що складається з веранди І, коридору 2-1, кухні 2-2, санвузла 2-3, кімнат 2-4, 2-5, загальною площею 51,6кв.м., житловою площею 32,5кв.м., а також іншою частиною господарських будівель, а саме сараєм літ.БІ з навісом літ.бІ, частиною огорожі №3. В результаті поділу будинку ними також фактично було поділено присадибну земельну ділянку, призначену для будівництва, обслуговування будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а саме вона користується земельною ділянкою, для будівництва та обслуговування 31/50 часток житлового будинку і господарських будівель розміром 0,0500га., та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,1049га.; [PERSON] користується земельною ділянкою для будівництва та обслуговування 19/50 часток житлового будинку і господарських будівель площею 0,0500га., та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,0277га. Рішенням 13-ої сесії 5-го скликання Калинівської міської ради Вінницької області від 14.12.2007р. наданий дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки для виготовлення технічної документації, що посвідчує право власності на земельні ділянки орієнтовною площею 0,2326га. В ході виготовлення технічної документації, ними отримано кадастрові плани та експлікації земельних ділянок. Однак, отримати правовстановлюючий документ на свою частину земельної ділянки вона не має можливості через необхідність встановлення порядку її користування, а тому вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із договору дарування будинку, посвідченого 19.07.2007р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. за реєстровим номером 2685, та зареєстрованого 23.08.2007р. в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 13 за реєстровим номером 2620, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] . Так, [PERSON] є власником 31/50 частки будинку, яка складається з веранди «1-1», санвузла «1-2», кухні «1-3», кімнат «1-4», «1-5», «1-6», веранди «ІІ», загальною площею 73,4кв.м, житловою площею 46,7кв.м., а також частини господарських будівель, а саме сараю «Б», погребу із шиєю «П/Б», сараю «г», сараю «В», криниці «К», 1/2 частини огорожі «№1-3». [PERSON] є власником 19/50 частки будинку, яка складається з веранди «І», коридору «2-1», кухні «2-2», санвузла «2-3», кімнат «2-4», «2-5», загальною площею 51,6кв.м., житловою площею 32,5кв.м., а також частини господарських будівель, а саме сараю «Б1» навісу «б1», 1/2 частини огорожі «№1-3». Будинок розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. Відповідно до рішення 13-ої сесії 5-го скликання Калинівської міської ради Калинівського району Вінницької області № 631 від 14.12.2007р., затверджено схему розподілу земельної ділянки в [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] , виготовлену архітектором міста 06.12.2007р., згідно якої кожному співвласнику виділяються в натурі земельні ділянки, а саме: [PERSON] - земельна ділянка площею 0,05га., для обслуговування частини житлового будинку та госпбудівель та 0,0277га. - для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] - 0,05га. для обслуговування частини житлового будинку та госпбудівель, і 0,1049га. - для ведення особистого селянського господарства. Згідно рішення 13-ої сесії 5-го скликання Калинівської міської ради Калинівського району Вінницької області № 632 від 14.12.2007р., надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на проведення інвентаризації земельної ділянки орієнтовною площею 0,2326га., із них: [PERSON] - земельна ділянка площею 0,05га., для обслуговування частини житлового будинку та госпбудівель та 0,0277га. - для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] - 0,05га. для обслуговування частини житлового будинку та госпбудівель, і 0,1049га. - для ведення особистого селянського господарства, в [ADDRESS] , в спільну сумісну власність для виготовлення технічної документації, що посвідчує право власності на земельні ділянки. В ході виготовлення технічної документації, ФОП [PERSON] складені відповідні кадастрові плани, згідно яких встановлено межі земельної ділянки в натурі на (місцевості): [PERSON] - земельна ділянка площею 0,0500га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельна ділянка площею 0,0277га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; [PERSON] - земельна ділянка площею 0,0500га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельна ділянка площею 0,1049га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з того, що згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пунктах 19, 21, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд, відповідно до статті 88 ЗК України, бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, якщо угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Як встановлено вище, ФОП [PERSON] складені відповідні кадастрові плани, згідно яких встановлено конкретні межі земельної ділянки в натурі на (місцевості), як позивачу [PERSON] , так і відповідачу [PERSON] . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved