Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] . У заяві вказувала, що з 02 серпня 1997 року по сьогоднішній день разом з [PERSON] , [INFO] , проживають однією родиною за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживає їх неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , та мати заявниці [PERSON] . [INFO] Квартира, у якій вони проживають, належить матері заявниці. Заявниця, її мати та дитина з 2009 року постійно потерпають від домашнього насилля з боку [PERSON] . Останній дуже часто підіймає на заявницю руку (особливо, коли перебуває у стані алкогольного сп`яніння), завдає їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію, співробітники якої фіксували вказані обставини. Мати заявниці та син перебувають у постійному напруженні і страждають від морального та психологічного тиску з боку її чоловіка. У 2009 році [PERSON] наніс заявниці тілесні ушкодження, в результаті яких було виявлено перелом кісток носа. Постійні синці на тілі та інші ушкодження заявниця не фіксувала в медичних закладах, адже, соромиться цього та залякана фразами свого чоловіка про те, що у разі повідомлення у поліцію або лікарню про побої, він її уб`є. У зв`язку з частими зловживанням спиртними напоями у чоловіка заявниці немає постійного заробітку, а інколи взагалі немає коштів для забезпечення власних потреб (не кажучи вже про потреби родини), тому він постійно вимагає гроші у заявниці шляхом залякування фізичною розправою. [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння хватає кухонні ножі і у агресії метає їх в стіну, біля якої стоїть син, голову матері схиляє до столу і погрожує розправитися з нею за допомогою кухонного ножа. Заявниця непокоється про життя всіх членів своєї родини. Запальний характер і схильність до побоїв підтверджується випадком побиття її колишнього співробітника, до якого [PERSON] приревнував заявницю (справа №201/90/16-к) і був притягнений до кримінальної відповідальності. 10.09.2019 р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заявниця подала позовну заяву про розірвання шлюбу, адже подальше проживання разом з [PERSON] не вважає можливим. Дуже турбується про те, що коли її чоловік дізнається про подання позовної заяви, то фізичного насилля їй не оминути. Погрози у свій бік чує кожного дня. Таким чином, заявниця вважає що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства. Просила видати обмежувальний припис про заборону стосовно її чоловіка [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] : -Заборонити перебувати у місці їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS] -Заборонити наближення на 100 метрів до місця проживання заявниці за адресою: [ADDRESS] та місця її роботи: [ADDRESS] . В судове засідання заявниця подала письмову заяву, в якій наполягала на задоволенні її заяви про видачу обмежувального припису, вимоги, викладені в цій заяві підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутність по документах, наявних у справі. У судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явився, належно повідомлений про місце, день та годину слухання справи у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що з 02 серпня 1997 року по сьогоднішній день разом з [PERSON] , [INFO] , проживають однією родиною за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживає їх неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , та мати заявниці [PERSON] . [INFO] Квартира, у якій вони проживають, належить матері заявниці. Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] заявниця зазначає, що її мати та дитина з 2009 року постійно потерпають від домашнього насилля з боку [PERSON] . Останній дуже часто підіймає на заявницю руку (особливо, коли перебуває у стані алкогольного сп`яніння), завдає їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію, співробітники якої фіксували вказані обставини. Мати заявниці та син перебувають у постійному напруженні і страждають від морального та психологічного тиску з боку її чоловіка. У 2009 році [PERSON] наніс заявниці тілесні ушкодження, в результаті яких було виявлено перелом кісток носа (дана обставина підтверджується лікарським висновком а.с.3). Постійні синці на тілі та інші ушкодження заявниця не фіксувала в медичних закладах, адже, соромиться цього та залякана фразами свого чоловіка про те, що у разі повідомлення у поліцію або лікарню про побої, він її уб`є. У зв`язку з частими зловживанням спиртними напоями у чоловіка заявниці немає постійного заробітку, а інколи взагалі немає коштів для забезпечення власних потреб (не кажучи вже про потреби родини), тому він постійно вимагає гроші у заявниці шляхом залякування фізичною розправою. [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння хватає кухонні ножі і у агресії метає їх в стіну, біля якої стоїть син, голову матері схиляє до столу і погрожує розправитися з нею за допомогою кухонного ножа. Заявниця непокоється про життя всіх членів своєї родини. Запальний характер і схильність до побоїв підтверджується випадком побиття її колишнього співробітника, до якого [PERSON] приревнував заявницю (справа №201/90/16-к) і був притягнений до кримінальної відповідальності. 10.09.2019 р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заявниця подала позовну заяву про розірвання шлюбу, адже подальше проживання разом з [PERSON] не вважає можливим. Дуже турбується про те, що коли її чоловік дізнається про подання позовної заяви, то фізичного насилля їй не оминути. Погрози у свій бік чує кожного дня. Правовідносини, що виникли між сторонами, законодавчо врегульовані наступним чином. Відповідно до правил ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст.3 ЗУ «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя. Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно пункту 6 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Пунктом 8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п.2 ст.24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Пунктом 1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має постраждала особа або її представник. Відповідно до п.1 ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Частиною 3 статті 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного насильства, яке систематично чинить [PERSON] щодо своєї дружини [PERSON] , суд вважає, що існує реальна вірогідність повторного вчинення домашнього насильства кривдником, а тому заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що необхідність встановлення певних обмежень щодо [PERSON] знайшла своє підтвердження, тому вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави. Згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved