Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з будинку [ADDRESS]. Вона прийняла спадщину за чоловіком, так як на час його смерті і на даний час постійно проживає у вказаному будинку, інших спадкоємців, які б виявили намір прийняти спадщину немає, оскільки їх сини вже померли. Для оформлення спадщини за покійним чоловіком та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено в оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. В ході судового розгляду [PERSON] змінила позовні вимоги, а саме просила визнати за нею право власності на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом за спадкодавцями [PERSON], який помер [INFO] року, [PERSON], який помер [INFO] року, та [PERSON], який помер [INFO] року. До початку розгляду справи по суті третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON], яка діє як законний представник свого малолітнього сина [PERSON] та в його інтересах, пред'явила позов до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання за дитиною права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом за [PERSON], який помер [INFO] року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 31 липня 2013 року. Від даного шлюбу у неї народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. [INFO] року [PERSON] помер, а після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS], яку він у свою чергу успадкував на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР в порядку спадкування за законом за спадкодавцем - своїм батьком [PERSON], який помер [INFO] року, оскільки протягом шести місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на день смерті такого та протягом наступних шести місяців був зареєстрований та проживав у спадковому будинку. Однак [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком [PERSON] протягом встановленого законом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори не звертався, свідоцтва про право на спадщину не отримував. Крім цього, заповіту покійний не залишив. Оскільки вона, як законний представник свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], який є спадкоємцем першої черги за законом, у встановленому законом порядку від прийняття спадщини не відмовилася, а відтак в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину за законом за спадкодавцем - його батьком [PERSON], який помер [INFO] року. Крім її сина спадщину також прийняла і мати спадкодавця - [PERSON], оскільки така належить до першої черги спадкоємців, на час відкриття спадщини проживала разом з покійним та протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку не відмовилася від її прийняття. Таким чином, малолітній [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/2 частині належної спадкодавцю [PERSON] 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS]. Оскільки іншої можливості визнати за малолітнім сином право власності на частину вказаного будинку у позасудовому порядку у неї немає, так як відсутні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцю, тому просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, змінені позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти задоволення позову [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] У судове засідання представник Перечинської міської ради Закарпатської області також не з'явилася, подала заяву, у якій просить розгляд зміненої позовної заяви [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом провести без її участі, не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на 5-6 частин житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом та визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, однак у поданій нею позовній заяві просить у зв'язку зі значною територіальною віддаленістю справу розглянути у її відсутності, заявлені нею вимоги в інтересах малолітнього сина [PERSON] підтримує в повному обсязі, проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивачки - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 01 квітня 2002 року, актовий запис №20 (а. с. 8, 9). Заповіту на випадок своєї смерті померлий не залишив. Згідно довідок виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області № 650 та № 651 від 11 травня 2015 року, головою дворогосподарства [ADDRESS] був [PERSON], який помер [INFO] року, де на день його смерті і впродовж шести місяців проживала його дружина (позивачка) - [PERSON] зі своїми дітьми - [PERSON], який помер [INFO] року, та [PERSON], який помер [INFO] року (діти спадкодавця) (а. с. 10-13). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності. Як роз'яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] року і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним для вирішення питання спадкування за таким застосувати норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. ст. 524, 525, 529 ч. 1 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 119/01-16 від 29 травня 2015 року, спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року у Перечинській нотаріальній конторі не заведена (а. с. 27). Разом з цим, згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори №90/01-16 від 05 травня 2015 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] за життя спадкодавця [PERSON] виготовлено не було (а. с. 7). Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, постійно проживали з покійним у спадковому будинку на час відкриття спадщини та продовжували там жити і після його смерті, протягом строку, встановленого статтею 549 ЦК Української РСР не відмовилися від неї, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину у рівних долях, тобто по 1/3 частині (а. с. 5, 9, 11). Також встановлено, що [INFO] року помер син позивачки - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 03 травня 2002 року, актовий запис № 27, внаслідок чого відкрилася спадщина на 1/3 спірного будинку (а. с. 12, 33). Заповіту на випадок своєї смерті померлий не залишив. Оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] року і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним для вирішення питання спадкування за таким застосувати норми ЦК УРСР з раніше викладених підстав. Згідно довідки виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області № 1324 від 12 серпня 2015 року, на день смерті [PERSON], який помер [INFO] року, та впродовж шести місяців в будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали його мати (позивачка)- [PERSON] та брат [PERSON], який помер [INFO] року (а. с. 33). Згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 237/01-16 від 12 жовтня 2015 року, спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року у Перечинській нотаріальній конторі не заведена (а. с. 61). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, усунувши від права на спадкування брата спадкодавця [PERSON] - [PERSON], який згідно ст. 530 ЦК УРСР належав до другої черги спадкоємців, постійно проживала з покійним у спадковому будинку на час відкриття спадщини та продовжувала там жити і після його смерті, протягом строку, встановленого статтею 549 ЦК Української РСР не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Вказане свідчить, що після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] 2/3 спадкового будинку за законом успадкувала позивачка [PERSON], а 1/3 частину цього ж будинку - [PERSON] Крім цього встановлено, що [INFO] року помер син позивачки - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 15 вересня 2014 року, актовий запис №69 (а. с. 13, 34). Заповіту на випадок своєї смерті померлий не залишив. Згідно довідки виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області № 1325 від 12 серпня 2015 року, на день смерті [PERSON], який помер [INFO] року, та впродовж шести місяців в будинку [ADDRESS] була зареєстрована та проживала його мати (позивачка)- [PERSON] (а. с. 34). Згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 238/01-16 від 12 жовтня 2015 року, спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року у Перечинській нотаріальній конторі не заведена (а. с. 62). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] постійно проживала з покійним сином на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Разом з цим встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 31 липня 2013 року (а. с. 45 - 46). Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні і вихованні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області № 614 від 18 вересня 2015 року (а. с. 43, 49). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Отже, для малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також тих, цивільна дієздатність яких обмежена, законодавець робить виняток і незалежно, де і з ким вони проживають і чи подали заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у встановлений законом строк, вони вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо їх представники від спадщини не відмовилися. Таким чином, оскільки [PERSON], як законний представник її малолітнього сина [PERSON], у встановленому законом порядку від прийняття спадщини не відмовилася, а відтак в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України останній вважається таким, що прийняв спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO] року. З вищенаведеного вбачається, що спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, прийняли його мати - позивачка [PERSON] та малолітній син [PERSON], а відтак вони успадкували належну спадкодавцю 1/3 частину житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у рівних долях. Отже враховуючи те, що позивачка [PERSON] та малолітній [PERSON], в інтересах якого діє його мати [PERSON] прийняли спадщину, однак у них існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності, приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на 5/6 частин житлового будинку з господарськими будовами та спорудами [ADDRESS], а за малолітнім [PERSON] - право власності на 1/6 частину вказаного спадкового майна. На підставі наведеного та

Outcome: approved