Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 22 листопада 1986 року між нею і відповідачем по справі у виконавчому комітеті Чагрівської сільської було зареєстровано шлюб про що зроблено актовий запис за №12. Спільне проживання між сторонами склалося невдало. У них різні погляди на життя та на взаємовідносини у сімї. Відповідач нехтував сімейними цінностями, між ними часто виникали непорозуміння. Чоловік не брав участі у веденні домашнього господарства, зловживав спиртними напоями. З 2006 року вони припинили спільне проживання. Просила шлюб розірвати, не надавати їм терміну для примирення, оскільки примирення між ними і подальше спільне проживання неможливе. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві, пояснила, що їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне проживання є неможливим, оскільки відповідач проживає з іншою жінкою. Неповнолітніх дітей на утриманні у подружжя немає. Спільного майна вони не придбали. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не прибув повторно і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, зі згоди позивачки по справі, ухвалює рішення без участі відповідача, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи позивачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-НМ №406987, виданого 22 листопада 1986 року виконавчим комітетом Чагрівської сільської ради Івано-Франківської області, 22 листопада 1986 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №12. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.3). [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований за місцем проживання за адресою [INFO], що підтверджується довідкою №20/466/15, виданою 17.07.2015 року Рогатинським районним сектором управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області (а.с.8). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та юінші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони з 2006 року не підтримують подружніх стосунків, у позивачки наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин, неповнолітніх дітей на утриманні в подружжя немає. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, відсутні підстави для надання сторонам строку на примирення. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved