Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], в якому просить визначити місце проживання сина: [PERSON], [INFO], з нею. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в шлюбних відносинах з 22.02.1997 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Свалявського районного суду від 06.08.2012 року. Від проживання у шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], 17.07.2005р.н., та донька [PERSON], 12.03.1998р.н., яка є повнолітньою. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати та проживають разом з позивачем. Відповідач проживає з іншою сімєю, з іншими дітьми, здійснювати перешкоди відповідачу у спілкуванні з сином та в\~здійсненні його\~прав та\~обов'язків\~щодо їхнього\~сина [PERSON]\~ позивач\~ не має наміру. Однак, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, позивач вважаю за необхідне та просить визначити місце проживання спільної дитини разом з нею за адресою: м.Свалява, вул.Першотравнева, буд. 23, Закарпатська область. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи: представник ООП Свалявської РДА в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника ООП Свалявської РДА на підставі наявних матеріалів у справі. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Свалявського районного суду від від 06.08.2012року (справа №710/1868/12) (а.с.7-8). В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], 17.07.2005р.н., (а.с.10) та [PERSON], 12.03.1998р.н., яка на даний час є повнолітньою. Відповідно до ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України спір між матірю і батьком, які проживають окремо\~щодо місця проживання дитини може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 160 Сімейного кодексу України - місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За ст.11 даного Закону - сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створенняналежних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип ст. 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі\~ст.141\~СК України , так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. \~При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають значення. За таких обставин, суд вважає, що поскільки батько не проживає з дітьми, позивач має намір вчиняти постійно дії щодо турботи та виховання дітей: сина [PERSON], 17.07.2005р.н., а тому місце його проживання необхідно визначити разом з позивачем [PERSON] Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що проживання дитини з матір'ю не позбавляє батька права брати участь у його вихованні, утриманні, а також можливості вільно спілкуватися з ним. Враховуючи викладене, та визнання відповідечем позову, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved