Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 23 серпня 2012 року Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» було укладено із [PERSON] кредитний договір №115RNCA122360001, предметом якого є надання позивачу кредиту в розмірі 132 000,00 гривень на придбання транспортного засобу. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між позивачем та банком 23 серпня 2012 року було укладено договір застави транспортного засобу №115RNCA122360001, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1848, відповідно до умов якого позивачем передано в заставу банку наступне рухоме майно: автомобіль марки: HYUNDAI, модель: ELANTRA. рік випуску 2012, колір: коричневий, шасі №KMHDH41EBCU530289, реєстраційний номер [NUMBER]. Предмет застави належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО №085138. Обтяження заставою зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27 серпня 2012 року за №12913619, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №37529955 від 27 серпня 2012 року. Однак, відповідно до даних, зазначених у Витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №47053643 від 25 травня 2015 року, слідує, що на все рухоме майно позивача, в т. ч. і на автомобіль, який передано в заставу відповідачу, накладено публічні обтяження, а саме арешт, зокрема: запис 2. зареєстрований 05 вересня 2013 року за №13888280, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №39266376 від 05.09.2013р., винесена головним державним виконавцем другого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON], об'єкт обтяження - все рухоме майно; запис 3, зареєстрований 04 лютого 2015 року за №15046535, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46251662 від 29.01.2015 року, винесена головним державним виконавцем другого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON], об'єкт обтяження - все рухоме майно. Накладення арешту на автомобіль, що перебуває в заставі відповідача, є одним із етапів звернення стягнення на нього у розумінні ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, згідно якої звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Оскільки наказ господарського суду Волинської області №903/216/14-1 про стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь ТзОВ «Панхім» боргу видано 19 травня 2014 року, а наказ господарського суду Волинської області №903/263/13-1 про стягнення з фізичної/особи - підприємця [PERSON] на користь ТзОВ «Ресурс-СВ» боргу видано 16 липня 2013 року, тобто право застави банку виникло до винесення судом рішення про стягнення з позивача коштів, що підтверджується: - Постановою про відкриття виконавчого провадження №46251662. винесеною 29 січня 2015 року головним державним виконавцем другого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON] - Постановою про відкриття виконавчого провадження №39266376, винесеною 09 серпня 2013 року заступником начальника другого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON] А тому у відповідача немає жодних правових підстав для звернення стягнення на предмет застави. Просить суд зняти арешт із заставленого майна, а саме: автомобіля марки: HYUNDAI, модель: ELANTRA, рік випуску 2012, колір: коричневий, шасі №KMHDH41EBCU530289, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності та переданий в заставу Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПРАВЕКС-БАНК» згідно договору застави транспортного засобу №115RNCA122360001, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1848, арешт на який накладено наступними постановами: - Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 39266376 від 05.09.2013 року, винесеною головним державним виконавцем другого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON]; - Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46251662 від 29.01.2015 року, винесеною головним державним виконавцем другого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Третя особа судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки не повідомила, від неї до суду не надходило заяви про розгляд справи без її участі. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Судом при розгляді справи встановлено, що 23 серпня 2012 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 115RNCA122360001 (а.с. 11-13). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору застави рухомого майна № 115RNCA122360001 для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань перед ПАТ КБ «Правекс-Банк» за кредитним договором № 115RNCA122360001 від 23 серпня 2012 року, [PERSON] надала банку в заставу автомобіль HYUNDAI, модель ELANTRA, 2012 року випуску, колір коричневий, номер шасі KMHDH41EBCU530289, тип Т3 легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Відповідно до ст. 23 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Якщо предметом забезпечувального обтяження є два або більше обєктів, обтяжувач отримує задоволення за рахунок такої їх кількості, яка достатня для повного задоволення забезпеченої обтяженням вимоги. У цьому разі обтяжувач самостійно визначає рухоме майно, на яке звертається стягнення. Також судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON] від 05.09.2013 року в процесі примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/263/13-1 від 16 липня 2013 року, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 20). Також судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ [PERSON] від 29.01.2015 року в процесі примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/216/14-1 від 19 травня 2015 року, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с. 21). Як вбачається із змісту вимог ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень», що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що ПАТ КБ «Правекс-Банк» з 27 серпня 2012 року є заставодержателем та обтяжувачем автомобіля HYUNDAI, модель ELANTRA, 2012 року випуску, колір коричневий, номер шасі KMHDH41EBCU530289, тип Т3 легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ПАТ КБ «Правекс-Банк» набув пріоритету на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна [PERSON] При цьому накладення арешту на вказаний автомобіль [PERSON] порушує права та законні інтереси ПАТ КБ «Правекс-Банк» щодо вільного розпорядження автомобілем HYUNDAI, модель ELANTRA, 2012 року випуску, колір коричневий, номер шасі KMHDH41EBCU530289, тип Т3 легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], як заставодержателя та обтяжувача, який має вищий пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. При цьому відновлення прав банку можливе лише шляхом звільнення автомобіля з-під арешту. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та звільнення автомобіля з-під арешту. Відповідно до ч. 3 ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» повторне заочне рішення, в тому числі ухвалене тим же складом суду, оскаржується в загальному порядку, встановленому ЦПК, про що має бути зазначено в резолютивній частині рішення (частина третя статті 232 ЦПК). Судом встановлено, що 19 червня 2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області вже ухвалювалося заочне рішення у справі тим же складом суду, а тому повторне ухвалене заочне рішення у справі оскаржується в загальному порядку.

Outcome: approved