Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначає, що на підставі Договору купівлі-продажу від 29.05.1998 р. вона є власником квартири [ADDRESS] . У належній їй квартирі зареєстрована її дочка [PERSON] , однак, уже багато років остання має власне житло та з 2003 року проживає за іншою адресою, а в її квартирі лише зареєстрована. Вказує, що неодноразово просила відповідачку виписатись добровільно, але вона постійно вигадує нові історії або заявляє, що не має часу, а останнього разу перейшла на образливу лайку, в результаті чого між ними стали неприязні відносини, вони не спілкуються як мати з донькою. Позивач зазначає, що у зв`язку з реєстрацією відповідачки у квартирі, вона вимушена сплачувати значні комунальні послуги, чим об`єктивно порушуються її права, не може отримати субсидію. Витрат по утриманню житла відповідачка не несе. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом та просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 27.05.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачам копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 29.05.1998 р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.9). Згідно відомостей Будинкової книги у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (а.с.10-11). Актом про фактичне не проживання від 02.04.2021 р. та письмовими поясненнями сусідів [PERSON] , [PERSON] засвідчено факт непроживання [PERSON] з 2003 року у квартирі [ADDRESS] (а.с.12,13,14). Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч.2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Суд враховує, що квартира [ADDRESS] належить позивачу, відповідач не проживає у квартирі з 2003 року, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved