Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила присудити стягнення з батька [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, мотивуючи тим, що відповідач належним чином не забезпечує її матеріального утримання. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Представник третьої особи служби у справах дітей Сумської РДА в судове засідання не з*явивсь, в письмовому поясненні вважав, що в задоволенні позову необхідно відмовити, подав письмове заперечення та просив розглянути справу за його відсутності. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що з травня 2012 року [PERSON] знаходиться на контролі служби у справах дітей, як така, що схильна до самовільного залишення домівки та навчального закладу. 23.05.2012 р. відділом кримінальної міліції у справах дітей Сумського РВ УМВС України в Сумській області [PERSON] було влаштовано до Конотопського притулку для дітей з причини тривалих пропусків навчальних занять без поважних причин, відсутності за постійним місцем проживання [ADDRESS], де вона мала б проживати разом з матір'ю у домоволодінні бабусі [PERSON] (а.с. 25). З 1999 року позивачка проживала з матір*ю [PERSON] окремо від батька, який брав участь у вихованні [PERSON] весь час, надаючи фінансову допомогу, придбаваючи одяг та взуття позивачці, надаючи кошти на харчування на момент її навчання у Стецьківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. Матір позивачки ніде не працювала, зловживала спиртними напоями та взагалі покинула доньку на бабусю, переселившись до співмешканця у тому ж селі Стецьківка, де [PERSON] не знайшлося місця для проживання (а.с. 24). 22.08.2012 з притулку [PERSON] було переведено до Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Шостки, де вона знаходилася до моменту влаштування у родину батька [PERSON] 31.08.2012 (а.с. 26). З вересня 2012 року по березень 2013 року позивачка навчалася у Кровненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, проживала у родині батька та перебувала на повному його утриманні. Проте, Лілії, яка звикла самостійно приймати будь-які рішення, не подобався надмірний контроль та вимоги щодо навчання, догляду за собою та раціонального розподілу часу. Тому [PERSON] знову почала втікати з дому, переховуючись у бабусі у с. Стецьківка або взагалі у м. Суми. Тому, 22.04.2013 р. [PERSON], за постановою ВКМСД Сумського РВ УМВС України в Сумській області, було влаштовано до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. За час перебування позивачки у закладі, матір не цікавилася її станом здоров'я, забезпеченням доньки, жодного разу не зверталася до служби з питання повернення її на виховання. На відміну від неї, батько, [PERSON], та його нинішня дружина відвідували [PERSON], надавали кошти на її утримання, за необхідності, купували одяг, взуття, шкільне приладдя, засоби гігієни. У серпні 2013 року службою було порушене питання про влаштування неповнолітньої [PERSON] до інтернатного закладу за заявою одного з батьків. Матір позивачки взагалі відмовилася вирішувати будь-які питання щодо подальшого місця перебування доньки, батько - продовжував налагоджувати стосунки з [PERSON], а 28.11.2013 звернувся із заявою про влаштування дівчинки до нього в родину з метою спільного проживання, виховання та утримання. З моменту смерті матері позивачки 04.11.2013 р., [PERSON] змирилася з необхідністю проживання з батьком, проте бажання самостійності та не контрольованості знову призвело до суперечок і конфліктів. Позивачка закінчила 9 класів Кровненської ЗОШ І-ІІІІ ступенів та, з 01.09.2014, була зарахована на І курс Сумського центру професійно-технічної освіти, харчових технологій та ресторанного сервісу. Батько повністю забезпечив доньку усім необхідним для навчання та проживання у гуртожитку, надав до закладу кошти на харчування [PERSON] та інші обов'язкові потреби. Проте, дівчинка відмовилася від влаштування до гуртожитку, пояснюючи бажанням проживати з бабусею у Стецьківці (а.с. 35). На початку вересня 2014 року [PERSON] зателефонувала до начальника служби у справах дітей з проханням допомогти їй позбавити батька батьківських прав з метою набуття статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, що надасть змогу отримувати значно більшу стипендію, звільнитися від батьківського контролю та інші пільги. Позивачці, було пояснено, що підстав для позбавлення батька батьківських прав немає, і вона вирішила піти іншим шляхом - стягненням аліментів. 26.11.2014 до служби надійшло подання від адміністрації Сумського центру професійно-технічної освіти, харчових технологій та ресторанного сервісу, у якому було зазначено, що [PERSON] без поважних причин пропустила 350 годин навчальних занять. Періодично, працівники навчального закладу навіть не мали відомостей про місце знаходження учениці, адже за вказаною нею адресою [ADDRESS], її не було. Зі слів [PERSON], вона проживає з хлопцем у с. Постольне Сумського району. Неодноразово її поведінка розглядалася на засіданнях Ради профілактики навчального закладу, проте, ніяких висновків дівчина не зробила (прогулює навчальні заняття, вживає спиртні напої, до грудня місяця не пройшла обов'язкового медичного огляду). Отже, на даний час громадянин [PERSON] являється батьком неповнолітньої [PERSON] та її єдиним законним представником. Жодним чином відповідач не порушені права доньки позивачки по справі, а навіть впаки, усіма можливими засобами та шляхами він забезпечував і забезпечує до цього часу її утримання, проживання та навчання. Підстав для стягнення аліментів з відповідача немає. Враховуючи викладене необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в зв'язку з його необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed