Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], третя особа: Марганецька міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS], в якій вона мешкає, належить їй на праві власності. В квартирі значиться зареєстрованим відповідач - [PERSON], який приходиться їй колишнім чоловіком. Відповідач не проживає в квартирі більше п'яти років, особистих його речей немає, ніяких перешкод у проживанні відповідачем у квартирі нею не чиниться. Вона не може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, що є порушенням її права володіти, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. Позивач надала суду заяву про слухання справи без його присутності. Відповідач до суду не з'явився, причину неявки суду не повідомив про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи на розгляд справи не з'явився, повідомлені належним чином про час, дату та місце слухання справи. Заяв чи клопотань не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням думки позивача яка в наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: Квартира [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П.16.07.1998 року, зареєстровано в реєстрі № 2436. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00012268481 від 06.06.2013 року, [PERSON], 29 квітня 2011 року уклала шлюб з [PERSON]. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище [PERSON]. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої 07.08.2017 року ОСББ «Південний 11», довідки, виданої відділом адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в квартирі [ADDRESS]значиться зареєстрованим відповідач. Згідно акту від 07.08.2017 року, складеного в присутності [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченого директором ОСББ «Південний 11» в квартирі [ADDRESS], відповідач не проживає понад п'яти років. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00012268481 від 06.06.2013 року за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30.11.2011 року, яке набрало законної сили 11.12.2011 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач мав можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач або члени її сім'ї не чинили, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для їх відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад одного року, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником квартири та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірній квартирі більш ніж одного року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягають визнанню такими в судовому порядку.

Outcome: approved