Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому, зменшивши позовні вимоги в судовому засіданні, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 38750 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02 квітня 2019 року вона позичила [PERSON] 57 000 гривень, що підтверджується розпискою, власноручно написаною та підписаною [PERSON] в присутності свідків. Повернення вказаної суми позики мало бути здійснено протягом трьох місяців. Строк повернення отриманих коштів закінчився, проте боргу позичальником не повернуто. Відповідач не повернула коштів, мотивуючи відмову їх відсутністю. Варіанти досудового врегулювання спору позивачем були вичерпані, а тому іншого шляху ніж звернення до суду за захистом прав та законних інтересів у позивача немає. . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, зменшивши позовні вимоги в судовому засіданні, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 38750 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази та враховуючи встановлені на їх підставі обставини і факти, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що наявні законні та достатні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 02 квітня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач надав у позику відповідачу грошові кошти у сумі 57000 гривень, які остання зобов`язалася повернути позивачу протягом трьох місяців. Факт отримання позики підтверджується дослідженою судом розпискою від 02 квітня 2019 року, власноручно написаною та підписаною [PERSON] . Станом на день розгляду справи відповідач частково повернула борг, в сумі 18250 гривень, що не заперечується позивачем. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною другою статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач взяті на себе за договором позики грошей зобов`язання належним чином повністю не виконала, станом на теперішній час, гроші позивачу повністю не повернула. З урахуванням наведеного, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 02 квітня 2019 року складає 38750 грн. та підлягає до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] . На виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача сплачений нею при подачі позову судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На пiдставi ст.509, ст.526, ст.530, ст.1046, ст.1048, ст.1049, ст.1050 ЦК України,

Outcome: approved