Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 28.04.2017 року. Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді частини житлового будинку по [ADDRESS] . 07.07.1992 року між її батьком та [PERSON] було укладено договір конкретного користування житловим будинком і надвірними будівлями та уточнення ідеальних часток за адресою: [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Романенко В.И. та зареєстрований в реєстрі за № 3-2005. 11.03.2019 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Поркіною Л.О. відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на частину вказаного будинку, оскільки існують розбіжності у написанні прізвища власника померлого [PERSON] , а саме: у правовстановлюючому документі договорі конкретного користування житловим будинком і надвірними будівлями, прізвище [PERSON] вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Заявник до суду надала заяву про слухання справи без її участі, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника. Заінтересована особа [PERSON] про дату розгляду повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суду не повідомляв, заперечень на заяву суду не направи. Ухвалою судді від 28.03.2019 року відкрито провадження у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 28.04.2017 року (а.с. 7). Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді частини житлового будинку по [ADDRESS] , який належав йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого нотаріусом Першої Кременчуцької нотаріальної контори 25.07.1978 року (1/2 частина), та договору дарування, посвідченого нотаріусом Першої Кременчуцької нотаріальної контори 04.01.1984 року (1/4 частина). Іншою частиною будинку володіє [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого нотаріусом Першої Кременчуцької нотаріальної контори 05.09.1991 року. 07.07.1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір конкретного користування житловим будинком і надвірними будівлями та уточнення ідеальних часток за адресою: [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Романенко В.И. та зареєстрований в реєстрі за № 3-2005. 11.03.2019 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Поркіною Л.О. відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на частину вказаного будинку, оскільки існують розбіжності у написанні прізвища власника померлого [PERSON] , а саме: у правовстановлюючому документі договорі конкретного користування житловим будинком і надвірними будівлями, прізвище [PERSON] вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Факт належності померлому [PERSON] правовстановлюючого документу дублікату договору конкретного користування житловим будинком і надвірними будівлями підтверджується: свідоцтвом про права на спадщину за законом від 25.07.1978 року (а.с. 8), договором дарування від 04.01.1984 року (а.с. 9-10), копією будинкової книги (а.с. 17-20), довідкою КП «Кременчуцьке МБТІ Полтавської обласної ради» № 61/2299 від 07.06.2018 року (а.с. 21), довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 25), посвідченнями (а.с. 26). Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Також згідно п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Частиною 7\~статті 294\~ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved