Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, посилаючись на наступне. Квартира [ADDRESS] раніше належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна від 16 листопада 1994 року та зареєстрованого у Сєвєродонецькому МБТІ за № 616 від 09 січня 1995 року. В квартирі були зареєстровані: [PERSON] з 29 квітня 1974 року та [PERSON] з 17 квітня 1992 року, але фактично в квартирі проживала [PERSON] до 2005 року. 25 жовтня 1996 року [PERSON] знявся з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS] та вибув на постійне місце мешкання до США. [PERSON] 15 березня 1997 року свою 1/2 частку квартири [ADDRESS] заповідала своєму синові [PERSON]. З червня 2005 року разом з бабусею, [PERSON], в квартирі [ADDRESS] після закінчення школи стала мешкати її онука [PERSON]. 24 липня 2007 року [PERSON] зареєструвалася у квартирі [ADDRESS], так як її батьки продавали квартиру, де вона разом з ними раніше була зареєстрована, які переїжджали мешкати до смт. Сиротине. [INFO] року [PERSON] померла. 27 жовтня 2007 року, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, [PERSON] змінила своє дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON]. Після народження дітей, [PERSON] зареєструвала в квартирі [ADDRESS] дітей, а саме: 30 травня 2008 року сина - [PERSON], [INFO], а 28 травня 2014 року сина - [PERSON], [INFO] року. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] у шестимісячний строк подав заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом. [INFO] року [PERSON] помер. Спадкоємцем після смерті [PERSON] була його дочка, [PERSON], яка прийняла і отримала спадщину та стала співвласницею квартири [ADDRESS]. Таким чином, на даний час, співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] з літа 2005 року по [INFO] року разом з бабусею, а з 06 вересня 2007 року по сьогоднішній день користується, утримує, ремонтує, сплачує усі необхідні платежі в цілому за квартиру [ADDRESS]. [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з жовтня 1996 року, тобто вже 20 років, не з'являвся, витрати по її утриманню не несе, зареєстрований у спірній квартирі був лише з 17 квітня 1992 року по 26 жовтня 1996 року, але в цей час теж в квартирі не мешкав та не сплачував комунальні послуги за неї. В квартирі [ADDRESS] на даний час зареєстрована та проживає лише [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] не приховувала факт володіння нею в цілому квартирою [ADDRESS] Також вона на протязі з літа 2005 року по сьогоднішній день користується та володіє безперервно квартирою [ADDRESS] сплачує у цілому усі необхідні платежі, проводить ремонт та повне утримання квартири. Якщо б позивач всього цього не робила у повному обсязі, то спірна квартира за 11 років просто прийшла б у поганий стан та назбиралися за неї великі комунальні борги та, крім того, спірна квартира могла би зруйнуватися. В судовому засіданні представник позивача присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає можливим слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 12.03.2008 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована з 24.07.2007 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно із копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна від 16.11.1994 року згідно з розпорядженням (наказом) № 6237 від 10.11.1994 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. З копії домової книги для прописки громадян, які мешкають в квартирі [ADDRESS] вбачається, що [PERSON], [INFO], 25 жовтня 1996 року знятий з реєстраційного обліку у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до США. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07 березня 1961 року Сєвєродонецьким міським бюро ЗАГС Луганської області, [PERSON] (російською) народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 217. Батьком записаний [PERSON] (російською), матір'ю - [PERSON] (російською). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] померла [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис № 1166. Відповідно до копії заповіту серії ААЕ № 553802, посвідченого старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І., за № 927 від 15 березня 1997 року, [PERSON] заповіла належну їй 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], своєму сину - [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08 вересня 1987 року Сєвєродонецьким міським ЗАГС Луганської (Ворошиловградської на момент видачі свідоцтва) області, [PERSON] (російською) народилася [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1480. Батьком записаний [PERSON] (російською), матір'ю - [PERSON] (російською). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 09 березня 2016 року Виконавчим комітетом Сиротинської селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис № 2. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 27 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 27 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 788. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27 травня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 388. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 392. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. З копії довідки № 3507, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 03.11.2016 року вбачається, що в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], позивач - [PERSON], [INFO], мешкала без реєстрації з 2005 року по даний час. Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом серія НВА № 633121, виданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. № 3296 від 01 листопада 2016 року, [PERSON], [INFO], успадкувала після смерті батька [PERSON], [INFO], 1/2 частку квартири [ADDRESS]. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 78626358 від 23.01.2017 року вбачається, що право власності на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Судом встановлено, що [PERSON] володіла та користувалася всією квартирою [ADDRESS] з 25 жовтня 1996 року, тобто з моменту зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON], [INFO], у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до США, а отже загальний строк володіння [PERSON] квартирою [ADDRESS] (для набуття права власності за набувальною давність) складає більше 16 років, тобто до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, а також підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв'язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що позивач або представник позивача в позовній заяві чи окремих клопотаннях не наполягали на стягненні судових витрат з відповідача, у зв'язку із чим, виходячи з вимог справедливості судового розгляду, суд не вважає за необхідне стягувати судовий збір з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved