Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , про виселення із житлового будинку. Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2018 року вона є власником квартири [ADDRESS] а також є власницею квартири [ADDRESS] . Після придбання квартири [ADDRESS] , вона довідалася, що в ній протиправно без її згоди проживає відповідачка [PERSON] \~ Наразі позивач проживає лише в квартирі [ADDRESS] проживати неможе, оскільки там проживає відповідачка. Відповідач робить перешкоди позивачці у користуванні належній їй квартирі. Згоди на проживання відповідача у вказаній квартирі позивач не давала.\~ Відповідачка веде аморальний спосіб життя, викидає сміття на вулицю, в подвір`я, кричить на сусідів та перехожих, ображає та кричить на дітей, виражається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, за що неодноразово притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності.\~ Позивач не бажає, щоб у її квартирі проживала відповідач. У добровільному порядку [PERSON] \~ не бажає виселитися, а тому позивач звернулася до суду з вимогою про примусове виселення відповідача. Представник позивача адвокат Нечаєв В.В. в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги, з підстав наведених в позовній заяві Допитана у судовому засіданні [PERSON] показала, що вона купила квартиру [ADDRESS] у попереднього власника. Однак там рвніше була приписана відповідачка. Незважаючи на те, що вона новий власник, в квартиру вона зайти не може, оскільки відповідачка неадекватно себе поводить. Квартиру не доглядаЄ, вона у запущеному стані. Свідок [PERSON] дав аналогічні почснення. . Відповідач у судове засідання без поважних причин\~\~ не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] \~ є власником квартири [ADDRESS] також є власницею квартири [ADDRESS] .\~ Її право власності підтверджується витягом про державну реєстрацію прав 127607430 від 14.06.2018 року та витягом з державного реєстру правочинів № 9544037 від 28.01.2011 року. У належній позивачці квартирі та без згоди позивача, як власника, проживає [PERSON] , колишній чоловік доньки позивачки. Проживання відповідача у квартирі належній позивачці порушує право останньої на вільне володіння, користування, розпоряджання своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно вимог ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку зобов`язані дбайливо ставитися до житлового будинку. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку і придомової території та проведенню ремонту. Статтею 157 ЖК України встановлено, що членів сім`ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст.116 цього кодексу. Виселення проводиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до вимог ст.116 ЖК України виселення особи без надання іншого жилого приміщення можливе у випадку систематичного порушення громадянином правил співжиття, які роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи громадського впливу виявились безрезультатними. Систематичним порушенням є здійснення відповідачем двох або більше порушень правил співжиття протягом останнього року. З поданих позивачкою доказів вбачається, що відповідач [PERSON] неодноразово притягувався до відповідальності за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство), а також Вироком Виноградівського районного суд увід 21.11.2014 року притягувалась до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження). Згідно довідки Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області № 2101.30-1567/2114.1-19 від 08.08.2019 року відповідач [PERSON] , [INFO] \~ значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] ,\~ тобто проживає в будинку позивачки. В судовому засіданні не встановлені обставини, які б вказували на те, що відповідач [PERSON] має право на користування належною позивачу квартирою. Таким чином, заявлені позивачем вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення підлягають задоволенню. Судові витрати понесені позивачем в сумі 768, 40 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved