Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до Богуславського районного суду Київської області із позовом до Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок», [PERSON] Ірини Миколаївни та Відділу освіти Богуславської районної державної адміністрації, в якому просить поновити її на посаді завгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок», стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 05 листопада 2018 року по час прийняття рішення судом та стягнути із відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона працювала в Ісайківському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІII ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області (далі Ісайківський НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок) на посаді завгоспа. З травня 2014 року тимчасово виконувала обов`язки\~ завгоспа в Ісайківському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів -дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області, а з 05 червня 2014 року прийнята на постійну роботу за зазначеною посадою, що підтверджується записом в трудовій книжці за № 8 та за № [ADDRESS] . До призначення на посаду завгоспа, дану посаду обіймала [PERSON] , яку було звільнено за прогули. Згідно наказу виконуючої обов`язки\~ директора Ісайківської «Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області від 12 січня 2015 року зв № 04 к/тр, її було звільнено із займаної посади завгоспа НВК 12 січня 2015 року у зв`язку\~ з поновленням на роботі [PERSON] , яка раніше виконувала цю роботу, на підставі п.6 ст.40 КЗпП України. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року у справі № 358/159/15-ц скасовано зазначений наказ та поновлено її на роботі. У відповідності до ч. 5 ст. 235 КЗпП України та п. 4 ч.1 ст. 367 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду. 01 квітня 2015 року згідно рішення Богуславського районного суду від 31 березня 2015 року у цивільній справі № 358/159/15-ц, вона вийшла на роботу в Ісайківський НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок, але в той же день, 01 квітня 2015 року її було госпіталізовано до стаціонару Богуславської ЦРЛ. 25 квітня 2015 року після проходження лікування, вийшовши на роботу в Ісайківський НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок, виконуюча обов`язки директора [PERSON] не дала їй можливості приступити до виконання посадових обов`язків завгоспа, викликавши до Ісайківського НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок наряд міліції Богуславського РВ ГУ МВС України у Київській області. В присутності працівників міліції [PERSON] вручила трудову книжку, в якій за номером 12 вона виявила наступний запис: «Запис за № 11 є недійсним, поновлена на попередній роботі. Наказ № 54 к/тр від 01.04.2015 року». За номером 13 був наступний запис: «02.02.2015 року Звільнена з посади завгоспа у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, п. 6 ст.40 КЗпП України. Наказ № 55 к/тр від 01.04.2015 року». Тобто, ще 02.02.2015 року вона була звільнена з роботи на підставі наказу від 01.04.2015 року №55 к/тр. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року у справі № 358/710/15-ц, скасовано наказ в.о. директора Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області від 01 квітня 2015 року №55 к/тр «Про звільнення [PERSON] » та було з 02 лютого 2015 року поновлено її на роботі на посаді завгоспа Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок». 21 вересня 2015 року рішення суду було виконане і вона була поновлена роботі на посаді завгоспа Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок». З вересня 2015 року по 21 жовтня 2018 року вона перебувала у відпустці у зв`язку з вагітність та пологами та по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. З 21 жовтня по 03 листопада 2018 року перебувала на лікарняному, який 05 листопада 2018 року здала директору Ісайківського НВК «ЗОШ 1-111 ступенів - дитячий садок» для його оплати. 05 листопада 2018 року вийшла на роботу та протягом робочого дня 05 листопада 2018 року та 06 листопада з 8-00 години до 14-00 години виконувала свої посадові обов`язки завгоспа. 06 листопада 2018 року о 14-00 годині її запросила до кабінету директор Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Поліщук І.М. та запропонувала ознайомитись з наказом про її звільнення, вручивши трудову книжку, в якій було зроблено запис за № 15: «05.11.2018 Звільнено з посади завгоспа у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, п. 6 ст. 40 КЗпП України». Таким чином, позивачка вважає, що звільнена з роботи незаконно, незважаючи на наявність двох рішень Богуславського районного суду Київської області про поновлення на роботі, 05 листопада 2018 року її в черговий раз незаконно звільнено з роботи у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Вважає, що чергове її звільнення з роботи носить системний характер, свідчить про упереджене ставлення директора Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» [PERSON] щодо неї, незважаючи на те, що вона є матір`ю чотирьох неповнолітніх та малолітніх дітей, а також не враховано те,\~ що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців. Позивачка вважає, що відповідно до вимог п.п.5, 8, 9, ч.2 ст.16, ч.2 ст. 23 ЦК України відповідачі повинні відшкодувати їй моральну шкоду, завдану систематичними незаконними звільненнями,\~ мотивуючи свої вимоги тим, що весь час, який минув після звільнення, вона і вся її сім`я перебувають в стресовому стані. Їй доводиться прикладати неймовірних зусиль щодо поновлення на роботі, витрачати кошти на правову допомогу, яких потребує її багатодітна сім`я. Моральну шкоду позивачка оцінила з засад розумності та справедливості у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень, яку у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України просить стягнути солідарно з відповідачів - Ісайківської НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області та директора Ісайківської НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області [PERSON] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, просить відмовити позивачці у позові з підстав, наведених у відзиві\~ на позовну заяву, в якому зазначила, що дійсно завгоспа школи Ревун Лілію Валеріївну за наказом директора Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок» від 02 червня 2014 року за № 56к/тр було звільнено з займаної посади згідно ст. 40 п.4 КЗпП України за прогули. На дану посаду школи наказом директора школи №57 к/тр від 05.06.2014 року призначено позивачку [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2014 року, [PERSON] було поновлено на посаді завгоспа школи та зобов`язано школу здійснити виплату середнього заробітку за вимушений прогул. На виконання вказаного рішення [PERSON] наказом в.о директора школи № 04к/тр від 12.01.2015 року було звільнено з посади завгоспа школи та поновлено на роботі [PERSON] . Позивачка, не погодившись зі своїм звільненням, так як в день звільнення вона перебувала на лікарняному, звернулася до суду і за рішенням Богуславського районного суду від 31 березня 2015 року, позивачка була поновлена на роботі завгоспа школи і одночасно [PERSON] була звільнена з займаної посади. Тобто, рішення Апеляційного суду Київської області від 11.11.2014 року щодо поновлення на роботі [PERSON] так і не було виконане. Як тільки видавався наказ про звільнення [PERSON] з роботи, вона в цей же день оформляла лікарняний і в результаті виходило, що відбулося незаконне звільнення. В черговий раз [PERSON] була звільнена з роботи на виконання рішення Апеляційного суду та поновлена на роботі [PERSON] згідно наказу від 01.04.2015. Позивачка знову звернулась в суд із заявою про поновлення її на роботі, так як в день звільнення вона була вагітною. За рішенням суду позивачка знову була поновлена на роботі і відповідно [PERSON] була в черговий раз звільнена з роботи. З вересня 2015 року по 21 жовтня 2018 року позивачка перебувала у відпустці в зв`язку з вагітністю та пологами та по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Обов`язки завгоспа школи на період відсутності позивачки, виконувала [PERSON] 21 жовтня 2018 року позивачка повинна була вийти на роботу, так як закінчився трьохрічний термін догляду за дитиною, однак вона на роботу не вийшла і про причини неявки на роботу не повідомила. 05 листопада 2018 року позивачка, вийшовши на роботу повідомила, що вона перебувала на лікарняному з 21 жовтня по 03 листопада 2018 року. Твердження позивачки, що вона перебувала на роботі 06 листопада 2018 року до 14 год. не відповідає дійсності, оскільки наказ про її звільнення був зачитаний 06 листопада 2018 року о 08 год. 45 хв. Десь до 11 години [PERSON] ще перебувала на території школи, а потім покинула її, отримавши копії необхідних документів. При звільненні з роботи [PERSON] усно заявила, що вона вагітна і що звільнення її незаконне і їй було роз`яснено, що як тільки вона надасть довідку з медичного закладу, який підтвердить її вагітність, вона буде поновлена на роботі в день звільнення. Тому вважає, що звільнення позивачки [PERSON] з роботи в зв`язку з поновленням на роботі [PERSON] за рішенням Апеляційного суду Київської області є законним. Надати іншу роботу позивачці, яка б відповідала її освіті та професійному рівню не було можливості, так як вакансій таких в школі немає. Твердження позивачки, що відповідачка [PERSON] , як директор школи, постійно незаконно звільняє позивача з роботи через неприязні відносини, не відповідає дійсності, оскільки вона з повагою ставиться до [PERSON] , але не вправі задовольнити права однієї особи за рахунок порушення прав іншої. Щодо позовних вимог в частині відшкодування морального збитку, то вона категорично стверджує, що звільнення позивачки з посади завгоспа школи є законним, а тому відсутні підстави для її поновлення на роботі і відповідно відсутні підстави для задоволення моральної шкоди. Представник відповідача Ісайківського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дитячий садок»\~ Данілов В.І. повністю підтримав позицію відповідачки [PERSON] Відповідач Відділ освіти Богуславської районної державної адміністрації направив до суду свого представника [PERSON] з належним чином оформленою довіреністю, яка заперечувала проти позовних вимог [PERSON] та просила у задоволенні її позову відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , в судовому засіданні просила відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши сторони та їх представників, третю особу та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно зі ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення. Судом встановлено та визнавалося сторонами, що [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах з Ісайківським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІII ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області. Так, згідно записів трудової книжки [PERSON] та досліджених доказів по справі вбачається, що 15 травня 2014 року [PERSON] була тимчасово призначена на посаду завгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІII ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області (запис трудової книжки № 8). 21 травня 2014 року була звільнена із займаної посади у зв`язку з виходом на роботу основного працівника (запис трудової книжки № 9). 05 червня 2014 року [PERSON] призначена на посаду завгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІII ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області (запис трудової книжки № 10, копія наказу № 57 к/тр від 05.06.2014 року). Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 11 серпня 2014 року у справі № 358/1019/14-ц позов [PERSON] до Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області та третьої особи [PERSON] про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення. Апеляційний суд Київської області 11 листопада 2014 року своїм рішенням рішення Богуславського районного суду Київської області від 11 серпня 2014 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Визнано незаконним наказ № 56к/тр від 02 червня 2014 року про звільнення [PERSON] з посади завгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» за п. 4 ст. 40 КЗпП України та поновлено [PERSON] на посаді завгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок». Стягнуто із Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02 червня 2014 року по 11 листопада 2014 року в розмірі 7446,27 грн. 12 січня 2015 року [PERSON] була звільнена із займаної посади в зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, п. 6 ст. 40 КЗпП України (запис трудової книжки № 11, копія наказу № 04 к/тр від 12.01.2015 року). Із змісту наказу № 04 к/тр від 12.01.2015 року вбачається, що звільнення [PERSON] відбулося на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 11.11.2014 року, також адміністрація школи повідомила, що не має можливості запропонувати [PERSON] роботу, яку вона могла б виконувати відповідно до її фаху та кваліфікації. Позивачку з наказом ознайомлено, про що свідчить її підпис. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 31 березня 2015 року у справі № 358/159/15-ц скасовано наказ в.о. директора Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області №04 к/тр від 12.01.2015 року «Про звільнення [PERSON] » та поновлено [PERSON] на роботі на посаді завгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області з 12 січня 2015 року. Зобов`язано Ісайківський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області\~ прийняти та оплатити листок непрацездатності серії АГО №670777 виданий 12.01.2015 року Богуславською ЦРЛ [PERSON] за період з 12 січня 2015 року по 21 січня 2015 року та листок\~ непрацездатності серії АГО №649882 виданий 22.01.2015 року Богуславським районним центром первинної медико-санітарної допомоги [PERSON] за період з 22 січня 2015 року по 30 січня 2015 року. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення\~ моральної шкоди залишено без задоволення. У відповідності до ч. 5 ст. 235 КЗпП України та п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] . 01 квітня 2015 року запис в трудовій книжці за № 11 визнано недійсним, та на виконання рішення Богуславського районного суду від 31 березня 2015 року у цивільній справі №358/159/15-ц, [PERSON] поновлено на посаді завгоспа НВК з 12 січня 2015 року та прийнято до оплати два лікарняних листи непрацездатності з 12 січня по 21 січня 2015 року, та з 22 січня по 30 січня 2015 року (наказ № 54 к/тр від 01.04.2015 року). Також, 01 квітня 2015 року на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2014 року, виданий наказ № 55/ к/тр про звільнення [PERSON] із посади завгоспа НВК з 02 лютого 2015 року у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, п. 6 ст. 40 КЗпП України (запис в трудовій книжці № 13). Одночасно [PERSON] було запропоновано посаду двірника (0,5 ставки посадового окладу, але [PERSON] відмовилася від запропонованої посади). Позивачку з наказом ознайомлено, про що свідчить її підпис. Не погодившись із зазначеним наказом, позивачка [PERSON] звернулася до суду та рішенням Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 02 жовтня 2015 року, скасовано наказ в.о. директора Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області №55 к/тр від 01 квітня 2015 року «Про звільнення [PERSON] » та останню поновлено на роботі на посаді завгоспа з 02 лютого 2015 року. Наказом № 116 к/тр від 21.09.2015 року, запис за в трудовій книжці за № 13 визнано недійсним та [PERSON] поновлено на попередній роботі на посаді завгоспа (запис в трудовій книжці № 14). 05 листопада 2018 року, на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2014 року, виданий наказ № 63 к про звільнення [PERSON] із посади завгоспа НВК з 05 листопада 2018 року у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, п. 6 ст. 40 КЗпП України (запис в трудовій книжці № 15). Позивачку з наказом ознайомлено, про що свідчить її підпис. У відповідності до ч.ч. 1, 6 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з Роз`ясненням Міністерства юстиції України «Про порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» від 01.02.2011 року, поновлення на роботі попереднього працівника є підставою для звільнення нового лише у тому випадку, якщо воно проводиться відповідно до законодавства, коли органами, що розглядають трудові спори, поновлюється на роботі працівник, який був незаконно звільнений або переведений на іншу роботу. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 визначено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Судом встановлено, що звільнення позивачки згідно наказу від 05.11.2018 відбулось на підставі п. 6 ст. 40 КЗпП України, а саме, через поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Підставою такого поновлення слугувало рішення Апеляційного суду Київської області від 11.11.2014 року, яким визнано незаконним звільнення працівника [PERSON] з посади завгоспа Ісайківського навчально - виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області та зобов`язано поновити [PERSON] на посаді завгоспа Ісайківського навчально - виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської області. Відповідач, з дотриманням вимог ч. 7 ст. 235 КЗпП України (рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню), намагався виконати рішення Апеляційного суду Київської області від 11.11.2014 року, неодноразово звільняючи працівника [PERSON] з метою поновлення на посаді працівника [PERSON] , яка раніше виконувала роботу. Поновлення на роботі має бути реальним та не обмежуватись виданням наказу про поновлення на роботі, який не можливо виконати, так як працівник який займає відповідну посаду не підлягав звільненню з формальних причин, а саме коли згідно ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.\~ Фактично лише наказом №64-к від 06.1.2018 [PERSON] \~\~ поновлено на попередній посаді завгоспа Ісайківського навчально - виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів- дитячий садок», оскільки до цього вона не могла приступити до виконання обов`язків завгоспа Ісайківського навчально - виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок», так як працівник яка займала дану посаду [PERSON] не підлягала звільненню, оскільки перебувала на лікуванні, що підтверджувалось листами непрацездатності, а потім у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку. З урахуванням\~ наведеного суд приходить до висновку, що наказ № 63-к від 05.11.2018 року про звільнення позивачки [PERSON] з роботи є законним та таким, що винесений\~ з дотриманням вимог трудового законодавства, а тому позивачка поновленню на роботі не підлягає. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від вимог про поновлення на роботі, а тому вони також не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed