Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до[PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідачки грошові кошти у розмірі 491\~929,36грн., які складаються з: збитки у розмірі 277\~611,00грн., заборгованість по процентам у розмірі 199\~004,00грн. та три відсотки річних у розмірі 15\~314,36грн., а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2012року по справі №2-7100/11 було стягнуто з [PERSON] на її [PERSON] користь грошову суму в розмірі 145 851грн., з яких: сума боргу - 15 000 доларів США, що на час прийняття рішення еквівалентно 119 550 грн., відсотки в розмірі 26 301 грн. Позивачка зазначає, що вказаним рішенням було встановлено, що між нею та відповідачкою - [PERSON] 13 квітня 2009року було укладено договір позики в сумі 20 000 доларів США строком до вересня 2009pоку, що підтверджується розпискою. Відповідачка частково повернула борг в розмірі 5 000 доларів США, а на залишок склала ще три окремі розписки. Позивачка вказує, що по одній розписці строк повернення боргу був встановлений до 30.12.2010року, по другій - на суму 5 000 доларів США, в якій визначене зобов'язання боржника щомісячно продовжувати виплату 2% від суми боргу, строк повернення визначений «як можна скоріше», в третій - зміст аналогічний другій розписці. Таким чином, позивачка зазначає, що судом встановлено наявність заборгованості за договором позики відповідачки перед нею у розмірі 15 000 доларів США, при цьому є невстановленим строк виконання зобов'язань відповідача за двома окремими розписками щодо повернення позики у загальному розмірі 10 000 доларів США та сплати процентів з цієї суми. Також позивачка вказує, що на сьогоднішній день відповідачка не виконала своїх зобов'язань за договором позики, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2012року по справі №2-7100/11 відповідачкою не виконано, відповідне виконавче провадження двічі припинялось з поверненням виконавчих листів стягувачу, на теперішній час виконавче провадження за вказаним рішенням суду відсутнє. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідачка ухиляється від виконання своїх зобовязань за договором позики, від виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2012року по справі №2-7100/11, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення збитків у розмірі 277\~611,00грн., заборгованості по процентам у розмірі 199\~004,00грн. та три відсотки річних у розмірі 15\~314,36грн., за період з наступного місяця після ухвалення рішення по день складання позовної заяви. У судове засідання 18.04.2016року позивачка не зявилась, але від її представника на адресу суду надійшла заява, в якій представник позивачки просив суд розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання не з'явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала. Крім того, суд зазначає, що судове відправлення було повернуто поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання». При цьому, відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачки, за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 05.11.2010року відповідачка [PERSON] написала дві розписки, зі змісту яких вбачається, що вона повинна [PERSON] 5\~000 доларів США та 5\~000 доларів США. Зобовязалась щомісячно продовжувати виплачувати 2 % від суми та по можливості, як можна швидше, погасити борг. Зазначений факт підтверджується копіями розписок, які наявні у матеріалах справи. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2012року по справі №2-7100/11, яке набрало законної сили 07.05.2012року, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто грошову суму в розмірі 145\~851грн., з яких: сума боргу 15\~000 доларів США, що еквівалентно 119\~550грн.; відсотки в розмірі 26\~301грн., а також судовий збір в розмірі 1459грн. Вказаним заочним рішенням було встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 13 квітня 2009року було укладено договір позики в сумі 20\~000 доларів США строком до вересня 2009року. Відповідачка частково повернула борг, а на залишок склала ще три розписки. Відповідачка порушила умови договору, так як в строк до 30.12.2010року отриману суму за договором [PERSON] не повернула. На виконання зазначеного заочного рішення 12.06.2012року Київським районним судом м. Одеси були видані відповідні виконавчі листи та відкрито виконавче провадження. Однак, постановами головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління [PERSON] від 23.09.2013року та від 27.06.2014року про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчі листи №2-7100/11, видані 12.06.2012року Київським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми 145 851,00грн. та 1 459,00грн. з [PERSON] на користь [PERSON] були повернуті стягувачеві [PERSON] на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що на даний час заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2012року по справі №2-7100/11, яке набрало законної сили 07.05.2012року, не виконане. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що заочне рішення Київського районного суду м. Одеси на сьогоднішній день не виконано, а в розписках від 05.11.2010року не вказано дату повернення позики, [PERSON] звернулася до суду з позовомпро стягнення збитків у розмірі 277\~611,00грн., заборгованості по процентам у розмірі 199\~004,00грн. та три відсотки річних у розмірі 15\~314,36грн., за період з наступного місяця після ухвалення рішення, тобто з 24 травня 2012року по день складання позовної заяви, тобто 24 грудня 2015року. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 22 ЦПК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч.1 та ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому суд виходить з того, що нарахування двох різновидів процентів (за користування грошовими коштами у розмірі, що встановлений договором, та 3% річних) здійснюється кумулятивно шляхом складання процентів за користування сумою позики та процентів від простроченої суми. Три проценти річних від суми простроченої позики нараховуються від дня, коли сума позики мала бути повернута, до дня її фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, передбачених договором позики. Саме така правова позиція щодо нарахування відсотків викладена Верховним судом України в ухвалах. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Доказів повернення позики та доказів виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2012року по справі №2-7100/11, яке набрало законної сили 07.05.2012року, відповідачкою, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] збитків у розмірі 277\~611,00грн., відсотків за користування позикою у розмірі 199\~004,00грн. та трьох відсотків річних у розмірі 15\~314,36грн. за період з 24.05.2012року (через місяць після ухвалення заочного рішення) по 24.12.2015року (день складання позовної заяви), заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 4\~919,29грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки [PERSON]

Outcome: approved