Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з аліментів на утримання доньки [PERSON] - [INFO], покликаючись на те, що проживають з чоловіком окремо, вона не працює, є інвалідом третьої групи та отримує мінімальну пенсію. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість домовленості про забезпечення та утримання доньки між нами не досягнуто, тому просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, до повноліття дитини. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій зменшила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, справу слухати у її відсутності, просить позов задовольнити. [PERSON] також подав письмову заяву з проханням справу слухати у його відсутності, змінені позовні вимоги визнає, згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 500 гривень щомісячно. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Шлюб між сторонами зареєстровано 06.02.2008 р. в Красненській селищній раді Буського району Львівської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Красненською селищною радою Буського району Львівської області 06.02.2008 року. У свідоцтві про народження доньки сторін [PERSON] - [INFO], серії [NUMBER], виданому Красненською селищною радою 03.09.2008 р., актовий запис № 53, батьком записаний [PERSON]. Згідно довідки Красненської селищної ради № 3863 від 11.12.2015 року, позивач проживає в [ADDRESS], разом з донькою [PERSON], 2008 року народження, яка перебуває на її утриманні. Згідно записів в трудовій книжці [NUMBER], наказ № 70 від 22.11.2013 року, не працює. З заперечення [PERSON] на позовну заяву вбачається що останній не заперечує проти добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини, придбав доньці планшет, ноутбук, згідний сплачувати щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач не працює, є інвалідом 3 групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER], видане Пенсійним фондом України 19.11.2015 року Серії [NUMBER]. Відповідач, після закінчення навчання, з 07.07.1999 року не працює, що підтверджується довідкою Андріївської сільської ради № 73 від 13.01.2016 року. Судом встановлено що відповідач періодично їздить на заробітки за межі України, постійного доходу не має, періодично добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи вище наведене, та відповідно до ст. 182 СК України, з врахуванням всіх обставин, матеріального становища сторін, того, що позивачці важко самій утримувати доньку, законодавчо закріпленим обов'язком відповідача щодо утримання дитини, тому останньому слід встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, які він повинен сплачувати щомісячно на утримання дитини, починаючи з 23.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка, згідно Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вище викладене, вважаю за необхідне сплату судових витрат покласти на відповідача.

Outcome: approved