Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом, який обґрунтовує тим, що 30.03.2018 між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № BA\, відповідно до якого відповідач зобов`язується передати у власність позивача товар в асортименті та кількості, встановлених договором, а позивач зобов`язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму, визначену договором. Вартість товару відповідно до п. 2.1.1. договору складає 17765 грн.. 00 коп. Відповідно до п. 2.1.1 позивач внесла завдаток у розмірі 2 765 грн., а борг відповідно до п. 2.1.3 договору склав 15 000 грн. Станом на 15.07.2018 відповідно до розписки відповідача борг відсутній. Відповідно до п. 3.2.1 договору відповідач повинен був не пізніше 31 робочого дня забезпечити відвантаження товару, тобто до 28 серпня 2018 року, однак відповідач не передав товар у власність позивача. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача основну суму боргу - 17765 грн., пеню у розмірі 3429 грн. 38 коп., моральну шкоду у розмірі 7000 грн., а також покласти судові витрати на відповідача. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 30.03.2018 між позивачем [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № BA\ відповідно до якого відповідач зобов`язується передати у власність позивача товар в асортименті та кількості, встановлених договором, а позивач зобов`язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму, визначену договором. Вартість товару відповідно до п. 2.1.1. договору складає 17765 грн.. 00 коп. Відповідно до п. 2.1.1 позивач внесла завдаток у розмірі 2 765 грн., а борг відповідно до п. 2.1.3 договору склав 15 000 грн. Станом на 15.07.2018 відповідно до розписки відповідача борг відсутній. Відповідно до п. 3.2.1 договору відповідач повинен був не пізніше 31 робочого дня забезпечити відвантаження товару, тобто до 28 серпня 2018 року, однак відповідач не передав товар у власність позивача. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Натомість відповідач як продавець за договором свої зобов`язання не виконав. За змістом ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Частиною 5 ст. 10 зазначеного Закону передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Таким чином, за 196 днів прострочення виконання зобов`язання за договором в період з 28.08.2018 до 11.03.2019 з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 3429 грн. 38 коп. Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення грошового відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 7000 грн., яка не підлягає задоволенню з огляду на таке. За матеріалів справи вбачається, що правовідносини сторін випливають з договірних правовідносин. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відносини з приводу купівлі-продажу регламентовані положеннями глави 54 підрозділу 1 розділу ІІІ ЦК України, норми якої не передбачаються відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язань продавця передати проданий товар, умовами укладеного між сторонами договору також відшкодування моральної шкоди у разі невиконання зобов`язань сторонами не передбачено. За змістом ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 641/5430/15-ц. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн.40 копійок.

Outcome: partial