Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 26.05.2017 року з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 29.04.2013 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно до умов вказаного договору вона передала, а відповідач отримав кошти в сумі 200 000,00(двісті тисяч) доларів США, що еквівалентно 1598600,00(один мільйон п»ятсот дев»яносто вісім тисяч шістсот) гривень 00 копійок за курсом Національного банку України,станом на день підписання договору,складає 7,993 грн за 1 долар США. Відповідач зобов»язався повернути зазначену суму коштів 29.01.2017 року. Однак, у визначений строк грошові кошти повернуті не були. Вона письмово 14.03.2017 року та 11.05.2017 року звернулася до [PERSON] з вимогою повернути кошти, які він отримав відповідно до договору позики від 29.04.2013 року, однак до теперішнього часу кошти їй не повернуті. Станом на 23.05.2017 року 200 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ складає 5 268 383 (п»ять мільйонів двісті шістдесят вісім тисяч триста вісімдесят три) гривні 40 копійок. В зв»язку з вищевикладеним, позивач змушена звертатися до суду з позовом, в якому прохає стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти в розмірі 5 268 383,40грн. Позивач та його представник у судове засідання не з»явилися, надали заяви,в яких прохали справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та прохають їх задовольнити в повному обсязі(а.с.24,35). Відповідач у судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення(а.с.25). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 29.04.2013 року [PERSON] надала [PERSON] у позику грошові кошти в розмірі 200 000,00( двісті тисяч) доларів США, що еквівалентно 1598600 ( один мільйон п»ятсот дев»яносто вісім тисяч шістсот) гривень 00 копійок за курсом Національного банку України, станом на день підписання договору, складає 7,993 грн за 1 долар США,що підтверджується договором позики від 29.04.2017 року,який підписаний сторонам (а.с.4). Відповідно до п.2 Договору позики, строк повернення грошових коштів визначено 29.01.2017р. У визначений договором термін боржник гроші позивачу не повернув. 14.03.2017 року та повторно 11.05.2017 року позивачем було вручено під розписку відповідачу листи про необхідність повернення грошових коштів, отриманих за Договором позики від 29.04.2013 року, однак вказані вимоги залишились поза увагою(а.с.5,6). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку [PERSON].29.04.2013року передала у борг гроші [PERSON] з умовою їх повернення до 29.01.2017 року. Тобто, з 29.04.2013 року договір позики між сторонами є укладеним та ніким з сторін не відміненим. Але виконаний він тільки з боку позивача, відповідач же ухиляється від виконання умов цього договору. Стаття 1047 ч.2 ЦК України передбачає форму договору позики, а саме: на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач своєчасно не повернув грошові кошти в повному обсязі, а отже порушив грошове зобов'язання та не виконав умови договору позики. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України, грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов2язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума,що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Грошові кошти, передані [PERSON] [PERSON] визначені в іноземній валюті. Офіційний курс гривні до валюти долар США станом на 23.05.2017 року складає 2634,1917грн до 100 доларів США. Отже, станом на 23.05.2017 року 200 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ становить 5268 383(п»ять мільйонів двісті шістдесят вісім тисяч триста вісімдесят три) гривні 40 копійок. Статтями 10,57,60,179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір,що передбачено ст.61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. За таких обставин, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 5 268 383,40грн.

Outcome: approved