Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на її користь, пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 10311 грн. 60 коп. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , представник відповідача позов не визнав, вважає його безпідставним та зазначає, що позивачем не надано жодних доказів щодо виникнення заборгованості саме з вини відповідача по справі. Просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог з підстав наведених у відзиві. В судовому засіданніпредставник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечив щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 10311 грн. 60 коп. Однак зазначив, що якщо суд прийде до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної пені, він просить суд зменшити її розмір у відповідності до ч.2 ст.196 СК України, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2000 року у Назавизівській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області між позивачем та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб, актовий запис №17. Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьками якої записані сторони по справі, що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.03.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] залишено проживати разом із матір`ю. В 2012 році [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки. 25.05.2012 року Надвірнянським районним судом було ухвалене рішення про задоволення позовних вимог та видано позивачу виконавчий лист. На підставі виконавчого листа Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області №0911/1456/2012 від 25.05.2012 року з відповідача в користь позивача, [PERSON] , стягувались аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з розрахунку пені аліментів, проведених згідно розрахунку заборгованості по виплаті аліментів, державного виконавця Надвірнянського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 18.09.2018 року, сума пені, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача складає 10311 грн. 60 коп. Разом з тим, судом встановлено, що [INFO] року дочці сторін по справі, [PERSON] виповнилось 18 років, у зв`язку з чим, стягнення аліментів на її утримання на підставі вищевказаного виконавчого листа було припинено. Як перевірено в ході розгляду справи, аліменти [PERSON] сплачені до повноліття повністю і заборгованість відсутня, що не заперечується і стороною позивача. Однак із розрахунку із сплати аліментів вбачається, що в ході виконання рішення суду про стягнення аліментів, у відповідача виникала заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до ч.4 ст.194 СК України заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Як встановлено в судовому засіданні, розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в передбаченому законом судовому порядку не оскаржено. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року. Оскільки відповідач, всупереч вимогам ст.12, 13 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів відсутності його вини щодо несплати аліментів у повному обсязі, суд вбачає наявність підстав для стягнення пені. Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як з`ясовано судом, причиною виникнення заборгованості, було те, що [PERSON] офіційно ніде не працює, тому розмір аліментів державним виконавцем вираховувався із середньої заробітної плати працівника для Надвірнянського району Івано-Франківської області. Також в матеріалах справи відсутні достовірні дані про те, що відповідач був належним чином повідомлений державним виконавцем про наявність заборгованості по сплаті аліментів, а також зміну розміру суми аліментів, у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», та «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5. Крім того, судом перевірено, що заборгованість виникла у зв`язку із зміною матеріального становища платника аліментів, [PERSON] . Зокрема, відповідач на даний час офіційно ніде не працює, займається тимчасовими заробітками та не має постійного доходу. 13.10.2017 року відповідач зареєстрував в Надвірнянському РВ ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області шлюб із [PERSON] , про що складено актовий запис за №264, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, яка міститься в матеріалах справи. В шлюбі в них народився син, [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Назавизів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Дружина та син [PERSON] знаходяться на утриманні [PERSON] , що стверджується довідкою про склад сім`ї та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, які долучені до матеріалів справи. Крім того, під час вагітності дружина відповідача постійно знаходилась на підтримуючому стаціонарному лікуванні. Вказана обставина підтверджується копією виписки №824 із медичної карти стаціонарного хворого Прикарпатського центру репродукції людини, тому сім`я [PERSON] понесла додаткові матеріальні затрати. Також, судом з`ясовано, що згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2019 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , на час її навчання, починаючи з 13.12.2018 року і до 01.07.2019 року в розмірі по 1000 грн. 00 коп. щомісячно. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища платника аліментів, який працює по тимчасових заробітках, не займається підприємницькою діяльністю, визначивши неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів та на підставі ч.2 ст.196 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 5155 грн. 80 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 840 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі наведеного ст.ст.180, 195, 196 СК України,

Outcome: approved