Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] , в якому просила визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 67,1 кв. м., житловою площею 31,1 кв. м., що була придбана 06.03.2018 у шлюбі з [PERSON] . Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на паркомісце № [NUMBER] , загальною площею 47,1 кв. м. яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що було придбане 11.04.2018 у шлюбі з [PERSON] .?Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль SKODA OCTAVIA А5, 2011 р. в., реєстраційний номер [NUMBER] , (номер кузова [NUMBER] ), що був придбаний 18.07.2017 у шлюбі з [PERSON] . Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на мотоцикл SUZUKI SKYWAYE.; номер шасі [NUMBER] , 2000 р. в., реєстраційний номер [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого ТСЦ 5141, що був придбаний 12.07.2018 у шлюбі з [PERSON] . Позов обґрунтований такими обставинами. З 12.08.2006 [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON] . Від першого шлюбу позивач має сина [PERSON] , [INFO] . До шлюбу з [PERSON] позивачу на праві приватної власності належали наступні об`єкти нерухомості: - двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 49, 8 кв м на підставі договору купівлі-продажу. посвідченого першою одеською державною нотаріальною конторою 1 лютого 2001, реєстр.№ 3-339; - трикімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 148,9 кв. м., на підставі Свідоцтва про праве власності від 08.10.2004 року № 3427 виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради. 06.06.2003 квартира [ADDRESS] була відчужена позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2003, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М., та зареєстрований в реєстрі за № 223. Кошти від продажу нерухомості позивачем заощаджувались для придбання житла сину. Також позивач безоплатно передала у власність своєму сину [PERSON] квартиру [ADDRESS] , згідно договору дарування квартири від 24.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кисельовою О.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 1145. З 2017 року позивач із з сином [PERSON] вирішили продати квартиру [ADDRESS] та придбати нову квартиру з паркомісцем та транспортний засіб. 18.07.2017 року придбано автомобіль SKODA OCTAVIA, А5, 2011 р. в., реєстраційний номер [NUMBER] , (номер кузова [NUMBER] ), червоного кольору, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого ТСЦ 8046. 05.03.2018 [PERSON] здійснив продаж квартири [ADDRESS] за ціною 1 061 436 (один мільйон шістдесят одну тисячу чотириста тридцять шість) гривень 16 копійок. 06.03.2018 року за кошти, отримані з продажу квартири та заощаджені кошти було придбано квартиру [ADDRESS] за ціною 1 100 000 гривень. 11.04.2018 року придбано паркомісце № 102 за адресою: [ADDRESS] . 12.07.2018 року придбано мотоцикл SUZUKI SKYWAVE, номер шасі [NUMBER] , 2000 р. в.. реєстраційний номер [NUMBER] , вартість мотоцикла складає 22 700 грн. Все це майно зареєстровано на ім`я відповідача [PERSON] , так як він займався оформленням відповідних документів в зв`язку із перебуванням [PERSON] в рейсах закордонного плавання. Позивач зазначає, що задля заходів на майбутнє, для попередження будь-яких непорозумінь із поділом майна, вона вирішила звернутися до суду із відповідним позовом. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому визнав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. 10.06.2021 року судом відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову у цивільній справі. 10 червня 2021 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . 02.07.2021 року третя особа [PERSON] подав до суду пояснення третьої особи щодо позову та відзиву, в яких позов просив задовольнити в повному обсязі. У відкрите судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх та представника відповідача відсутність. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають зважаючи на наступне. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини. 12.08.2006 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 12.08.2006 ( т. 1 а. с. 23). 06.06.2003 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М., та зареєстрований в реєстрі за № 223. Як зазначає позивач в обґрунтування позову, кошти від продажу вказаної квартири були заощаджені для придбання житла для сина позивача [PERSON] . Згідно п. 4 договору інвентаризаційна оцінка квартири - 16857 грн. (т. 1 а. с. 24). 24 червня 2009 року [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 24.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кисельовою О.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 1145. Відповідно до пункту 4 договору дарунок сторони оцінили у 27695 грн. (т. 1 а. с. 30). Вказана квартира належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданим виконкомом Одеської міської ради 08.11.2004 року замість договору купівлі-продажу, посвідченою Другою одеською держнотконторою 12.12.2002 року № 1-6165, зареєстровано ОМБТІ та РОН 20.01.2003 р., р. № 1061, стор. 112, ке.473 пр. (т. 1 а. с. 26). 05.03.2018 [PERSON] здійснив продаж квартири [ADDRESS] за ціною 1 061 436 (один мільйон шістдесят одну тисячу чотириста тридцять шість) гривень 16 копійок, що підтверджується договором купівлі- продажу від 05.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О.В., зареєстровано в реєстрі № 792. 06.03.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , згідно якого [PERSON] придбав вказану квартиру у власність за ціною 1 100 000 грн. Пунктом 6 договору передбачено, що дружина покупця [PERSON] згодна з укладанням цього договору, що підтверджується її особистою заявою про згоду, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левченко Н.А. (т. 1 а. с. 39-41). Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власником паркомісця № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності - договір від 11.04.2018 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Обслуговуюча компанія «ЖК Фаворит» (т. 1 а. с. 43). Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 18.07.2017 року набув право власності на автомобіль SKODA OCTAVIA, А5, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (т. 1 а. с. 48). Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 25.03.2021 виготовленого незалежним оцінювачем ТОВ «АМК ТРАСТ», код за ЄДРПОУ 37811248, вартість автомобіля складає 293 760 грн. ( т. 1 а. с. 62). Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 12.07.2018 року набув право власності на мотоцикл SUZUKI SKYWAVE, номер шасі [NUMBER] , 2000 р. в.. реєстраційний номер [NUMBER] (т. 1 а. с. 49). Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 25.03.2021, виготовленого незалежним оцінювачем ТОВ «АМК ТРАСТ», код за ЄДРПОУ 37811248, вартість мотоцикла складає 22 700 грн.(т. 1 . с. 63). Обґрунтовуючи позов, [PERSON] посилається на недосягнення згоди щодо поділу майна з відповідачем в позасудовому порядку, реєстрація спірного майна порушує права позивача на вільне користування та розпорядження майном. Суд не погоджується із такими доводами позивача зважаючи на наступне. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Майнові відносини, які складаються між подружжям регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (частина перша статті 57 СК України). У частині сьомій статті 57 СК України передбачено, що якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. У статті 60 СК України зазначено підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] не довела існування спору між сторонами щодо порядку поділу майна, яке було придбано в період шлюбу, не довела неможливість з об`єктивних причин укладення договору про поділ вказаного майна. Не надано доказів на підтвердження обставин звернення до відповідача щодо укладення договору про поділ майна та звернення до нотаріуса по питанню посвідчення відповідного договору із відмовою нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії. Про відсутність спору між сторонами свідчить також і визнання відповідачем позову, а також відсутність заперечень проти позову третьої особи [PERSON] . Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд зауважує також на тому, що власником квартири [ADDRESS] , грошові кошти після продажу якої, як зазначає позивач, були направлені на придбання спірного нерухомого майна, був [PERSON] на підставі договору дарування від 24.06.2009 року. Вказані обставини спростовують доводи [PERSON] про те, що спірне майно було придбане за її особисті кошти, вилучені з продажу квартири [ADDRESS] . Що стосується рухомого майна, яке є предметом позову, а саме автомобіля SKODA OCTAVIA, А5, 2011 року випуску, суд зауважує, що цей транспортний засіб було придбано в період шлюбу в 2017 році, а квартира [ADDRESS] була відчужена [PERSON] в 2018 році, що також спростовує доводи позивача про придбання вказаного майна за особисті кошти [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Outcome: dismissed