Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 лютого 2018 року нею було надано позику грошових коштів відповідачу в розмірі 59\~000 грн., які останній зобовязувався повернути до 19 серпня 2018 року, про що свідчить відповідна розписка написана [PERSON] Вказує на те, що нею здійснювалися заходи щодо досудового врегулювання спору, а саме: було надіслано лист претензія, однак відповідач проігнорував даний лист, будь-який дій щодо врегулювання питання щодо повернення боргу не приймає. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 59 000 (пятдесят девять тисяч) гривень. Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи міститься розписка про отримання судової повістки. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 19.02.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 59 000 грн., а останній зобовязався повернути борг до 19.08.2018 року. Про укладення між сторонами вказаного договору позики свідчить розписка, складена відповідачем [PERSON] (а.с. 23). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Судом встановлено, що на день розгляду даної справи відповідач [PERSON] борг за договором позики від 19.02.2018 року позивачу не повернув. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача [PERSON], надсилався лист-претензія з вимогою повернути суму позики (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки, стороною відповідача не надано будь-яких доказів на підтвердження заперечень проти позову, суд бере до уваги лише письмові докази надані позивачем. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 59\~000 грн. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved