Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення аліментів, зазначивши, що 08 серпня 1998 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрований РАЦС Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис № 400. Шлюб між подружжям було розірвано 14 березня 2002 року. Від даного шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-2774 від 18.11.1999 року. Донька достигла повноліття 13 вересня 2017 року та на даний час навчається в Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет». Відповідач не приймає участі в утриманні своєї доньки, матеріальної допомоги добровільно не надає. Дочка постійно знаходиться на утриманні матері, позивачки по справі, але самостійно утримувати дитину їй дуже тяжко. У звязку з вищевикладеним, а також з тим, що відповідач не бажав в добровільному порядку виконувати свої обовязки, щодо утримання доньки, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для осіб даного віку на утримання доньки до досягнення нею двадцяти трьох років за умови продовження нею навчання. У судове засідання позивачка не зявилась але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень суду, щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 223 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року ратифікована та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.. 121 Сімейного кодексу України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], відповідач по справі є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). 13.09.2017 року [PERSON] виповнилось 18 років. Після отримання середньої освіти вона продовжила навчання у Державному вищому навчальному закладі Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет», що підтверджується довідкою № 680 від 04 січня 2018 року, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів. Повнолітню доньку, яка продовжує навчання, фактично утримує лише мати [PERSON], однак такої допомоги не достатньо для повноцінного навчання та для задоволення її першочергових життєвих потреб на час навчання, оскільки [PERSON] ніякого самостійного джерела доходу не має. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2012 року [PERSON], позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ст. 80 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття, позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов'язку. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аналізуючи у сукупності надані докази в обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманні повнолітньої дочки, що продовжує навчання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частики від всіх видів доходу, щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 грудня 2017 року до досягнення донькою двадцяти трьох років, тобто до 13.09.2022 року. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 640,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved