Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позові зазначила, що з 02.06.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. З серпня 2012 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. З цього часу [PERSON] з дитиною не зустрічався, не цікавився її життям. Відповідач участі у вихованні доньки [PERSON] не приймає та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні його доньки, [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона з 02.06.2012 року по 03.02.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Він взагалі не цікавиться життям доньки, не намагається з нею зустрітися. Участі в розвитку та вихованні дитини він не приймає, матеріальної допомоги на її утримання він не надає. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області - Соколова А.В. в судове засідання не з'явилася, суду надала клопотання про розгляд справи без її участі. При винесенні рішення просила взяти до уваги рішення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука № 483 від 28.11.2013 року «Про надання суду висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки [PERSON]» Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідач не приймає участі у вихованні доньки [PERSON], не цікавиться її життям, не відвідує її та не надає матеріальної допомоги на її виховання. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 02.06.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], яке видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, за актовим записом № 277. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видане Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 21.11.2012 року, за актовим записом № 1293. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 03.02.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] місце проживання доньки сторін визначено з матір'ю. [PERSON] проживає разом з матір'ю, яка займається її вихованням, розвитком і матеріальним забезпеченням. Згідно заяви від 14.10.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу, Прокопом О.Є., [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], матірю якої є [PERSON], [INFO]. Рішенням Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області № 483 від 28.11.2013 року суду надано висновок органу опіки та піклування Автозоводського району м.Кременчука щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється та фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON], взагалі не спілкується з нею, не проявляє інтересу до її життя. [PERSON] не займається вихованням дитини, не проявляє до неї батьківської уваги та турботи. Проаналізувавши встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої доньки [PERSON], і вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved