Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є власником спірної квартири, в якій зареєстрований відповідач [PERSON]. В порушення умов договору купівлі-продажу квартири відповідач в строк до 26.03.2018 року не знявся з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує її права та інтереси як власника, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. До позову була додана копія нотаріально посвідченої заяви, в якій відповідач визнав позовні вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22.03.2018 року. Відповідно до копії довідки про склад сім'ї, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, від 22.03.2018 року №21699 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 17.02.2007 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації та з 25.05.2017 року мешкає за адресою: [ADDRESS] що підтверджується копією паспорта відповідача [NUMBER]. Зазначена обставина свідчить про те, що відповідач виїхав на постійне місце проживання на територію Російської Федерації. Суд вважає, що відповідач не мешкає в спірній квартирі за власним бажанням, він не ставиться до спірного житла як до постійного місця проживання, що має наслідком визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою. При цьому суд враховує повне визнання відповідачем позовних вимог, яке приймається судом, оскільки не порушує права свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. З урахуванням вищевикладеного суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення її прав як власника спірного нерухомого майна. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved