Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що сторони з 15 травня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою. Спільне проживання між сторонами по справі склалося невдало через відсутність взаєморозуміння, небажання відповідача дбати про сім`ю. Подружні стосунки між ними припининено в серпні 2019 року. З цього часу вони з відповідачем проживають окремо. Переконана, що збереження сім`ї неможливе. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Пояснила, що з позовом про розірвання шлюбу вона звертається вдруге. Відповідач не змінив поведінки. Навпаки, у [PERSON] вникають безпідставні підозри в зраді нею в подружній вірності, а тому миритися вона не бажає. Просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу відновити їй прізвище до одруження [PERSON] , судові витрати віднести за рахунок відповідача по справі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що стосунки між ними припинені. Вважає, що не є біологічним батьком дочки [PERSON] . Причиною розірвання шлюбу є неналежна поведінка його дружини. У подальшому не бачить майбутнього з позивачкою, а тому просить шлюб розірвати. За ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 травня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 40. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим 15 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. [PERSON] та [PERSON] є батьками двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданих 04 березня 2016 року та 08 серпня 2018 року Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, у обох наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме їхнім інтересам, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Згідно ч.7 ст.135 ЦПК України у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення позивачу внесеної суми судового збору.

Outcome: approved