Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. Свій позов мотивує тим, відповідач проник у її будинок № 2 по вул. Лемківська звідки таємно викрав належне їй особисте майно на суму 5810 грн. Вироком Червоноградського міського суду від 14.03.2014 р.[PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 185 ч.3, ст. 185 ч.3-ст.15 ч.2, ст.357 ч.3 КК України. Неправомірними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка виразилась у тому, що вона зазнала значного стресу, тривалий час був порушений її сон і спокій, переслідував страх від проникнення в її житло злодія. Розмір моральної шкоди оцінює у 10000 грн. З огляду на зазначенні обставини, просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилась подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 14.03.2014 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 185 ч.3, ст. 185 ч.3-ст.15 ч.2, ст.357 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Вироком суду встановлено, що потерпілій [PERSON] спричинено майнову шкоду на загальну суму 5810 грн. та такий набрав законної сили 14.04.2014 р. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає достовірно встановленим факт нанесення та розмір майнової шкоди завданої неправомірними діями [PERSON] по відношенню до [PERSON] у розмірі 5810 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Пунктом 9 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладання на відповідальну за неї особи обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування можливий. Коли відшкодування в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. З огляду на фактичні обставини справи суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в сумі 5810 грн., що встановлена вироком суду. На підставі частини 1 статті 1167 Цивільного Кодексу України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 р., слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Окрім того, на підставі ч.1 п.9 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи вищенаведене, досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що знайшли своє підтвердження підстави стягнення моральної шкоди, факт заподіяння зі сторони відповідача моральних страждань позивачці, які полягають у спричиненні стресу з приводу проникнення у її житло, порушенні нормального ритму життя та відпочинку, після скоєного злочину. Беручи до уваги наведене, з врахуванням глибини моральних страждань, ступеня вини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути 2000 грн. моральної шкоди так як вимоги про стягнення 10000 грн. моральної шкоди є завищені та належним чином не обґрунтовані. Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial