Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою.Свої вимоги мотивує тим,що з відповідачем перебуває в шлюбі з [INFO].Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], 13.02.1980 р.н.В 1981 році їм була надана 2 кімнатна квартира №53 в житловому будинку №35 по пр..Будівельників в м.Олександрії Кіровоградської області, в якій вони зареєстровані та проживають.Крім неї та відповідача в спірній квартирі зареєстрований син з дружиною та дітьми.Квартира складається з 2 кімнат площею 12кв.м та 9 кв.м та підсобних приміщень:кухні, ванної кімнати, коридору та балкону.Протягом останнього часу відповідач робив спільне проживання в одній квартирі неможливим.З приводу користування квартирою між ними постійно виникали конфлікти та сварки на побутовому рівні, в результаті яких відповідач чинить їй перешкоди у володінні та користуванні квартирою та речами, які в квартирі зберігаються.Відповідач восени 2013 року змінив замки у вхідних дверях та не допускає її вільно користуватися квартирою.Вона вимушена проживати у своїх батьків, завдаючи їм незручності.За захистом своїх прав вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, але отримувала висновки про відсутність в діях відповідача складу злочину.Враховуючи своє право на користування даною квартирою, вважає, що їй може бути виділена менша кімната площею 12 кв.м.Підсобні приміщення вважає, що необхідно залишити в загальному користуванні. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов і просять його задоволити. Відповідач та його представник позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні.Відповідач подав зустрічний позов про визнання [PERSON] втратившою право користування квартирою №53 в житловому будинку №35 по пр..Будівельників в м.Олександрії Кіровоградської області.Зустрічний позов мотивує тим, що понад 17 років тому [PERSON] забрала свої особисті речі , покинула сім»ю і поїхала з іншим чоловіком в невідомому напрямку.Протягом 15 років вона не появлялася і зовсім не спілкувалася із сім»єю.[PERSON]п. сплачує за утримання квартири, не чинить перешкоди [PERSON] в користуванні спірною квартирою. [PERSON] та її представник не визнали вимоги зустрічної позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників , покази свідків , суд вважає що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~ Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед основних прав і свобод людини і громадянина [PERSON] України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини. Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини « Кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоровя й добробуту її самої та її родини ». Невідємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст. 10). При цьому, як вбачається із п. 1 ст. 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання. Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Нормами статті 64 ЖК України передбачено, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Особи, що вселились в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами сімї не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК України). Право на користування житлом виникає у членів сімї власника житла, якщо проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6\~ст.29 ЦК України). Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.На підтвердження вибуття необхідно брати до уваги будь-які фактичні дані , які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання( повідомлення про це в листах , розписках , переадресовка кореспонденції , утворення сім»ї в іншому місці , виїзд в інший населений пункт і постійна там прописка) , на що вказує п.11 постанови Пленуму Верховного суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України « від 12.04.1985 року за №2. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10\~постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. В судовому засіданні встановлено, що 16.01.1981 року виконавчим комітетом ради народних депутатів м.Олександрії був виданий ордер №1929 [PERSON] та членам його сім»ї дружині [PERSON] та сину [PERSON] на вселення в квартиру №53 в житловому будинку №35 по пр..Будівельників в м.Олександрії Кіровоградської області.( а.с.46) Згідно довідки КП « Житлогосп» від 02.03.2016 року в квартирі №53 в житловому будинку №35 по пр..Будівельників в м.Олександрії Кіровоградської області зареєстровані [PERSON] ( наймач), [PERSON] ( дружина) , [PERSON] ( син), [PERSON] ( невістка), [PERSON] ( онучка) та [PERSON]О.( онучка). ( а.с. 113) Позивачка в судовому засіданні пояснила, що з відповідачем перебувала в шлюбі, шлюб розірваний 8.09.2016 року після пред»явлення даного позову.Спірну квартиру надали їхній сім»ї для проживання.Квартира не приватизована.В 2000 році вона захворіла і поїхала лікуватися в Росію, відповідач кошти не давав. Потім знайшла там роботу, присилала дітям кошти для ремонта спірної квартири.Відповідач проживав в іншому місці.Від працівників ЖЕКа дізналася, що чоловік хотів її виписати з квартири.Тому вона написала заяву в ЖЕК , щоб її не знімали з реєстрації.В 2011 році вона повернулася в м.Олександрію Кіровоградської області і почала проживати в спірній квартирі.Вона проживала в меншій кімнаті, а чоловік в більшій кімнаті. З чоловіком погіршилися відносини, чоловік примушував її покинути квартиру.Вона ночувала в подруг. Син з сім»єю проживав на квартирі.В 2013 році відповідач поміняв замки в дверях і не надав їй ключ від вхідних дверей.Тому вона не мала можливості користуватися даною квартирою.Вона неодноразово зверталася в міліцію з заявою про те, що її чоловік перешкоджає їй користуватися спірною квартирою.Але по результатам її звернень встановлено відсутність складу злочину в діях відповідача( висновки від 13.10.2013 року, 28.10.2013 року, 12.05.2014 року, 05.01.2015 року)Відповідач не бажає мирно вирішити питання щодо встановлення порядку користування даною квартирою, зазначив, що ключ від квартири віддасть лише через суд.У неї немає іншого житла, вона тимчасово мешкає у своїх батьків і доглядає за ними. Відповідач в судовому засіданні визнав, що позивачка проживала в спірній квартирі з 2011 року по 2013 рік.Між ними склалися неприязні відносини.В 2013 році позивачка зламала замок в вхідних дверях і він поміняв замок. Ключ від нового замка позивачці не надав.Він не бажає, щоб позивачка проживала в даній квартирі. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що проживають в одному будинку з сторонами.В будинку [PERSON] бачили дуже рідко, остання майже не жила в спірній квартирі, але викликала міліцію в 2015 році. Згідно акту-розпорядження №92 від 22.01.2016 року , складеного паспортистом [PERSON] за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зазначено, що [PERSON] не проживає в квартирі з 2000 року, на час перевірки в квартирі була відсутня.( а.с. 99) В судовому засіданні відповідач підтвердив, що особам, які складали даний акт, він не повідомив, що позивачка не має ключа від даної квартири. Але в даному акті не зазначено, що в квартирі не проживає і син сторін з сім»єю, які зареєстровані в квартирі, не зазначено, що і відповідач не проживав в квартирі. В акті зазначено, що його складено зі слів сусідів, не наведено причин, з яких позивачка не проживає, крім того, акт не підтверджує факт безперервного не проживання позивачки у квартирі понад шість місяців. За таких обставин, а також враховуючи те, що позивачка іншим житлом не забезпечена, інтерес до спірної квартири не втратила, суд вважає, , що зустрічний позов про визнання позивачки [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою задоволенню не підлягає, оскільки факт не проживання позивачки у квартирі понад шість місяців без поважних причин, відповідачем не доведено. Позивачами у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням можуть бути особи, які мають право постійного користування цим жилим приміщенням, а саме наймач, члени його сімї, колишні члени сімї, в тому числі і ті з них, які зберігають право на це як тимчасово відсутні. Правове значення для вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є причини відсутності особи у спірній квартирі понад встановлені законом строки. Суд вважає, що підлягає задоволенню вимога позивачки про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, так як у позивачки відсутній ключ від вхідних дверей і вона позбавлена можливості користуватися спірною квартирою. Крім того, згідно плану квартири встановлено, що вона складається з 2 кімнат площею 10.2 кв.м та 17.1 кв.м. ( а.с.104-105) та допоміжний приміщень. В квартирі зареєстровані і мають право користуватися спірною квартирою [PERSON] ( син), [PERSON] ( невістка), [PERSON] ( онучка) та [PERSON]О.( онучка).Виділення однієї із кімнат в користування позивачці порушить права других членів сім»ї наймача.Тому в задоволенні позовної вимоги про встановлення порядку користування квартирою шляхом виділення розивачці меншої із кімнат та усунення перешкод в користуванні виділеною кімнатою не підлягають задоволенню.

Outcome: partial