Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою в якій просить суд ухвалити рішення яким позбавити батьківських прав [PERSON], у відношенні дитини - доньки [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що з 03.12.2011 р., вона та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального району м. Дніпропетровська, про що у книзі реєстрації був зроблений актовий запис № 931. Від шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Фактично шлюбні стосунки між ними було припинено з березня 2015 року, вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає із нею. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати із нею. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. З її боку перешкод до спілкування відповідача з дитиною не було. На сьогоднішній день дівчинці вже чотири роки, вона не згадує батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за весь цей час жодного разу його не бачила. В спілкуванні із нею ніколи про нього не питала та не цікавилась. З березня 2015 року вони проживають з донькою з її батьками в двокімнатній квартирі. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною і батьками склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Вихованням та розвитком доньки займається тільки вона за допомогою батьків, з якими мешкає. Відповідач ні в якій сфері життя доньки участі не приймає. Рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 17.07.2015 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON]. Однак, [PERSON], умисно, порушуючи ч.2 ст.51, ч.5 ст.124 Конституції України,ст. 180 сімейного кодексу України злісно ухилявся від сплати, встановленим рішенням суду, коштів на утримання своєї дитини. З-за цього, відносно відповідача було розпочате кримінальне провадження і за результатами винесено вирок Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 13 липня 2016 року. Від виконання вироку [PERSON] теж злісно ухиляється. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Надаючи пояснення зазначила, що відповідач не цікавиться дитиною, не приймає участі у вихованні доньки та утриманні. У судове засідання 07.02.2017 року не з'явилася, але завчасно поданою заявою сповістила про можливість розгляду й вирішення справи без її особистої присутності. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не надав, свого представника до суду не направив. Представник Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради не заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка та відповідач по справі з 03 грудня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 липня 2015 року по справі № 202/4977/15-ц шлюб між сторонами був розірваний (рішення набрало законної сили 03.08.2015 року). Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 липня 2015 року по справі № 202/4979/15-ц з відповідача на користь позивачки були присуджені до стягнення аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2016 року по справі № 202/3823/16-к відповідача було засуджено до одного року обмеження волі з іспитовим строком - 1 рік, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто за злісне ухилення від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дитини [PERSON]. Відповідач разом з позивачкою та дітьми не проживає з 2015 року, до своєї дитини не з'являється, не цікавиться її життям, не займається вихованням та утриманням, не дбає про фізичний та духовний розвиток, злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та батьківського піклування. Та обставина, що відповідач ухиляється від участі у вихованні та утриманні дитини також підтверджується висновком органом опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Останній має значну заборгованість зі сплати аліментів та ухиляється від матеріальної допомоги дитині. Згідно вказаного висновку, всі обов'язки по вихованню та утриманню дитини взяла на себе мати дитини - [PERSON] та її батьки, які створили сприятливі умови для проживання та розвитку дитини, що також підтверджується актом про обстеження житлово-побутових умов. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що відповідач на протязі тривалого часу не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved