Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 21000 грн. неповерненого вкладу, моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 243,6 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що 10 квітня 2014 року між нею та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу № 307231/4467/370-14 в національній валюті. На виконання вимог договору, позивачем було внесено до банку готівку, а відповідачем було прийнято грошові кошти на відкритий позивачу депозитний рахунок у загальному розмірі 23000 грн. Термін розміщення банківського вкладу становить з 10 квітня 2014 року по 15 квітня 2015 року. Відповідач за умовами п.2 договору сплачує позивачу проценти по строковому банківському вкладу з розрахунку процентної ставки 25% річних, шляхом зарахування на поточний рахунок. 15 квітня 2015 року позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача з заявою про повернення суми вкладу та відсотків, однак отримала письмову пропозицію про подальше продовження строку депозитного договору, від якої відмовилася. 17 квітня 2015 року та 28 квітня 2015 року відповідачем їй було частково повернуто до 1000 грн., тобто 2000 грн., після чого вона зрозуміла, що відповідач не збирається повертати їй вклад. А тому вимушена була звернутися до суду з позовом в якому просила суд, посилаючись на вимоги ст.ст. 625, 1061, 1062 ЦК України стягнути з відповідача на її користь суму вкладу за виключення 2000 грн. виплачених їй відповідачем, в розмірі 21000 грн. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на її користь суму моральної шкоди, яку вона оцінює в 3000 грн., у зв'язку з тим, що в результаті неповернення відповідачем її кладу вона зазнала значних моральних страждань, неможливістю скористатися своїм майном, вона перестала відпочивати вночі; вона постійно знаходиться в нервовому стані, тому як сума вкладу для неї дуже велика, що спричиняє їй постійні душевні страждання,Ю а тому просила суд на підставі ст.. 23 ЦК України стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в частині стягнення суми вкладу в розмірі 19000 грн., у зв'язку з тим, що після подачі позову відповідач сплатив їй ще 2000 грн., а також суму моральної шкоди в розмірі 3000 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання уповноваженим представником судової повістки,причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справив їх сукупності, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2014 року між сторонами був укладений договір строкового банківського вкладу № 307231/4467/370-14 в національній валюті з виплатою 25 відсотків річних. На виконання умов договору, позивачем було внесено до банку готівку, а відповідачем було прийнято грошові кошти на відкритий позивачу вкладний рахунок [NUMBER] в загальному розмірі 23000 грн. Відповідно до умов договору термін розміщення банківського вкладу становить з 10 квітня 2014 року по 15 квітня 2014 року. Відповідач за умовами п.2 договору сплачує позивачу проценти по строковому банківському вкладу з розрахунку процентної ставки 25% річних, шляхом зарахування на рахунок [NUMBER] Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Відповідно до ст.ст. 1058, 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідач відповідно до п.6 договору зобов'язався на вимогу позивача по закінченню строку дії договору видати вклад та виплатити проценти на нього на умовах, передбачених цим договором. По закінченню терміну дії договору, а саме 15 квітня 2015 року, позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення їй суми строкового вкладу у розмірі 23000 грн. у зв'язку із завершенням строку. Однак листом № 38 від 15.04.2015 року відповідач запропонував звернутися до банку в будь-який зручний час звернутися до банку для подальшого обслуговування. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом встановлено, що позивач звертався до керівництва відповідача про повернення вкладу, відповідачем не надано суду доказів виконання зобов'язань за договором, доказів повернення позивачу суми вкладу та нарахованих проценти. Так як відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем та не повернув кошти депозитного внеску у строки, встановлені в договорі, тому суд приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача, в розмірі зазначеному позивачем за вирахуванням суми повернутих коштів, а саме в розмірі 19000 грн. Що стосується позовних вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Враховуючи те, що ані законом, ані договором не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України с стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,6 грн., сплачений нею при подачі позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial