Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та моральної шкоди. В обгрунтування позовної заяви зазначає, що до 15 листопада 1994 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На підставі постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 1994 року з відповідача стягувались аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісяця. Було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. В період з вересня 2007 року до березня 2012 року утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 12 544 грн. 55 коп., яку позивач просила суд стягнути з відповідача. Також позивач просила суд стягнути з відповідача неустойку за несплату аліментів в сумі 55 грн. 55 коп. та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - 5000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що сину вже виповнилося 23 роки, проте заборгованість по аліментам відповідачем не погашена. Також зауважила, що за умисне ухилення від сплати аліментів відповідач притягувався до кримінальної відповідальності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції, суду пояснила, що відповідач дійсно має заборгованість по аліментам, за ухилення від сплати аліментів притягувався до кримінальної відповідальності, на сьогоднішній день виконавче провадження закрито у зв'язку із закінченням періоду, протягом якого стягувались аліменти. Вважала, що є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.4). Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 1994 року було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи стягнення з 30 вересня 1999 року (а.с.11-12). 11 жовтня 1994 року на підставі зазначеної постанови суду Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист (а.с. 13-14). 2 вересня 2003 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів з [PERSON] (а.с.32). За злісне ухилення від сплати аліментів [PERSON] на підставі вироку Верхньодніпровського районного суду було притягнуто до кримінальної відповідальності (а.с.33-34). Згідно розрахунку заборгованості та листа відділу Державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції від 31 жовтня 2011 року заборгованість по аліментам становить 12 544 грн. 55 коп. (а.с.35). Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції від березня 2012 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] було закінчено у звязку із закінченням строку стягнення (а.с.37). У відповідності до ст. 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується за рішенням суду незалежно від досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку, наданому позивачем, сума неустойки складає 55 грн. 55 коп. Враховуючи те, що виконавче провадження по стягненню аліментів вже закінчено, заборгованість не погашена відповідачем, доказів того, що відповідач на підставі рішення суду звільнений від сплати заборгованості за аліментами сторонами не надано, а також те, що відповідач не надав суду доказів поважності причин несплати заборгованості по аліментам, що суд вважає позовні вимоги [PERSON] в цій частині законними та обґрунтованими. В той же час суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в сумі 5000 грн., оскільки відповідно до п. 6 ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України суд застосовує способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема відшкодування моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором, а спірні правовідносини не передбачають відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням обов'язку по сплаті аліментів. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесені нею судові витрати, а саме сплачений судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial