Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нікопольського міськрайонного суду з позовом, за вимогами якого просить стягнути з відповідачів майнову та матеріальну шкоду. Свої вимоги мотивує тим, що 18.04.2000 р. між нею та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність. На підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 р. з ПП «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської області були стягнуті кошти. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області 06.09.2013 р. державним виконавецем ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції було описано та накладено арешт на майно, що належить ПП «Дніпрянка». Зазначає, що майно, на яке накладено арешт є її спільною власністю та ПП «Дніпрянка». За наслідками неправомірних дій Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, в зв'язку з тим що млин Р6 АВМ-15 не працював 559 діб, їй спричинена матеріальна шкода за період з 06.09.2013 р. по 01.10.2015 р. в розмірі 6568250,00 грн., яку вона просить стягнути на свою користь та стягнути моральну шкоду, яку оцінює в 50000,00 грн. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, надіслала на адресу суду клопотання про слухання справи за її відсутності. (а.с. 39) Представник Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції надіслав на адресу суду заяву про слухання справи за його відсутності, зазначив, про те що позовні вимоги не визнає, просив відмовити в їх задоволені. Державна казначейська служба України про час, місце слухання справи повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не з'явився. (а.с. 40) Суд вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до ст. 355 ЦК України 1. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). 2. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. 3. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. 4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 1130 ЦК України 1. За договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. 2. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. За нормами ст. 1132 ЦК України 1. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. 2. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Судом встановлено, що 18.04.2000 р. між [PERSON] та ПП «Дніпрянка» було укладено договір про спільну діяльність. (а.с. 8) За п. 1 зазначеного договору учасник спільної діяльності передає грошові кошти в розмірі 150000,00 грн. у тимчасове володіння. Метою договору за п. 2 є досягнення спільної мети. 14.06.2011 р. Господарським судом Дніпропетровської області по справі № 10/396-10 було видано Наказ про примусове виконання рішення, за яким з ПП «Дніпрянка» на користь обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської області були стягнуті кошти в розмірі 62565,00 грн. - основного боргу, 2728,00 грн. - річних, 12136,25 грн. - інфляційних витрат, 774,29 грн. - витрат на держмито, 236,00 грн. - витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу. (а.с. 11) 06.09.2013 р. на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 10/396-10 від 14.06.2011 р. державним виконавцем ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції було складено акт було описано та накладено арешт на майно ПП «Дніпрянка». (а.с. 13 - 14) Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи зазначені норми права суд приходить до думки, що позивачем, у порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не доведено того, що вона є співвласником спірного майна, оскільки будь яких доказів суду не надано, матеріали справи не мітять. Зокрема, посилання позивача на договір про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року не може свідчити про належність обладнання на праві власності [PERSON] та ПП «Дніпрянка», оскільки цим договором передбачено передачу учасником спільної діяльності [PERSON] суб'єкту господарювання - ПП «Дніпрянка» грошових коштів у розмірі 150000,00 грн. у тимчасове володіння для досягнення спільної мети, однак жодним чином не визначено ані підстави набуття права власності учасником спільної діяльності на майно, придбане ПП «Дніпрянка», ані порядок та розміри отримання нею доходів саме від використання обладнання. Оскільки у справі відсутні докази того, що обладнання є спільною сумісною власністю ПП «Дніпрянка» та [PERSON] яке придбане на підставі договору про спільну діяльність, тому у зв'язку з недоведеністю права власності позивача на майно, суд не може застосувати способи його захисту, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заподіяної шкоди за наслідками арешту майна задоволенню не підлягають. В зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог про відшкодуванню матеріальної шкоди не підлягають задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦК України, в зв'язку з тим що [PERSON] є інвалідом ІІ групи (а.с. 15) судові витрати за рішенням суду повинні бути віднесені за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed