Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, який зареєстрований 06.06.1998 року виконавчим комітетом Покащівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, за актовим записом № 3. Від шлюбу подружжя має трьох дочок Іванну, [INFO], Маряну, [INFO] та Дарину, [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбних стосунків вони не підтримують, примирення не досягнуто, зберігати сімю надалі не бажає, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 06.06.1998 року виконавчим комітетом Покащівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, за актовим записом № 3. Судом також встановлено, що від шлюбу подружжя має трьох дочок Іванну, [INFO], Маряну, [INFO] та Дарину, [INFO]. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх права, а також права їх дітей. Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх відносин, не спілкуються, їх сім'я розпалась, а шлюб існує формально. Разом з тим, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обгрунованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, суд вважає, що збереження шлюбу на даний час є неможливим. При цьому суд не вбачає порушення прав та інтересів осіб. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відтак, після розірвання шлюбу на вимогу позивача залишити їй шлюбне прізвище «Лучинець». Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved