Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на прохання [PERSON] вона зареєструвала його у своєму будинку за адресою: вул. 1-го Травня, буд. № 10 смт Вільшани Дергачівського району Харківської області, оскільки він навчався в учбовому закладі в м. Харкові. У 2014 році [PERSON] вибув з її адреси та не зявляється в її домоволодінні по даний час. Місце його перебування їй не відоме. Про те, що відповідач дійсно не проживає за її адресою протягом 3-х років підтверджується актом депутата Вільшанської селищної ради [PERSON] від 22.12.2017. На протязі останніх 3-х років [PERSON] жодного разу не зявився за місцем реєстрації, у звязку з чим просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, представник позивача [PERSON] надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та справу розглядати без її участі з ухваленням заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки, причини неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення справи в суд не звертався, тому суд вважає за можливе розглядати справу по суті за його відсутності при заочному розгляді справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 05 лютого 2018 року було відкрито провадження по справі Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою: вул. 1-го Травня, б.10, смт Вільшани Дергачівського район Харківської області, на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрована за № 11670039, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] з 02 липня 2012 року. Згідно довідки Вільшанської селищної ради про склад сімї, що мешкає за адресою: вул. 1-го Травня, буд. № 10 смт Вільшани Дергачівського району Харківської області зареєстровані: [PERSON], як власник домоволодіння, її донька [PERSON], онуки: [PERSON] та [PERSON], правнуки: [PERSON] та [PERSON] та інша особа [PERSON]. Згідно акту депутата Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 22.12.2017 [PERSON] та в присутності свідків встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], починаючи з 2014 року та по теперішній час за адресою: вул. 1-го Травня, буд. № 10 смт Вільшани Дергачівського району Харківської області, не проживає. Оскільки, протягом більш ніж шести місяців відповідач в будинку не мешкає, згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України він втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: вул. 1-го Травня, буд. № 10 смт Вільшани Дергачівського району Харківської області. Таким чином, відповідач в належному позивачці будинку не проживає, участі в його обслуговуванні та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей його в будинку не має, кореспонденція та листи на його імя по вказаній адресі не надходить, права власності на будинок він не має, однак він залишається бути зареєстрованим в належному їй будинку. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.319 ЦК України,

Outcome: approved