Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 жовтня 2004 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №1476. Від цього шлюбу народилося двоє дітей - сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з Відповідачем не склалося через різність характерів та поглядів на життя. На протязі останніх років у них виникали часті непорозуміння, конфліктні ситуації, що супроводжувалось сварками та неможливістю нормальних умов для проживання. Як наслідок конфліктні ситуації призвели до того, що вони втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння один до одного. Оскільки вони фактично втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, а сімейні відносини носять формальний характер, то останній місяць разом не проживають, а підтримують лише нормальні відносини щодо спільних дітей, які проживають з позивачкою. За таких умов сім'я фактично розпалася, а подальше збереження та примирення є не можливим, наміру продовжувати шлюб чи зберегти сім'ю не має. Малолітні діти в подальшому залишаться проживати з позивачкою. Відповідач є хорошим батьком, а відтак всі питання, які стосуються виховання дітей, побачень з дітьми вирішуються спільно з максимальним забезпеченням належної уваги та інтересів дітей. Відповідач зареєстрований приватним підприємцем, є директором приватного підприємства, отримує заробітну плату. Оскільки, станом на теперішній час, вона з дітьми проживає окремо, а її заробітньої плати недостатньо для повноцінного забезпечення дітей всім необхідним, то вважає, що відповідач має на утримання дітей сплачувати аліменти, які просить стягнути у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), щомісячно з дати звернення до суду, до повноліття дітей. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 17 жовтня 2004 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1476. Стягнути із [PERSON], 1 [INFO], на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно до їх повноліття, починаючи з дня звернення до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви та просила позов задовольнити повністю. Підтвердила, що сімейні відносини припинені з літа 2013р., а з грудня 2013 року проживають окремо. Враховуючи те, що в січні 2014 року відповідач в добровільному порядку сплатив аліменти на утримання дітей, просила за рішенням суду стягувати аліменти на дітей з лютого 2014 року. Дітей залишити проживати з нею. Шлюб розірвати. Представник відповідача - адвокат [PERSON] позов визнала. Підтвердила, що сім'я сторін фактично разпалась, проживають окремо, наміру на примирення у її довірителя немає. Просила шлюб розірвати. Не заперечила проти стягнення аліментів з її довірителя на утримання дітей в розмірі 12 заробітної плати, дітей залишити проживати з матір'ю. Аліменти на дітей стягувати за рішенням суду з 01.02.2014р. у зв'язку з добровільним перерахуванням аліментів в січні 2014р. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.10.2004 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 1476. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що подружні стосунки припинені з літа2013р., та не відновлювалися. Виходячи з достовірно встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що сімейні відносини погіршилися, а в подальшому і припинилися з вини обох сторін. Між сторонами відсутні почуття любові, взаєморозуміння. Сторони проживають окремо. Примирення не можливе , оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] . про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, та неповнолітніх дітей. Шлюб розірвати, дітей залишити проживати з матір'ю. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач працює, та має дохід у виді заробітної плати, а тому його дохід є стабільним, що підтверджується довідками № 07/01 від 29.01.2014р., виданої ПП «Рівнеспецбуд», де [PERSON] працює директором, та довідкою № 12/01 від 29.01.2014р.. де відповідач працює директором. Крім того, відповідач не заперечив проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? заробітної плати. Також судом встановлено, що в січні 2014 р. відповідач на ім'я позивачки перерахував 2000 грн. аліментів на дітей згідно квитанцій від 10.01.2014р., 28.01.2014р. Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази та обставини відповідно до ст.182 СК України, суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти у частці, у розмірі ? усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.02.2014 року і до досягнення дітьми повноліття, згідно ст. 183 СК України. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 110, 112, 113, 115,160, 180, 183 СК України,

Outcome: approved