Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини. В обґрунтування позовних вимог у своїй позовній заяві позивачка посилалася на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний [PERSON]. Зараз вона не працює, а тому потребує матеріальної допомоги. Позивач у судове засідання не зявилася, відповідно до письмової заяви просила суд слухати справу за її відсутності, просить суд винести рішення про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно; примусове стягнення з відповідача заборгованість по аліментах на утримання малолітньої дитини за вересень 2015 року; примусове стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку; судові витрати, у тому числі витрати за виклик відповідача через обяву у газеті покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заперечення на позовну заяву в яких просив суд слухати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги частково, а саме: стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на утримання малолітньої дитини, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам на утримання малолітньої дитини за вересень 2015 року та про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 08 червня 2013 року в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №274 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] У шлюбі народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КИ №500188 від 02 вересня 2014 року видане Виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Як встановлено у судовому засіданні, шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо. [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач у добровільному порядку кошти на утримання сина та дружини не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, а частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою сторони може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан позивачки, обставини справи та той факт, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідачем не доведено факт мінливого заробітку, як зазначено у запереченні на позов; та стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно і до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки відповідачем не додано доказів неможливості сплати таких аліментів. У задоволенні позову у частині стягнення аліментів за вересень 2015 року відмовити, оскільки позивачкою не надано доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, та відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп. Додатково з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 210 грн., що була позивачем витрачена у звязку з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial