Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 17 жовтня 1980 року між сторонами було зареєстровано шлюб, проте 20 вересня 1995 року відділом запису актів громадського стану Тернопільського міськвиконкому даний шлюб розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 614. Після розірвання шлюбу [PERSON] з спільними двома дочками сторін залишилась проживати у їхній спільній квартирі за адресою: [ADDRESS] , яку позивач та відповідач набули під час шлюбу та яка була зареєстрована на праві власності за [PERSON] . Одразу після розірвання шлюбу відповідач виїхав із даної квартири та протягом багатьох років у ній не проживав, місце його проживання позивачці було не відоме. Проте з недавнього часу [PERSON] повернувся та почав проживати разом із [PERSON] та іншими членами сім`ї у їхній спільній квартирі, а також створювати несприятливі умови для спільного проживання, мотивуючи свою поведінку тим, що він являється єдиним власником даної квартири. Проте позивачка не погоджується із такою думкою [PERSON] оскільки, за час подружнього життя спільними зусиллями та коштами сторін набуто у власність квартиру, загальною площею 74,2 кв.м. (житлова 47,3 кв.м. та допоміжна 26,9 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру було зареєстровано за відповідачем 20 лютого 1995 року на підставі свідоцтва на право власності № [NUMBER] . Відтак, [PERSON] вважає, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вона перейшла у власність відповідача під час перебування шлюбі і не була ні подарованою, ні успадкованою. З огляду на вищенаведене позивачка просить суд припинити право\~спільної сумісної\~власності між\~нею та\~ [PERSON] \~на квартиру\~ [ADDRESS] ;\~визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , а також стягнути судові витрати. Ухвалою судді від 12 березня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] \~та її\~представник,\~адвокат Тришак\~О.\~Г.в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. З приводу винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як слідує з свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20 вересня 1995 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 1995 року 20 вересня зроблено запис за № 614. Прізвища після розірвання шлюбу: чоловіка [PERSON] , жінки [PERSON] . 20 лютого 1995 року державною адміністрацією міської ради народних депутатів м. Тернопіль видано свідоцтво на право власності № [NUMBER] , згідно якого квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво видано на підставі розпорядження міської адміністрації Тернопільської міської ради народних депутатів № 814 від 22 вересня 1995 року. Згідно реєстрового запису на документі про право особистої власності, зазначена в цьому документі квартира [ADDRESS] зареєстрована в Тернопільському бюро технічної інвентаризації по праву особистої власності за [PERSON] ; записано в реєстрову книгу № 3 стор. № 77 за реєстровим № 252 20 лютого 1995 року. Згідно із розпорядження міської адміністрації Тернопільської міської ради від 22 вересня 1993 року № 814 «Про розгляд заяв громадян та надання квартир» згідно поданих документів та даних про житлові умови сімей надати квартири та видати ордер на чергу по місцю проживання [PERSON] (черга 2078, дольова обл. управління статистики) на квартиру [ADDRESS] . Склад сім`ї 4 особи. 28 лютого 1995 року виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , згідно якого її загальна площа становить 74.2 кв.м. та складається із коридору (10,9 кв.м.), жилої (16,1 кв.м.), кухні (7,7 кв.м.), кладової (0,8 кв.м.), жилої (10,0 кв.м.), ванни (2,6 кв.м.), жилої (11,7 кв.м.), коридору (3,9 кв.м.), жилої (9,5 кв.м.). Висновком про вартість майна чотирикімнатної квартири [ADDRESS] , виготовленим 04 березня 2021 року фізичною особоюпідприємцем [PERSON] , яка діє на підставі Сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України № 246/18 від 23 березня 2018 року встановлено, що вартість чотирикімнатної квартира, розташованої на сьомому поверсі житлового будинку, загальною площею 74,2 м2, житловою площею 47,3 м2 становить 480 210 гривень без ПДВ. Як слідує з листа товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» № 605/072 від 25 травня 2021 року, згідно обліку технічної інвентаризації станом на 29 грудня 2012 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва, виданого 20 лютого 1995 року згідно розпорядження міської адміністрації № 814 від 22 вересня 1993 року. У відповіді на запит ПП «ВікторіяМ» № 80/2 від 24 травня 2021 року зазначено, що на підприємстві відсутня будьяка інформація, яка б засвідчувала яким чином набуто право власності на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається із інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості відносно квартири [ADDRESS] відсутні. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Розділ VII «Прикінцеві положення» СК України передбачає, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. Відносини між подружжям, що виникли до 01 січня 2004 року, регулюються Кодексом про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України). До відносин подружжя, що виникли після 01 січня 2004 року, застосовується СК України. Згідно зі ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до абзацу 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно з абзацом 2 ст. 29 КпШС України поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. В п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будьякі види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. При цьому суд також враховує правові позиції Верховного Суду з аналогічних спорів, в яких роз`яснено, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Отже, тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям як об`єкт права спільної сумісної власності. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 20 вересня 1995 року. 20 лютого 1995 року державною адміністрацією міської ради народних депутатів м. Тернопіль видано свідоцтво на право власності № [NUMBER] , згідно якого квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності. Таким чином, вказана квартира була набута сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо припинення права\~спільної сумісної\~власності між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~на квартиру\~ [ADDRESS] та\~визнання за\~позивачкою права\~власності на\~1/2 частину квартири\~ [ADDRESS] є підставними та підлягають до задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки. На підставі наведеного,

Outcome: approved