Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2005 року, однак з червня 2018 року між ними припинені фактичні шлюбні стосунки у зв'язку із несумісністю характерів. На примирення позивач не згодна. Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які за домовленісю сторін залишаються проживати разом з позивачем. Також позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов на подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позову не подав, а також відсутністю заперечень з боку позивача проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Також, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи, як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 23 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кремінського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 72, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Із позовної заяви судом встановлено, що з червня 2018 року між сторонами припинені фактичні шлюбні стосунки у зв'язку із несумісністю характерів, на примирення позивач не згодна. За домовленістю сторін діти залишаються проживати з позивачем. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Більше того, ухвалою суду за клопотанням відповідача сторонам надався трьохмісячний строк для примирення (а.с. 27), однак після його спливу обидві сторони у судове засідання не з'явилися, при цьому відповідач не надав суду жодних доказів щодо вчинення ним будь-яких дій, спрямованих на досягнення примирення, врегулювання спору та збереження шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 3 ст. 105 СК України зазначається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що дана родина розпалася, позивач наполягає на розлученні, а відповідач в судове засідання не з'явився та не подав відзиву, тим самим виявивши небажання вжити заходів для збереження шлюбу з позивачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву повністю та розірвати шлюб між ними. Згідно з ч. 4 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved