Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . В 2011 році позивач зареєструвала у вищезгаданому будинку свого зятя, [PERSON] , відповідача по справі. В 2017 році шлюб між донькою позивача та відповідачем було розірвано рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2017 року, хоча відповідач фактично не проживає у належному позивачу будинку з серпня 2013 року. Відповідач не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі і взагалі даним житлом він не цікавиться. Так як позивач є власницею будинку, має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, але наявність реєстрації відповідача, який добровільно не бажає знятися з реєстрації, не дає їй повністю реалізувати всі складові права власності, а саме розпоряджатися нерухомим майном. Оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає та добровільно знятися з вищезазначеної реєстрації не бажає, позивач змушена звернутись до суду для захисту своїх порушених прав. Позивач та її представник в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали, просять суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Позивач пояснила, що відповідач, більше п`яти років в належному їй будинку не проживає. Відповідач в судове засідання не з`явився відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України про день та час слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту судової влади України про оголошення виклику відповідача до суду, також повідомлявся по зареєстрованому місцю проживання. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожний окремо суду пояснили, що відповідач в будинку позивача не проживає більше 5 років. Вислухавши пояснення позивача, її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.12.2010 року та копії витягу про державну реєстрацію прав від 23.12.2010 року, [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 6-7). В будинку за вищевказаною адресою також зареєстрований відповідач [PERSON] , проте останній не проживає в житловому будинку [ADDRESS] більше 5 років, що підтверджується довідкою Бандурівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області від 21.01.2019 року № 30 (а.с. 8) та показами свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є не\-порушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільного вибору місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї, власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Судом встановлено з пояснень позивача, свідків, що відповідач в будинку більше 5 років не проживає, а лише зареєстрований. Виходячи з викладеного, він втратив право на користування зазначеним житлом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Outcome: approved