Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 11 лютого 2011 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. 11 лютого 2015 року між подружжям сталася чергова сварка і з того часу позивач разом з дитиною переїхала до своїх батьків: вул.. Дзержинського, 4, сел.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, де мешкає і зараз. Відповідач неодноразово висловлював погрози про те, що забере від неї доньку, тобто існує спір про визначення місця проживання дитини. Позивач посилається на те, що вона піклується про дитину, займається її вихованням, створює для неї належні соціально-побутові умови проживання, займається її духовним та розумовим розвитком. Також позивач зазначала, що вона працює, отримує заробітну плату, має нормований робочий день. В неї з донькою тісний психологічний контакт. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просила суд визначити місцем проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з нею за адресою: вул.. Дзержинського, 4, сел.Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. До початку розгляду справи по суті відповідачем, [PERSON], було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначено, що після укладення шлюбу з [PERSON] їхня родина мешкала деякий час в будинку його батьків за адресою: пров. Парковий, 7, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Наприкінці 2013 року вони переїхали з дитиною до м. Дніпропетровська, де донька була влаштована до дитячого садочку. Проте у звязку із зайнятістю його та відповідача, донька більшість часу проводила у батьків. Разом з батьками виховували доньку, купували всі необхідні речі, донька відвідувала дошкільні кружки. Протягом всього шлюбу відповідач вела аморальний спосіб життя, постійно влаштовувала скандали, поводилась неадекватно, грубо поводилась з дитиною. на початку 2015 року в них виникла сварка, після якої відповідач забрала дитину та переїхала до своєї матері в с. Дніпровське Верхньодніпровського району, де донька і лишилася проживати. Фактично дитина залишилася без догляду зі сторони матері, оскільки відповідач мешкає в м. Дніпропетровську. Дитина мешкає в антисанітарних умовах, оскільки родичі відповідача розводять свиней та домашніх тварин. В той же час у будинку батьків позивача є всі необхідні умови для життя та виховання доньки. На підставі вищевикладеного [PERSON] просив суд визначити місцем проживання дитини, [PERSON], за адресою: пров. Парковий, 7 у м. Новомосковську Дніпропетровської області. Окрім того, до суду звернулися також треті особи із самостійними вимогами щодо предмету спору: [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з серпня 2010 року їх син, [PERSON], мешкав з [PERSON] в них в будинку за адресою: пров.Парковий, 7 у м. Новомосковську Дніпропетровської області. Після народження онуки вони жили в їх будинку всі разом. Наприкінці 2013 року відповідачі разом з донькою переїхали до м. Дніпропетровська. За весь час підтримували відносини, забезпечували онуку всім необхідним, онука часто лишалася у них вдома. Наприкінці 2014 [PERSON] забрала дитину та переїхала до своєї матері в сел.Дніпровське Верхньодніпровського району, де і мешкає зараз. З того часу відповідач не надає можливості спілкуватися з онукою. Зараз онука лишилася надійного догляду, оскільки відповідач працює в м. Дніпропетровськ. Позивачі вважають, що вони мають можливість забезпечити онуку гідним навчанням та умовами проживання. Позивачі мають власний триповерховий будинок, вони працюють та мають постійний заробіток, який надає можливість належним чином утримувати онуку. На підставі вищевикладеного позивачі просили суд визначити місцем проживання дитини, [PERSON], за адресою: пров. Парковий, 7 у м. Новомосковську Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивач, [PERSON], позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги, проти задоволення зустрічного позову та позову третіх осіб заперечувала. Суду пояснила, що дитина повинна залишитися проживати разом з нею, оскільки вона надає їй все необхідне для її розвитку. Вона дійсно працює в м. Дніпропетровськ, але постійно мешкає з донькою в сел.. Дніпровське. В той час, коли її не має з донькою знаходиться її мати, яка не працює. У вихідні дні вона постійно знаходиться з дитиною. Відповідач не буде жити з дитиною, оскільки він працює в м. Дніпропетровську і там постійно проживає. Насправді він хоче, щоб донька жила з його батьками. Вона не проти того, щоб батьки відповідача та відповідач спілкувалися з донькою, проте відповідач постійно погрожує, що забере доньку, тому вона обмежила їхнє спілкування. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, позов [PERSON] не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що [PERSON] постійно мешкає в м. Дніпропетровськ та покинула доньку на свою матір. Дитина проживає в антисанітарних умовах, не відвідує дитячий садочок. Окрім того, [PERSON] веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, має татуювання, гроші витрачає на розваги з друзями, а не на дитину. Коли вони жили разом з позивачем, тривалий час після народження дитини, вони мешкали у його батьків в м. Новомосковськ. Потім, коли переїхали до м. Дніпропетровськ разом з донькою, вона також часто лишалася у його батьків. Він працює в м. Дніпропетровськ, проте фактично мешкає в м. Новомосковськ. Його батьки мають кращі умови для проживання доньки, вони можуть її утримувати та виховувати належним чином. На підставі вищевикладеного [PERSON] просив суд визначити місцем проживання доньки будинок його батьків в м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав зустрічний позов та просив задовольнити заявлені позовні вимоги [PERSON] Суду пояснив, що від народження більшу частину часу дитина [PERSON] мешкала разом з батьками відповідача в м. Новомосковськ, оскільки позивач та відповідач працювали в м. Дніпропетровськ. В 2015 році фактично припинено відносини між [PERSON] і з того часу дитина мешкає в сел.. Дніпровське Верхньодніпровського району, хоча [PERSON] постійно мешкає в м. Дніпропетровськ. Дитина залишилася без належного догляду, мешкає в антисанітарних умовах. В будинку батьків відповідача є всі належні умови для розвитку дитини, а тому вимоги відповідача про визначення місця проживання доньки в будинку його батьків є законними та обґрунтованими. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON], підтримав свої позовні вимоги, суду пояснив, що дитина має жити в нормальних умовах. Він з дружиною мають всі умови для виховання та утримання онуки. Тривалий час онука з сином та його дружиною мешкали разом з ними в м. Новомосковськ, потім вони переїхали до м. Дніпропетровська. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON], суду пояснила, що вона з чоловіком мешкають в м. Новомосковськ, мають власний будинок в центрі міста. В будинку є всі умови для проживання дитини. Після народження онука мешкала разом з ними, допоки вони не переїхали до м. Дніпропетровськ. Онука має в будинку окрему кімнату, може відвідувати гуртки. Вони з чоловіком працюють, а тому можуть утримувати онуку належним чином. Син, [PERSON], працює в м. Дніпропетровську, проте мешкає разом з ними. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дніпровської селищної ради та орган опіки та піклування в особі Новомосковської міської ради в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 11 лютого 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.6). Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). З лютого 2015 року подружжя разом не проживають, стосунки не підтримують і з того часу малолітня [PERSON] мешкає за адресою: вул.. Дзержинського, 4, сел.. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Ці обставини в судовому засіданні визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а тому згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Після припинення шлюбних відносин між [PERSON], вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина. Згідно з ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріалами справ підтверджується, що малолітня [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: вул. Дзержинського, 4, сел.. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області разом з матірю [PERSON] та бабусею [PERSON], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сімї від 14 липня 2015 року (а.с.83). Актом обстеження встановлено, що будинок, в якому мешкає дитина має 3 кімнати, коридор та кухню. Санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення задовільний, наявні електроенергія, газопостачання, водопостачання, індивідуальне опалення. Мати з дитиною мешкають в окремій кімнаті, для дитини є місце для дозвілля. Є в достатній кількості продукти харчування для дитини відповідно до її віку. Дитина забезпечена сезонним одягом, іграшками, книжками. Матірю створено задовільні умови для проживання дитини. Також актом комісії органу опіки та піклування Дніпровської селищної ради від 22 травня 2015 року підтверджується, що за місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] по вул.. Дзержинського, 4 сел. Дніпровське створені нормальні побутові умови, в будинку чисто, охайно, для дитини обладнано спальне та ігрове місце; умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам (а.с.84). Зазначені докази, на думку суду, підтверджують, що за місцем проживання малолітньої дитини, [PERSON], створено задовільні умови для проживання. Підстав не приймати такі докази до уваги в суду не має, оскільки вони є належними та допустимими. Також довідкою-характеристикою від 9 червня 2015 року, яка надана завідуючою ДНЗ № 1 [PERSON], підтверджується, що [PERSON] належним чином виконує батьківські обовязки, цікавиться дитиною, зарекомендувала себе позитивно (а.с.85). Згідно з довідкою КЗ «Дніпропетровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 Амбулаторія №2» від 27 липня 2015 року [PERSON] здійснює нагляд та лікування доньки [PERSON], [INFO]; відвідування поліклініки регулярні, претензій щодо нагляду за дитиною медичний персонал не має (а.с.82). [PERSON] працює в ПАТ КБ «Приватбанк» оператором департаменту «VIP-контакт-центр», отримує заробітну плату близько 5000 грн., що підтверджується довідкою від 15 травня 2015 року (а.с.17). За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується відповідною характеристикою від 10 червня 2015 року (а.с.86). Рішенням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дніпровської селищної ради від 17 червня 2015 року № 19/1 рекомендовано подальше проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матірю, [PERSON], без порушення прав батька [PERSON] на вільне спілкування та виховання доньки (а.с.65). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обовязки щодо виховання та утримання доньки, [PERSON], за місцем проживання створено належні умови для проживання та розвитку дитини. При цьому підстав, які б перешкоджали проживанню малолітньої дитини з матірю, визначені ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, а саме відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка тощо, не встановлено. На підтвердження доводів відповідача та його представника про аморальну поведінку позивача, антисанітарні умови проживання дитини у відповідності до ст. 60 ЦПК України, якою передбачено обовязок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, жодних доказів не було надано. Так само є необґрунтованими доводи відповідача та його представника про те, що [PERSON] не може виконувати належним чином свої батьківські обовязки, оскільки працює в м. Дніпропетровську, оскільки, на думку суду, це є припущенням відповідача, на якому згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України не може ґрунтуватися доказування. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що донька не відвідує дитячий садочок, що свідчить про неналежне виконання позивачем своїх батьківських обовязків, оскільки, позивач в судовому засіданні пояснила, що дитина не відвідує садочок тимчасово. Окрім того, батьки вільні обирати способи виховання та розвитку дитини, якщо вони не зашкоджують інтересам та правам дитини, в тому числі щодо вирішення питання про відвідування дитячого садочку. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги вік та стать дитини, суд вважає за можливе визначити місцем проживання малолітньої [PERSON] разом з матірю [PERSON] В той же час суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з ним в будинку, який належить його батькам в м. Новомосковськ. Судом встановлено, що згідно з актом обстеження умов проживання за адресою: пров.Парковий, 7 м. Новомосковськ створено належні, комфортні умови для проживання дитини (а.с.71). згідно з довідкою голови квартального комітету від 3 вересня 2015 року [PERSON] проживає разом з батьками за адресою: пров.Парковий, 7 м. Новомосковськ (а.с.87). За місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується відповідною характеристикою від 21 травня 2015 року (а.с.89). Так само [PERSON] характеризується позитивно за своїми минулими місцями роботи (а.с.90). Разом з тим, суд приймає до уваги, що [PERSON] працює в м. Дніпропетровськ, має там власне житло, а з будинку батьків був виписаний на підставі рішення суду ще 18 червня 2012 року (а.с.11). На час розгляду справи відповідач не надав доказів того, що він офіційно працює та має стабільну заробітну плату та може утримувати дитину належним чином. Жодних доказів про те, що саме [PERSON], а не його батьки, може створити всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, надано не було. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що визначення місцем проживання дитини з матірю відповідає інтересам малолітньої [PERSON], а тому зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Разом з тим, суд звертає увагу, що, якщо відповідач вважає, що позивач порушує його право на спілкування та виховання дитини, спір між ними з питань щодо виховання дитини може бути вирішено як органом опіки та піклування так і в судовому порядку. Щодо позовних вимог третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: [PERSON] та [PERSON], а саме, визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON], суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є бабусею та дідусем малолітньої [PERSON] цю обставину сторони та інші особи, які беруть участь у справі визнали, а тому вона не підлягає доказуванню згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України. [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою: пров. Парковий, 7 м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Згідно з актом обстеження умов проживання від 2 червня 2015 року будинок, в якому мешкають [PERSON] має 2 поверхи, 5 кімнат, має всі комунальні зручності: електро- та газо- постачання; 2 ванні кімнати, всі приміщення обладнанні сучасними меблями та технікою, в 2011 році зроблений ремонт, в приміщенні затишно та комфортно, санітарно-гігієнічні умови житла задовільні (а.с.38). Частиною 3 ст. 161 Сімейного кодексу України передбачено, що, дитина може бути передана бабі, діду за їхньою вимогою, лише за умови, якщо жоден з батьків не може створити дитині належні умови для виховання та розвитку. В судовому засіданні було встановлено, що мати малолітньої дитини, [PERSON], створила належні умови для виховання та розвитку дитини, а тому підстав для передачі дитини [PERSON] та [PERSON] суд тне вбачає. Лише та обставина, що за місцем проживання [PERSON] та [PERSON] кращі умови проживання, не може бути підставою для задоволення вимог про визначення місця проживання їхньої онуки, [PERSON], з ними. На підставі вищевикладеного, позов третіх осіб не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги, що за подання позову [PERSON] було понесено судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1), суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати, понесені відповідачем та третіми особами, відшкодуванню не підлягають, оскільки у задоволенні їхніх позовів відмовлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved