Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними сімейних відносин. Зазначає, що спільне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, між сторонами відсутня любов та повага і шлюб носить формальний характер. Позивач вказує, що сторони не ведуть спільне господарство та вважає, що спільне проживання з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 червня 2021 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року відкрито провадження у справі № 753/11156/21, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання 26 липня 2021 року. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та її представник у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову, відповідач просила залишити дитину проживати разом з нею. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 9 серпня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1271. За час перебування у шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Із пояснень позивача, відповідача та матеріалів справи вбачається, що сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, роль кожного подружжя у сім`ї, між ними відсутнє взаєморозуміння, шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені. Відповідно до частини 1 статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтями 21, 24 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачено статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною 2 статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Беручи до уваги викладені норми законодавства, оцінивши доводи кожної із сторін спору, суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подружжя не бажає продовжувати шлюбні відносини, а шлюб фактично припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, а отже наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). У судовому засіданні відповідач просила залишити дитину проживати разом з нею. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом не встановлено, що між сторонами наявний спір щодо місця проживання дитини, будь-яких доводів та обґрунтувань необхідності судовим рішенням залишати дитину для подальшого проживання разом з відповідачем нею не наведено. Суд роз`яснює відповідачу, що за приписами ст. 161 СК України, у випадку відсутності згоди батьків щодо того, з ким із них буде проживати дитина, такий спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом з дотриманням вимог закону, який регулює відповідні правовідносини. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved