Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, і з врахуванням уточнених позовних вимог зазначила, що 25 квітня 2014 року відповідач пообіцяв продати їй належне йому на праві власності нерухоме майно - будинок, що розташований за адресою [ADDRESS]. Відповідно до усної домовленості вона передала відповідачу у якості авансу за подальше придбання будинку 1000 доларів США, про що відповідачем було надано розписку. Наприкінці вересня 2014 року їй стало відомо, що відповідач не був власником даного будинку, тому не мав права отримувати у неї кошти за будинок. Добровільно відповідач відмовляється повернути незаконно отримані кошти, тому вона змушена звернутись до суду і просить стягнути з відповідача на її користь у рахунок повернення авансу у подвійному розмірі, моральну шкоду та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, які викладені в позовній заяві, пояснив суду, що відповідач отримав у [PERSON] 1000 доларів США, про що написав розписку, але як виявилося пізніше він не має жодного відношення до будинку, він не був його власником. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, підтвердив, що дійсно брав у позивачки 500 доларів США та сім тисяч грн. в рахунок продажу дому, але зазначив що 200 доларів США він повернув. Зазначив, що позивачка сама відмовилась від покупки дома, тому він за цей час втратив потенційних покупців. Також підтвердив, що документів на право власності на дім у нього немає оскільки вони ще оформлюються. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до пунктів 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону «Про власність» об'єктами права приватної власності є також грошові кошти. При розгляді судом позову про витребування власником свого майна слід враховувати, що згідно зі ст. 50 Закону «Про власність» і ч. 3ст.145 ЦК власник у будь-якому випадку має право вимагати повернення (віндикація) свого майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно з вимогами ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], маючи намір придбати будинок [ADDRESS], 25.04. та 06.08. 2014 року передала в якості авансу, а [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 1000 доларів США., що підтверджується розпискою. [PERSON] повернув, а [PERSON] отримала 200 доларів США, що підтверджується розпискою. В судовому засіданні встановлено, що право власності на нерухоме майно, будинок [ADDRESS] не належить відповідачу, а власником його є [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Стягнення подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана однією зі сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-176цс12). За таких обставин суд приходить до висновку про те, що відповідач незаконно привласнив грошові кошти в сумі 800 доларів США, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вище вказану суму коштів, що на час звернення позивачем до суду еквівалентно 20766 гривень 34 коп. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення моральної шкоди внаслідок обману її відповідачем, суд виходить з наступного. Позивачка мріяла придбати будинок, а виявилося, що відповідач просто протиправно заволодів та розпорядився її грошима, що спричинило їй душевні страждання які виразилися у безсонні, зміні встановленого роками складу життя, вона була змушена відвідувати суди, звертатися за правової допомогою до юристів та зміни у моральному спокої її родини (непорозуміння, лайки). Тому суд вважає, що розмір моральної шкоди складає 1500 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути і судовий збір.

Outcome: partial