Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 16 квітня 2010 року вона уклала шлюб з [PERSON], який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 220. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Починаючи з 2011 року, відповідач не проживав разом із ними. Крім того, відповідач неодноразово наносив позивачу легкі тілесні ушкодження, зловживає алкоголем, не допомагає у вихованні доньки, а також не забезпечує матеріально їх дитину. Сторони фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства та спільного бюджету. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. Відповідач на розірвання шлюбу згоден. Шлюб вони розривають вперше. Просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача судовий збір, який підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляла, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом при розгляді справи встановлено, що 16 квітня 2010 року між сторонами було укладено шлюб (а.с. 3). Сімейне життя подружжя не склалося, сторони фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету та не ведуть спільного господарства, сім'я існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі - 243,60 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. При цьому не підлягає до задоволення вимога позивача щодо стягнення з відповідача судового збору, який підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Оскільки останній не є судовим збором або судовими витратами, пов'язаними з розглядом справи у розумінні статті 79 ЦПК України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Outcome: partial