Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про встановлення порядку користування майном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до розпорядження відділу реєстру житлового фонду департаменту ЖКГ Луцької міської ради №870 від 29.10.2009 року їй було надано у власність кімнату в квартирі [ADDRESS], а рішенням виконкому Луцької міської ради від 06.10.2011 року №688-1 [PERSON] визнано наймачем вказаної квартири. Вказує, що з моменту визначення відповідача наймачем квартири, він систематично здійснює перешкоди у користуванні її кімнатою, а саме: створює суперечки та скандали, забороняє користуватись частиною квартири, яка перебуває у спільній сумісній власності, погрожує насильством та розправою, відмокає світло, перекриває газ та водопостачання, змінює замки у вхідних дверях. В зв'язку з чим, просить суд встановити порядок користування квартирою, визначивши коридор, туалет, кухню і ванну кімнаті - як об'єкти спільного користування та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою і даними приміщеннями. Позивач та її представники в судовому засіданні позовну заяву підтримали з підстав викладених в ній. Просили суд її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. А тому зі згоди позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить приміщення квартири спільного заселення [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло від 29.10.2009 року (а.с. 3). З довідки ТзОВ «М.Ж.К.» від 11.10.2011 року № 1514 вбачається, що за адресою [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З пояснень позивача та досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається, що відповідачем чиняться перешкоди в користуванні спірною квартирою. Так, у відповідності до вироку Луцького міськрайонного суду від 05.08.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] (а.с. 7-9). Відповідно до характеристики, виданої Луцьким міським відділом УМВС України у Волинській області від 31.03.2014 року, [PERSON] зарекомендував себе посередньо, на нього систематично надходять скарги з приводу унеможливлення проживання в квартирі спільного заселення [ADDRESS] (а.с. 11). Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved