Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, посилаючись на те, що в будинку за адресою: с.Росош, вул. Перемоги, буд. 131, Свалявського району, Закарпатської області проживав її двоюрідний брат [PERSON], який помер 06.06.2014 року. Після смерті брата відкрилася спадщина, спадкоємцем якого за законом є позивач, оскільки брат був одинокою людиною, сімї та дітей не мав, проживав у сімї позивача, яка доглядала за ним. При зверненні до державної нотаріальної контори для оформлення права власності на зазначений будинок в порядку спадкування за законом, таке виявилось неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. У звязку з цим, позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в с. Росош, вул. Перемоги, буд.131, Свалявського району, Закарпатської області в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], який помер 16.06.2014 року. Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач в судове засідання не зявилася, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи та доводи позову, враховуючи, що відповідачем (у встановлений судом строк) до суду відзив на позовну заяву, що підтверджує заперечення проти позову не надіслано, зважаючи на те, що учасниками справи заявлено клопотання про розгляд справи у відсутності, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить слідуючого висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом досліджено докази та матеріали, наявні у суду, а саме: копія свідоцтва про смерть [PERSON] (серія I-ФМ № 174460) помер 16.06.2014 року; копія свідоцтва про смерть [PERSON] (серія I-ФМ № 160971) померла 13.10.2013 року (тітка позивача та мама померлого); копія паспортних даних позивача (серія ВО 079249); копія технічного паспорту № 1765 від 16.06.2014 року з зведеним актом вартості будинків, господарських будинків та споруд, схематичним планом земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, експлікацією приміщень до плану житлового будинку, інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами становить 54097 грн.); довідка, надана виконкомом [PERSON] сільської ради від 15.07.2017 року № 1757, відаповідно до якої [PERSON] до дня смерті був головою дворогосподарства за адресою: с. Росош, вул. Перемоги, буд. 131, Свалявського району, Закарпатської області (а.с. 11-13, а.с. 15-19, а.с. 21). Суд враховує, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята після 1 січня 2004 року, застосувуються норми ЦК 2003 року. Судом встановлено, що житловий будинок збудовано з отриманням дозвільних документів на земельній ділянці, отриманій у законний спосіб. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, визначено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] здійснив будівництво житлового будинку та отримав право на реєстрацію вищевказаного будинку (оформлення права власності), однак не здійснив таку реєстрацію. Спадкоємиця отримала права, які на момент смерті мав спадкодавець. Згідно ст. 1217 ЦК України (в редакції 2003 року) - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємця). Відповідно до ст. 1218 ЦК України (в редакції 2003 року) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України (в редакції 2003 року) - у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261 1265 ЦК України. Згідно ч.1, ч.2 ст. 1258 ЦК України (в редакції 2003 року) - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Суд бере до уваги, що на момент смерті [PERSON]. мав право на оформлення права власності на житловий будинок (здійснення реєстрації), в тому це право набув і спадкоємець (5 черги) за законом [PERSON] (дворідна сестра померлого), тобто позивач фактично прийняла спадщину за померлим двоюрідним братом [PERSON], але не має можливості оформити її у встановленому Законом порядку Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом перевірено в судовому засіданні копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39155962 від 12.12.2014 року про внесення до Спадкового реєстру спадкової справи (реєстраційний номер 56892455), яка була заведена після смерті [PERSON], який помер 16.06.2014 року; довідка від 15.07.2017 року за № 1796, видана виконкомом [PERSON] сільської ради, відповідно до якої на день смерті [PERSON] в буд. № 131, вул. Перемоги, с. Росош, Свалявського району ніхто не проживали та не був зареєстрований (а.с. 14, а.с. 20) Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (із змінами внесеними згідно із Законами № 1791-VIII від 20.12.2016 року; №1983-VIII від 23.03.2017 року) - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Ст. 129-1 Конституції України (доповнено згідно із Законом № 1401-VIII від 02.06.2016 року) встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті двоюрідного брата [PERSON] та доходить висновку, що вимоги позивача є підставними та їх слід задовольнити. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved