Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Луцького міськрайонного суду із позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору та стягнення сплачених коштів і пені. Свій позов мотивує тим, що 07.07.2012 року уклала з відповідачем договір індивідуального замовлення № 200 на суму 6000,00 грн., відповідно до якого останній зобов'язався виготовити двері. На підтвердження дійсності умов договору вона уклала кредитний договір № 2000049660 від 06.07.2012 року з ПАТ «ОТП Банк», в якому було визначено вартість товару 5850,00 грн. та відповідні кошти перераховані відповідачу на підставі специфікації до кредитного договору. Однак, в місячний термін замовлення не було виконане. Зазначає, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням отримання товару чи повернення отриманих коштів, проте відповідач ухилявся від будь-яких контактів. Оскільки, на день звернення до суду, відповідач умови договору не виконав, щомісячно їй нараховуються відсотки та комісія за кредитним договором, який вона уклала з метою замовлення балконної рами, то вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй заподіяні збитки. В зв'язку з чим просить розірвати договір індивідуального замовлення від 07.07.2012 року, укладений з ФОП [PERSON], стягнути 5850 грн. сплачених коштів, 3% річних - 380 грн. 26 коп., інфляційні втрати - 976,95 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн., а всього на загальну суму 7606 грн. 96 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи за місцем його реєстрації, і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 даного Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 07.07.2012 року уклала з відповідачем договір індивідуального замовлення № 200 на суму 6000,00 грн. (а.с. 11), відповідно до якого останній зобов'язався у строк не пізніше 30 діб виготовити балконну раму. Даний договір за своїм змістом є договором побутового підряду. На підтвердження дійсності умов договору вона уклала кредитний договір № 2000049660 від 06.07.2012 року з ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 8-10), в якому було визначено вартість товару 5850 грн. та відповідні кошти перераховані рахунок продавця ФОП [PERSON] на підставі специфікації до кредитного договору. Однак, в місячний термін замовлення теж не було виконане. Тобто, замовником було виконано умови договору і оплачено виконавцю ціну товару в розмірі 5850,00 грн. Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1). До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ч. 3). Частина 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 10 згаданого закону якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Оскільки відповідач по теперішній час не виконав зобов'язань по виготовленню балконної рами, то суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання договору індивідуального замовлення обґрунтована і підлягає до задоволення. Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із договору індивідуального замовлення вбачається, що відповідач зобов'язаний був виконати замовлення в строк до 30 діб. Оскільки, на час звернення до суду зобов'язання не було виконано, то кількість прострочення виконання зобов'язання становить 2 роки і 2 місяці. А тому, суд погоджується із проведенням позивачем розрахунків інфляційних витрат на суму 976 грн. 95 коп. та 3% річних на суму 380 грн. 26 коп. (а.с. 5). Отже, відповідач порушив вимоги договору та ст.ст. 610, 625, 625, 655, 692 ЦК України, оскільки не виконав умови замовлення. За таких обставин суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідача основної суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі, а всього на суму 7207 грн. 21 коп. та судові витрати по справі. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати: 243 грн. 60 коп. судового збору, а також зважаючи на складність справи, дотримуючись засад розумності і справедливості, вважає, що за надання правової допомоги слід стягнути кошти в сумі 400 грн.

Outcome: approved