Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про виділ частки із майна, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить: провести поділ домоволодіння, що по [ADDRESS] у відповідності з частками співвласників у домоволодінні; горище поділити відповідно до займаних приміщень, над якими воно знаходиться, з врахуванням її доступу до частини горища, розташованого над її кухнею та коридором по люку-драбині (сходах) із веранди-тамбура (літ. 2-8); виключити з розподілу домоволодіння сарай вартістю 9544 грн. згідно технічної документації, як такий, що ніколи не належав [PERSON], а був власністю [PERSON] згідно заповіту від 15.03.1963 року; враховуючи те, що частини будинку, які є у користуванні співвласників, не відповідають 50:50, зобов»язати відповідача сплатити грошову компенсацію, в розмірі 8440 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником ? частини будинку за адресою: [ADDRESS], право власності виникло на підставі договорів дарування від 31 серпня 1990 року посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори. Власником іншої частини будинку є [PERSON]. Між ними виникають спори про порядок користування і володіння будинком, угоди про спосіб виділення її частки із загального майна не досягнуто. Кожен з них керується певними приміщеннями, в її користуванні є 87,02 кв.м., а в користуванні відповідача 158,77 кв.м. Фактично відповідач користується частиною будинку, що перевищує його частку. Оскільки відповідач, який проживає в цьому будинку, перешкоджає її доступу в будинок, який законно на правах спільної часткової власності належить також і їй, тобто тим самим порушуючи вимогу ст.. 358 ч.3 ЦК України, вона змушена звернутися в суд за захистом порушених прав та інтересів. [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом, в якому просить поділити будинковолодіння та визначити порядок користування земельною ділянкою. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що згідно інвентарної справи, будинковолодіння [ADDRESS] належало на праві особистої власності [PERSON] згідно свідоцтва, виданого Дрогобицьким міськжитлоуправлінням від 2.12.1948 року № 650 і зареєстрованим в БТІ 28.01.1949р.№558. [PERSON] - це їхній з [PERSON] дід , вони (сторони) є рідними братом та сестрою 04 липня 1955 року [PERSON] подарував [PERSON], тобто їхньому батькові половину належного йому будинковолодіння по [ADDRESS], яке складалося з чотирьох кімнат та трьох кухонь на першому поверсі і двох кімнат та кухні на другому поверсі. При цьому в користування обдарованого [PERSON] перейшли кімната та кухня та першому поверсі з боку [ADDRESS] та весь другий поверх - светьолка, згідно п.1 договору дарування, посвідченого нотаріусом Дрогобицької державної нотаріальної контори, за реєстровим №3892. Згідно технічного паспорту на будинок станом на момент дарування на другому поверсі знаходилися приміщення 1-4 площею 19,4кв.м.; 1-5 площею 18,5кв.м.; 1-6 площею 22,5кв.м.; коридор -6,2кв.м., веранда 11- площею 7,2кв.м., а також два приміщення горища, одне з яких знаходиться над його приміщеннями; інше частково - над входом у будинок, який нікому не належить і частково нависає над подвір»ям будинку. Горищні приміщення розміщені на другому поверсі і належать до другого поверху до яких є один вхід тільки зі сторони подарованої йому половини будинку, іншого входу на горище ніколи не було. Вважає, що згідно вказаного вище договору дарування, між співвласниками був нотаріально визначений порядок користування будинок, в такому порядку співвласники користуються і на даний час, позивачка аж ніяк не може претендувати на частину горища, оскільки вказана частина горища не знаходиться над її частиною будинку і використовується ним для обслуговування належної частини будинку (мансарди) з 11 лютого 1997 року на підставі договору дарування, за яким [PERSON] подарував йому половину житлового будинку з відповідною частиною та господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS], належних йому на підставі договору дарування від 04 липня 1955 року, яким був визначений порядок користування спірним будинковолодінням і чітко визначено, що весь другий поверх був у користуванні [PERSON], і відповідно перейшов йому у користування на тих самих умовах. 21 травня 2015 року Львівським НДІСЕ надано висновок №4614/4615 судової інженерно-технічної експертизи по даній цивільній справі, у запропонованому третьому варіанті визначення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS], визначено які частини земельної ділянки передаються в користування позивачці та відповідачу, виходячи з встановленого між сторонами порядку користування спірною земельною ділянкою та яка частина залишається у спільному користуванні, по вказаному варіанту вважає за необхідне визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 1122,0кв.м. по [ADDRESS], згідно цього висновку. У зв»язку з тим, що між ними як сусідами, існує конфліктна ситуація щодо користування будинком та земельною ділянкою, просить провести поділ будинковолодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою. Позивач за первинним позовом - відповідач за зустрічним [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити. В зустрічному позові просять відмовити з підстав викладених в письмовому запереченні. Відповідач за первинним позовом - позивач за зустрічним [PERSON] та його представник [PERSON] свій позов підтримали з підстав викладених в позові, в первинному просять відмовити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що як первинний так і зустрічний позов підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі являються рідними братом і сестрою, 04 липня 1955 року [PERSON] подарував [PERSON], тобто їхньому батькові половину належного йому будинковолодіння по [ADDRESS], яке складалося з чотирьох кімнат та трьох кухонь на першому поверсі і двох кімнат та кухні на другому поверсі. При цьому в користування обдарованого [PERSON] перейшли кімната та кухня на першому поверсі з боку [ADDRESS] та весь другий поверх - светьолка, згідно п.1 договору дарування, посвідченого нотаіусом Дрогобицької державної нотаріальної контори, за реєстровим №3892. Згідно технічного паспорту на будинок станом на момент дарування на другому поверсі знаходилися приміщення 1-4 площею 19,4кв.м.; 1-5 площею 18,5кв.м.; 1-6 площею 22,5кв.м.; коридор - 6,2кв.м., веранда 11- площею 7,2кв.м., а також два приміщення горища. Право власності на ? частину будинковолодіння [ADDRESS], в [PERSON] виникло на підставі договорів дарування від 31 серпня 1990 року посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори. Право власності на ? частину будинковолодіння [ADDRESS], в [PERSON] виникло на підставі договору дарування від 11 лютого 1997 року посвідченого державним нотаріусом Дрогобицької державної нотаріальної контори. Матеріалами справи також встановлено і учасниками процесу не оспорюється, що між сторонами існує конфлікт інтересів, щодо поділу та користування будинковолодінням [ADDRESS]. З метою вирішення конфлікту між сторонами, судом двічі призначалися судові експертизи, згідно експертного висновку № 01-3/13 від 07.03.2013 року, вбачається, що виділ в натурі сторонам частки у вигляді ? ідеальної частки будинковолодіння, що по [ADDRESS] неможливий, однак визначено порядок користування. При цьому цей порядок користування вже фактично визначений між сторонами, оскільки сторони користуються цими ж приміщеннями. З поданих експертом розрахунків вбачається, що загальна площа будинку 324кв.м., житлова площа 119.8 кв.м. Відповідно до ч.2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦКУ). Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Стаття 379 цього ж Кодексу встановлює, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст.380 ЦК України). У відповідності до ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Приміщення у спірному будинку, якими користуються сторони (окрім підвалу) згідно технічного паспорта визначені як квартири№1,2. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується інвентаризаційною справою № 2430, спірне будинковолодіння складається із житлового будинку, сараю Б, гаражу (В) замощення та огорожі. У відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 01-3/13 від 07.03.2013 року не вирішувалося питання поділу будинковолодіння, а питання виділу частки [PERSON] з визначеними варіантами користування приміщення будинку та господарськми прибудовами (фактично це існуючі варіанти, які склалися між співвласниками). (том 1 а.с. 63-96) Однак необхідно врахувати, що сторони не мають приміщень, які є у їхньому спільному користуванні, оскільки вони вже давно користуються кожен своєю ізольованою частиною, з окремими входами. При цьому [PERSON] користується 75,8кв.м. підвалу, а [PERSON] - 23,3 кв.м. підвалу. 21 травня 2015 року Львівським НДІСЕ надано висновок №4614/4615 судової інженерно-технічної експертизи про розподіл житлового будинку в натурі між співвласниками та встановлення порядку користування земельною ділянкою. У запропонованому третьому варіанті визначення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS], визначено які частини земельної ділянки передаються в користування сторонам, виходячи з встановленого між сторонами порядку користування спірною земельною ділянкою та яка частина залишається у спільному користуванні, по вказаному варіанту. Оскільки [PERSON] свої позовні вимоги в частині визначення порядку користування земельною ділянкою залишила без розгляду, вважаю за необхідне визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 1122,0 кв.м. по [ADDRESS], саме по третьому варіанту вказаної експертизи, що буде відповідати рівності часток сторін і з чим погоджується [PERSON] Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково та зустрічний позов [PERSON] також слід задоволити частково.

Outcome: dismissed