Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 червня 1993 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей, а саме сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також донька Софія, [INFO]. Однак впродовж останніх трьох років спільного проживання сімейне життя між ними погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент між ними також припинено сумісне проживання, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, а тому просить розірвати шлюб між ними. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити, посилаючись на обставини позову. У судове засіданні відповідач [PERSON] також не зявився, однак попередньо подав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та у звязку з виїздом за межі України просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 05 червня 1993 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Порошківській сільській [PERSON]\~ району, актовий запис № 13, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії ІІ-ФМ № 267733, видане Порошківською сільською Радою Перечинського\~ району Закарпатської області 05 червня 1993 року (а. с. 11). Також встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей, а саме сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми, а також донька Софія, [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 051909, виданим виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 25 жовтня 2006 року (а. с. 12-14).\~ Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сімя розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Тому,

Outcome: approved