Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітніх дітей. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі [INFO] року народилася дочка [PERSON], [INFO] року народився син [PERSON], які на даний час перебувають повністю на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утриманні дітей, зароблені кошти витрачає на власні потреби. Зазначає, що на кожну дитину нею витрачається в місяць близько 3 000 грн. Їх дочка [PERSON] є дитиною-інвалідом підгрупи «А», потребує три рази на рік стаціонарного лікування, висококалорійного їжі, які вона постійно купує. Їх син [PERSON] є талановитою дитиною, він має природні завдатки та здібності до танцю, у зв'язку з чим нею витрачаються кошти для забезпечення його репетиційним одягом, на поїздки на концерти, кошти на пошиття костюмів, взуття, внески. У зв'язку з викладеним, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, додаткові витрати в її користь в розмірі 3 500 грн. щомісячно на дитину - інваліда [PERSON], 750 грн. додаткових витрат на неповнолітнього сина [PERSON]. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила суд стягувати в її користь додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2 000 грн. та сина [PERSON] 300 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 жовтня 2003 року [PERSON], з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 серпня 2001 року вбачається, що відповідач [PERSON] є їх батьком (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що відповідач ухиляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Як встановлено в судовому засіданні, то відповідач офіційно ніде не працевлаштований, має нерегулярний заробіток. Враховуючи прожитковий мінімум, встановлений для дітей відповідного віку, розмір доходів сторін, їх стан здоров'я та стан здоров'я дітей, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати аліменти з [PERSON] в розмірі 1 000 грн. на утримання дочки [PERSON] та 1 000 грн. на утримання сина [PERSON] щомісячно, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Судом встановлено, що [PERSON] є дитиною-інвалідом підгрупи «А», яка хворіє на муковісцидоз, кишкова форма, вражена вада розвитку товстої кішки. У зв'язку даним захворюванням дитини позивачем несуться додаткові витрати, оскільки їй необхідно тричі на рік проходити стаціонарне лікування та періодично проходити медичний огляд. Крім того, їй потрібна висококалорійна їжа, у зв'язку з чим купляються дорогі молочні та м'ясні продукти, а тому суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення 2 000 грн. щомісячно додаткових витрат на неповнолітню дитину-інваліда [PERSON] у зв'язку з хворобою підлягає до задоволення на весь період інвалідності. Крім того, судом встановлено, що їх син [PERSON] займається народними танцями, позивачем додатково витрачаються кошти на забезпечення його одягом для тренування, на поїздки на концерти, кошти на пошиття костюмів, взуття, внески. Суд вважає, що достатнім розміром додаткових витрат для забезпечення розвитку здібностей сина [PERSON] щомісячно з відповідача підлягає до стягнення 200 грн. строком на один рік з моменту звернення із позовом.

Outcome: partial