Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і з врахуванням того, що останнім часом подружні відносини між ними погіршились, то на даний час Луцьким міськрайонним судом Волинської області розглядається справа про його розірвання. Вказує, що за час перебування у шлюбі ними було набуто у власність спільне майно: ліжко двоспальне вартістю 2500 грн.; ліжко односпальне вартістю 150000 грн,; ліжко односпальне вартістю 1500 грн.; шафа трьохдверна вартістю 2500 грн.; письмовий стіл вартістю 200 грн.; комод вартістю 300 грн.; комод вартістю 300 грн.; два кухонні шкафчики та мийка вартістю 600 грн.; кухонний стіл з чотирма табуретами вартістю 40000 грн.; прихожа трьохдверна вартістю 500 грн ; заготовки на письмовий стіл-тумбу вартістю 400 грн.; мікрохвильова піч вартістю 600 грн., телевізор вартістю 300 грн.; пральна машина «Бош» вартістю 2000 грн., електроплита вартістю 2000 грн., морозильна камера вартістю 1500 грн.; електрокотел з насосом вартістю 1500 грн.; електрочайник «Сатурн» вартістю 200 грн.; принтер вартістю 2500 грн.; ноутбук вартістю 2500 грн.; човен надувний вартістю 1500 грн.; станок універсальний вартістю 4000 грн.; велосипед вартістю 1500 грн.; шуруповерт вартістю 300 грн., а всього на загальну суму 31100 грн. У звязку з чим, просить поділити майно подружжя та виділити їй у власність наступне майно: ліжко двоспальне вартістю 2500 грн., ліжко односпальне вартістю 1500 грн., шафу трьохдверну вартістю 2500 грн., письмовий стіл вартістю 200 грн., комод вартістю 300 грн., два кухонні шкафчики та мийку вартістю 600 грн., пральну машину «Бош» вартістю 2000 грн., електроплиту вартістю 2000 грн., морозильну камеру вартістю 1500 грн. та ноутбук вартістю 2500 грн. В ході судового розгляду справи, позивач позовні вимоги збільшила, окрім заявлених вимог просила також визнати спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу визнати за нею право власності на ? частину квартири №2 з господарськими будівлями та спорудами у житловому будинку, який знаходиться в м. Луцьку по вул. Гущанська, 65. Крім того, визнати спільною сумісною власністю подружжя та в порядку його поділу, визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки, яка виділена для обслуговування квартири №2 в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, яка знаходиться в м. Луцьку, вул. Гущанська, 65. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2017 року провадження у справі в частині поділу рухомого майна закрито у звязку з укладенням сторонами мирової угоди. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги в решті підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, оскільки спірні квартира та земельна ділянка не є спільним майном подружжя, а його особистою власністю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що з 30.07.2004 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серії І-ЕГ №074816 (а.с. 4). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. В ході слухання справи зясовано, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, 21.03.2017 року був укладений договір про поділ домоволодіння між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. ). Як вбачається із вказаного договору, співвласниками домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами №65 по вул. Гущанській в м. Луцьку є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Крім того, 21.03.2017 року між [PERSON] та [PERSON] також був укладений договір поділу земельної ділянки, що є спільною частковою власністю (а.с. ). Як слідує із вказаних договорів, 26/50 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та ? частина земельної ділянки, що знаходяться в м. Луцьку по вул. Гущанській, 65, належать [PERSON] на підставі договорів дарування, посвідчених 19.09.2014 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу за реєстраційними № 670 та № 679 (а.с. ). Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі дого\-вору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Отже, за таких обставин, зважаючи, що позивачем не представлено доказів придбання спірної частини квартири та земельної ділянки за спільні кошти подружжя, спірне майно належить відповідачу згідно договору дарування, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed