Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн., починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем народився син [PERSON], [INFO], який на даний час навчається на 2-му курсі Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського на фармацевтичному факультеті на платній формі навчання. Вартість навчання складає 67 430 грн. Враховуючи те, що розмір її заробітної плати є недостатнім для утримання сина та оплати його навчання, а відповідач відмовляється від добровільної матеріальної допомоги сину, тому просить стягнути з нього аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у заявленому розмірі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити заявлені нею вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, просив зменшити розмір аліментів, оскільки він не має можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Заслухавши пояснення сторін у справі, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Укра їни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які про довжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчан ня), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], якому [INFO] виповнилося 18 років, що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], актовий запис № 2147, виданого відділом РАГСУ Луцького міськвиконкому 04.11.1995 року /а.с. 5/. Згідно договору № 2 від 22.08.2014 року, укладеного між [PERSON] та ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського», договору № 421 на проживання в гуртожитку від 01.09.2014 року, довідки з гуртожитку №2 ПДМУ від 11.09.2014 року, [PERSON] є студентом 1-го курсу фармацевтичного факультету Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачевського на платній формі навчання. Вартість навчання складає 67 430 грн., розмір річної плати становить 13 800 грн. /а.с. 7-11/. Як вбачається з пояснень позивача [PERSON], і даний факт визнав відповідач [PERSON], що їх син [PERSON] проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що також стверджується довідкою про склад сім'ї, виданою ТзОВ «М.Ж.К.» 12.09.2014 року /а.с. 12/. Відповідно до довідки про доходи позивача [PERSON], остання працює кухарем у ТзОВ «Контініум-Трейд», і її середньомісячний заробіток складає 1405, 60 грн. /а.с. 6/. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що згідно ст. 200 СК України, аліменти на повнолітніх дочку, сина визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. В свою чергу, згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, однак ніде не працює та немає стабільних доходів, а також не має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб. Разом з тим, згідно виписки № 3461 з медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Ківерцівське РТМО» з 07.08 по 19.08.2014 року з приводу отримання закритої хребетно-сіпінальної травми, і потребує повторного стаціонарного лікування та санаторно-курортного лікування /а.с. 28/. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що відповідач матеріальної допомоги на навчання сина не надає, суд з урахуванням розміру щомісячної плати за навчання [PERSON], матеріального становища позивача та відповідача, вважає за правильне позов задовольнити частково та стягувати з [PERSON] аліменти в користь позивача на утримання повнолітнього [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з 23.09.2014 року, на період навчання, але не довше як до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Тому судовий збір, у відповідності до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» розмір якого складає 243, 60 грн., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд може допустити негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежів за один місяць.

Outcome: partial