Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання, посилаючись на те, що відповідач є його батьком і повинен надавати допомогу. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 22.03.1996 року по 08.04.1998 року, від якого сторони мають повнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Повнолітній [PERSON] є студентом першого курсу напряму підготовки «Правознавство» освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра факультету фінансів і обліку денної форми навчання Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі». Термін закінчення навчання 30.06.2018 року. Відповідач матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на навчання у розмірі 600,00 грн. щомісяця до закінчення навчання або до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, надала пояснення з приводу обставин, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи свою позицію тим, що він отримує не високу пенсію, має іншу сім'ю, на його отриманні знаходиться неповнолітня дитина, та непрацездатні батьки, у зв'язку з чим він не має матеріальної можливості утримувати повнолітнього сина на час його навчання. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.03.1996 року по 08.04.1998 року (а.с.9, 10), від якого мають повнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно довідки № 05-32/836-2 від 10.10.2014 року виданої Вищим навчальним закладом Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» [PERSON] є студентом першого курсу напряму підготовки «Правознавство» освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра факультету фінансів і обліку денної форми навчання Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі». Студент навчається на контрактній основі, термін закінчення навчання - 30.06.2018 року (а.с.14). Згідно ст.ст. 199, 200 СК України, батьки зобов'язані надавати своїм дітям матеріальну допомогу під час їх навчання до досягнення дітьми двадцяти трьох років, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Судом встановлено, що матеріальну допомогу, яка необхідна для продовження навчання сина, відповідач не надає. Як встановлено в судовому засіданні і не заперечувалось сторонами, позивач працює лікарем у державній уставної та отримує невисоку зарплатню. Інших доходів не має, самостійно виховує сина. За таких обставин, суд приходить до висновку, що син [PERSON] у зв'язку з продовженням ним навчання потребує матеріальної допомоги. З наданих відповідачем в судовому засіданні доказів вбачається, що він дійсно має іншу сім'ю: дружину [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається в гімназії № 3 м. Новомосковська в 10 класі. Також відповідач має непрацездатних батьків-пенсіонерів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які хворіють і потребують медичної допомоги. Як зазначалося вище, головною умовою обов'язку утримувати дітей під час їх навчання до досягнення ними двадцяти трьох років є можливість надавати таку матеріальну допомогу. Навіть за наявності вищезазначених обставин, суд вважає, що відповідача має можливість надавати допомогу, однак в меншому розмір, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримує пенсію за вислугу років у розмірі 2 467,45 грн. щомісяця. Його дружина [PERSON] працює в гімназії № 3 м. Новомосковська на посаді секретаря та її заробітна плата складає 1 218,00 грн. Непрацездатні батьки відповідача: [PERSON] та [PERSON] також отримують пенсію. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що відповідач має матеріальну можливість надавати допомогу повнолітньому сину на час його навчання, однак в розмірі меншому, аніж просить позивач. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище повнолітнього сина і платника аліментів, наявність в останнього неповнолітньої дитини, непрацездатних батьків. Тому, враховуючи те, що позивач у зв'язку з продовженням ним навчання потребує матеріальної допомоги, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані, але є такими, що підлягають частковому задоволенню, і з урахуванням вимог ст.ст. 199, 200 СК України, з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітнього сина, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 400,00 грн. щомісяця, до досягнення сином двадцяти трьох років, або закінчення ним навчання. Інших даних про матеріальний стан як платника, так і одержувача аліментів, а також стан здоров'я дітей і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов був пред'явлений 16.12.2014 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред'явлення позову і до досягнення повнолітнім сином двадцяти трьох років, або закінченням ним навчання. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial