Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тячівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк», [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 15.05.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори [PERSON],зареєстрованим в реєстрі за № 1-2710, їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в м. Тячів по вул. Партизанській, 3 , а також належна до нього земельна ділянка площею 0.059 га., розташована м.Тячів по вул. Партизанській, 3, для будівництва та обслуговування житлового будинку , кадастровий номер 2124410100:07:005:0113. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване у Хустському МВПТІ у книзі № 11 за реєстровим номером 1914 від 23.06.1992 року та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно інформаційної довідки № 58358012 від 28.04.2016 року. В даний час вона має намір відчужити належні їй на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами та належну до нього земельну ділянку площею 0.059 га, розташовані в м.Тячів по вул. Партизанській , 3 , однак при оформленні необхідних документів їй стало відомо, що на вказаний будинок та земельну ділянку накладено арешт за борги її колишнього чоловіка та колишнього мешканця даного будинку [PERSON]. Позивачка вважає, що державний виконавець не мав правових підстав для накладення арешту на даний житловий будинок з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку, оскільки таке майно не належить на праві власності боржнику у виконавчих провадженнях [PERSON]. Крім того , вказує, що її шлюб з [PERSON] розірвано на підставі рішення Тячівського районного суду від 29.01.2001 року та зареєстроване у відділі РАЦСу від 26.11.2008 року. Також вказує, що рішенням Тячівського районного суду від 29.05.2013 року [PERSON] визнано таким , що втратив право на користування житлом в будинку №3 по вул. Партизанській в м.Тячів, в звязку з цим припинено його реєстрацію місця проживання по даній адресі. Так як боржник у виконавчих провадженнях [PERSON] не є власником , ні користувачем, не проживає та не зареєстрований в даному будинку, розташованому по вул. Партизанській, 3 в м. Тячів, а наявність обтяжень нерухомого майна завдає їй моральних та матеріальних збитків, просить зняти арешт з житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0.059 га,кадастровий номер 2124410100:07:005:0113, що розташовані в м.Тячів по вул.. Партизанській, 3, Тячівського району Закарпатської області. Представник позивача в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності і просить позов задоволити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Тячівського РВ ДВС в судове засідання не зявилась , так як згідно до поданої письмової заяви просила розглянути справу у її відсутності , а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився , хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представники ПАТ«Державного ощадного банку України», ПАТ«Державного ощадного банку України» в особі Хустського відділення, ПАТ«Промінвестбанку» не зявилися , хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування від 15 травня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-2710 позивачці [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами та належна до нього земельна ділянка , площею 0.059 га, кадастровий номер 2124410100:07:005:0113, що розташовані в м.Тячів по вулиці Партизанській , 3, Закарпатської області України , що зареєстровані у Хустському МВПТІ у книзі № 11 за реєстровим номером 1914 від 23.06.1992 та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно інформаційної довідки № 58358012 від 28.04.2016 року (а.с.6-7, 8-9, 10, 11). Разом з цим постановами державного виконавця Тячівського РВ ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 липня 2009 року, 18 січня 2012 року, 18 листопада 2012 року, 21 липня 2015 року накладено арешт на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами та належну до нього земельну ділянку за борги [PERSON] перед ПАТ «Державним ощадним банком України», АКПІ«Промінвестбанком», [PERSON]В.( а.с. 42, 43, 44, 45-46). При цьому шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано , що стверджується даними свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.11.2008 року (а.с. 12). Також , згідно до рішення Тячівського районного суду від 29.05.2013 року [PERSON] визнаний таким, що втратив право на користування житловим будинком №3 по вул.. Партизанській в м. Тячів Закарпатської області ( а.с. 13). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначений принцип непорушності права власності реалізовано в правилі ст. 321 ЦК України, відповідно до якого право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що право власності позивача на вказане майно підлягає судовому захисту шляхом зняття з нього арешту.

Outcome: approved