Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з листопада 2002 року та по теперішній вона зареєстрована та проживає в [INFO]. Вказує, що вона та її сімя заселилася у квартиру по добрій волі відповідача, оскільки домовилися із ними про купівлю продаж вказаної квартири, ціна якої склала 14400 дол. США. Вказані кошти позивачі передали відповідачам, що стверджується розпискою від 03.07.2002 року та договором завдатку від 16.11.2002 року. Договір та розписку підписував [PERSON]. Зазначає, що фактично правова природа розписки являє собою договір завдатку, про що не заперечувалось сторонами. Оформлення основного договору через надумані причини постійно перекладалось, а 20.11.2005 року [PERSON] помер. Спадщину за ним отримав його син відповідач по справі [PERSON]. Ставши власником частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину [PERSON], зі своєю матірю [PERSON] та братом [PERSON] у лютому 2015 року подали позов до сімї [PERSON] про виселення з квартири, оскільки такі не є власниками квартири і незаконно в ній проживають. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21.01.2016 року [PERSON] виселили з вказаної квартири. Такі дії позивач розцінює як відмову укласти договір купівлі-продажу квартири, а тому вважає що кошти які передані в якості завдатку підлягають поверненню. Вказує, що сума неповернутих коштів по договору завдатку від 16.11.2002 року ( 8700 дол. США) та розписки від 03.07.2002 року (5700 долю США) разом складає 14700,00 дол., а також три відсотки річних за користування коштами складає 5656 дол. США, що разом еквівалентно 549612,00 грн. На підставі наведеного просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 549612,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та подав заяву про застосування строків позовної давності Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2002 року між [PERSON] та [PERSON], в присутності двох свідків укладено\~ договір , відповідно до якого,\~ [PERSON] отримав від\~ [PERSON] до підписання договору 8700 дол. США в якості завдатку з метою забезпечення зобовязання укласти договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно п.2 вищезазначеного договору [PERSON] зобовязалася виплатити повну вартість 8750 дол. США та укласти договір купівлі-продажу, а [PERSON] зобовязується\~ провести повний розрахунок за комунальними та іншими платанами до дня укладення договору, підготувати необхідні документи для продажу\~ та продати вищевказану квартиру за ціну 8750 дол. США, укласти договір купівлі-продажу\~ до травня 2003 року. Також з матеріалів слідує, що 03.07.2002 року [PERSON]\~ надав\~ розписку\~ про те, що ним отримано від [PERSON] завдаток за\~ купівлю квартири у сумі 4700 у.о. Вартість квартири вказана 9000 у.о. В розписці наявний запис про доплату 09.07.2002 року в розмірі 1000 у.о. Статтею 570 ЦК України\~визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 20 листопада 2005 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 015132 виданого 23.11.2005 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2013 року, спадкоємцем майна, належного померлому [PERSON], а саме,1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є його син [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві особистої приватної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладені не був. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. В разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за договором позики, позовна давність за вимогами кредитора про повернення коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. До правовідносин, що виникли застосовується загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки. З досліджених матеріалів справи слідує, що [PERSON] отримав кошти та зобовязався до травня 2003 року укласти з позивачкою договір купівлі продажу квартири, однак на даний час такий договір не укладено. Отже, перебіг строку позовної давності в даному випадку розпочинається з травня 2003 року. Водночас, з позовною заявою позивач звернулася до суду 24.02.2017 року, тобто позивач звернулася до суду після спливу трирічного строку позовної давності, встановленої ст.257 ЦК України, отже суд вважає, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України перебачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до висновку , що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed