Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона являється власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Вказує на те, що відповідач на даний час прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, проте фактично протягом останнього року в зазначеному будинку не проживає. Просить суд, ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву, в якій підтвердила обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Станівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, проте сільська рада направила до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути її без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Згідно ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку серії ВАР №018371 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ВВА № 107221. Встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки, з липня 2018 року не проживає у будинку. Цей факт підтверджується довідкою № 497 від 26.03.2019 року. Відповідно до ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS] , а її колишній чоловік [PERSON] зареєстрований в будинку, не є членом її сім`ї, не проживає у вказаному будинку більше року, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні житловим будинком шляхом визнання останнього таки, що втратив право користування житлом, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved