Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності на реконструйовану квартиру, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником кімнати, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Хіміків, 46-А, секція 5, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 63, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 18.03.2011 року згідно з розпорядженням (наказом) № 63 від 18.03.2011 року. Позивач зробила реконструкцію кімнати шляхом добудови балкону. На початку 2017 року вона вирішила належним чином оформити документи на реконструйовану кімнату та звернулася до Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» щодо виготовлення технічного паспорту на неї. Працівниками Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» була встановлена самовільна реконструкція, про що було поставлено відповідний штамп в технічному паспорті на реконструйовану кімнату. З огляду на вищенаведене, із посиланням на норми ЦК України, позивач вважає законним визнати за нею право власності на реконструйовану кімнату № 24 секції № 5 будинку № 46-А по проспекту Хіміків в місті Сєвєродонецьку Луганської області, загальною площею 17,5 кв.м, житловою площею 16,1 кв.м. В судове засідання представник позивача не зявилася, проте надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та підтримала позовні вимоги. В судове засідання представник відповідача не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представника відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає можливим слухати справу за відсутністю представника відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 24/100 часток (кімната № 24 секції № 5 будинку № 46-А по проспекту Хіміків в місті Сєвєродонецьку Луганської області та відповідна площа приміщень спільного користування) належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 63, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 18.03.2011 року згідно з розпорядженням (наказом) № 63 від 18.03.2011 року та копією [PERSON] про державну реєстрацію прав № 29695636, наданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 18 квітня 2011 року. Відповідно до копії технічного паспорту на секцію № 5 гуртожитку № 46-А по проспекту Хіміків в місті Сєвєродонецьку Луганської області, який було виготовлено Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» станом на 05 квітня 2017 року, в результаті улаштування балкону розмірами 1,45 х 3,30 загальна площа кімнати № 24 секції № 5 будинку № 46-А по проспекту Хіміків в місті Сєвєродонецьку Луганської області складає 17,5 кв.м, житлова площа 16,1 кв.м., загальна площа секції складає 97,2 кв.м., житлова площа 64,5 кв.м. Власник [PERSON]. Згідно із копією Звіту про проведення технічного огляду будівельних конструкцій кімнати у гуртожитку, який розташований за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, будинок № 46-А, секція № 5, кімната № 24, складеного 11 травня 2017 року інженером-проектувальником [PERSON], під час проведення огляду особливу увагу було приділено стану несучих конструкцій, які потенційно могли бути пошкодженні при виконанні робіт по обладнанню кімнати балконом. Система існуючих комунікацій залишилась без змін. На основі аналізу фактичного стану конструкцій складено цей звіт та зроблено нижчевикладений висновок: кімната № 24 у гуртожитку відповідає вимогам надійної і безпечної експлуатації. Балкон, яким обладнано квартиру, його конструктивні елементи відповідають вимогам надійної і безпечної експлуатації. Відповідно до копії листа сусідів позивача [PERSON] щодо згоди на улаштування балкону в кімнаті № 24 секції № 5 будинку № 46-А по проспекту Хіміків в місті Сєвєродонецьку Луганської області, сусіди [PERSON] (кімната № 23), [PERSON] (кімната № 25), [PERSON] (кімната № 12), [PERSON] (кімната № 15), [PERSON] (кімната № 28-3), [PERSON] (кімната № 29), [PERSON] (кімната № 43) не заперечували проти улаштування балкону в кімнаті. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступні норми Закону. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із п. 7 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир. Відповідно до ст. 152 ЖК УРСР (у редакції Закону України від 12.02.2015 року № 191-VІІІ), виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. Відповідно до Пункту 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Відповідно до підпункту 1.4.1 пункту 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Суд враховує, що позивач виконала переобладнання своєї кімнати без дозволу виконавчого комітету міської ради. Разом з тим, міська рада, виконавчі органи якої належать до органів державного архітектурно-будівельного контролю (п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»), бере участь у цій справі та не висловила заперечень проти переобладнання кімнати. Суд також враховує, що згідно із Звітом про проведення технічного огляду будівельних конструкцій кімнати у гуртожитку, який розташований за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, будинок № 46-А, секція № 5, кімната № 24, під час проведення огляду особливу увагу було приділено стану несучих конструкцій, які потенційно могли бути пошкоджені при виконанні робіт по обладнанню кімнати балконом. Система існуючих комунікацій залишилась без змін. На основі аналізу фактичного стану конструкцій складено цей звіт та зроблено нижчевикладений висновок: кімната № 24 у гуртожитку відповідає вимогам надійної і безпечної експлуатації. Балкон, яким обладнано квартиру, його конструктивні елементи відповідають вимогам надійної і безпечної експлуатації. Тобто, при виконанні робіт по обладнанню кімнати балконом несучі конструкції пошкоджені не були, що відповідає змісту ст. 152 ЖК УРСР, при цьому балкон, яким обладнано квартиру, його конструктивні елементи відповідають вимогам надійної і безпечної експлуатації. Таким чином суд вважає, що позов [PERSON] до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності на реконструйовану кімнату підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач не просив стягувати судові витрати з відповідача і цей спір виник не з вини відповідача, у звязку із чим справедливим буде не стягувати судові витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved