Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Згідно позову, на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2009 року, позивачка [PERSON] є власником житлового будинку № 27, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У даному будинку зареєстровані колишній власник зі своєю родиною, які з моменту продажу даного будинку в ньому не проживають, власних речей там не зберігають, обов'язки по утриманню житла не здійснюють, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімаються, чим перешкоджають позивачці вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Відповідачка зі своєю родиною переїхали на постійне місце проживання в інше місто. Просить суд визнати відповідачів з дитиною такими, що втратили право користування житлом у будинку [ADDRESS]. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, на позові наполягали, не заперечували проти заочного вирішення справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлялися належним чином та від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні була проти задоволення позову, з огляду на те, що [PERSON], [INFO], є неповнолітнім. Зі згоди позивачки, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши позов, надані заяви та докази - копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.03.2009 року, відповідно до якого позивачка [PERSON] придбала у відповідачки [PERSON] будинок № 27, що розташований за адресою: [ADDRESS], довідку з комітету мікрорайону № 5 від 18.08.2016 року, відповідно до якої за адресою: [ADDRESS], 27, окрім позивачки та членів її родини, ще зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], та неповнолітній [PERSON], акт про не проживання цих відповідачів по [ADDRESS] з 2009 року, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідачі з листопада 2009 року не користуються будинком [ADDRESS], який належить на праві приватної власності позивачці, власних речей там не зберігають, обов'язки по утриманню житла не здійснюють, суд вважає, що їх слід визнати такими, що втратили право користування вказаним житлом. Відповідно до Правил реєстрації фізичних осіб малолітні та неповнолітні діти повинні бути зареєстровані разом з тим з батьків, з ким постійно проживають. Тобто реєстрація неповнолітнього [PERSON] повинна бути за місцем проживання його батьків, у зв'язку з чим визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом по [ADDRESS], веде до аналогічних наслідків щодо дитини. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved