Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23 грудня 1998 року (1/2 частку), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 грудня 1998 року їй та її чоловіку [PERSON] . Перечинською селищною радою була надана квартира за вказаною адресою. [INFO] її чоловік помер і після його смерті вона звернулася до Перечинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку вказаної квартири, що належала померлому. Однак при перевірці Свідоцтва про право власності на житло виявилася помилка у написанні її імені замість вірного [PERSON] зазначено [PERSON] , що пов`язане з неправильним перекладом особових імен зі словацької на українську/російську мови в часи СРСР. Так, вказана помилка наявна у всіх документах, що їй видавалися до 2019 року, в тому числі у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , дипломі про вищу освіту № [NUMBER] від 29 червня 1968 року, трудовій книжці, заповненій 01 вересня 1968 року, будинковій книзі для прописки громадян. В той же час при зверненні до Перечинського районного відділу ДРАЦСу в Закарпатській області була виявлена помилка у написанні її імені в актових записах цивільного стану, через що вона була змушена змінювати всі документи, що посвідчують її особу на вірне ім`я « [PERSON] ». Таким чином на сьогоднішній день запис її імені у Свідоцтві про право власності на житловий будинок від 23 грудня 1998 року не збігається із записами у її нових документах, де її ім`я вірно зазначено як « [PERSON] ». Оскільки встановлення даного факту необхідно їй для оформлення спадщини, тому просить задовольнити заяву. У судове засіданні заявник не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи без участі представника ради та не заперечив проти задоволення заяви. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданого 15 березня 2019 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника є [PERSON] (а. с. 4). Так само у її свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому повторно Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 28 липня 2017 року, свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , виданому повторно Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 15 липня 2017 року, свідоцтві про народження її сина [PERSON] серії [NUMBER] , виданому повторно Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 27 липня 2017 року, а також пенсійному посвідченні № [NUMBER] , виданому 24 вересня 2019 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника вказано як [PERSON] (а. с. 15-18). Як дружина спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] ,\~ заявнику видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2019 року, зареєстроване у реєстрі за № 223, на ім`я [PERSON] (а. с. 7-9).\~\~\~ В той же час свідоцтво про право власності на житло, видане 23 грудня 1998 року Перечинською селищною радою, посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та дружині [PERSON] (а. с. 6). Як зазначено заявником, орган, що видав вказаний правовстановлюючий документ на даний час ліквідований, його правонаступником є виконавчий комітет Перечинської міської ради, який у свою чергу не має повноважень вносити відповідні виправлення, оскільки помилка була допущена не з їх вини, а з причини неправильного перекладу особових імен за часи СРСР.\~\~\~\~\~ Вказані обставини перешкоджають заявнику [PERSON] як власнику у здійсненні її прав на володіння, користування та розпорядження майном.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, а також Листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно (ст. 105 ЦК) чи зареєстровано за іншою особою. Таким чином, зважаючи на вказані норми закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що її вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved