Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В позовній заяві зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстровані: [PERSON] , яка є її сестрою та малолітня дитина [PERSON] , однак не проживають в будинку і ніколи не проживали, так як будинок був потрібен, щоб зареєструвати місце проживання. Реєстрація [PERSON] та малолітнього [PERSON] в будинку який належить їй на праві власності обмежує її в правах як власника нерухомості в частині користування майном, оскільки вона має намір оформити субсидію на споживання електроенергії та скрапленого газу в [ADDRESS] . Тому, вона звернулась в суд та просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву згідно якої просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача адвокат Бодачевський Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив їх задовольнити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги [PERSON] не підтримують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . Також, виклик відповідачів здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/sud0211//. Враховуючи викладене, а також положення ч. 11 ст. 128 ЦПК України суд вважає, що відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 41Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового Кодексу України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 22.01.2020 державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвою Г.С. та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59111940 від 22.01.2020 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №197267440 від 22.01.2020. В житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та малолітній [PERSON] , що підтверджується відповідями на запит суду виконавчого комітету Ладижинської міської ради та копією з домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. [ADDRESS] . З письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що вони є сусідами та проживають по сусідству з [PERSON] більше десяти років, знають, що [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] зі своєю матір`ю - [PERSON] .. Повідомили, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в даному будинку і ніколи вони їх не бачили. З письмових пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона є матірю власниці будинку [ADDRESS] [PERSON] . Повідомила, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в даному будинку, однак жодного дня в ньому не проживали, з моменту їх реєстрації з 2011 року. За змістом ст. 16 ЦК України особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Тому суд вважає, що [PERSON] , як користувач майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування майном шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11. Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є наймачами житлового приміщення в належному [PERSON] будинку. Договір найму жилого приміщення у вказаному будинку між сторонами не укладався. Відповідачі були членами сім`ї власника квартири, про що зазначає позивач, однак вони втратили право користування цим житлом, так як були відсутні без поважних причин у будинку понад один рік. А тому вони не мають права користування житловим приміщенням у даному будинку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] будучи зареєстрованими в належному позивачу будинку, тривалий час не проживають в ньому, а тому обмежують право позивача на користування даним будинком. При цьому судом не встановлено жодних поважних причин, які б перешкоджали відповідачам користуватись будинком. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved