Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким щомісячно стягувати з [PERSON] аліменти на її користь, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.07.2014 сторони уклали шлюб, який зареєстрували в виконкомі Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області. За час подружнього життя в сторін народився син [PERSON] , [INFO] Подружнє життя сторін не склалося, що призвело до припинення подружніх відносин. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Зі змісту позову вбачається, що дитина проживає з позивачкою, але сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання неповнолітнього сина. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Ч.3 ст. 180 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить до стягнення судовий збір у розмірі 768 грн.40 коп.

Outcome: approved