Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір'ю, третя особа - Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради, в якому позивач із урахуванням уточнених позовних вимог просила визначити місцем проживання дитини [PERSON], [INFO], місце проживання її матері [PERSON]. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що 27.12.2002 року вона одружилася з [PERSON]. [INFO] у сторін народилася дочка, [PERSON]. З вересня 2012 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені і з цього часу вони живуть окремо один від одного, а 21.11.2013 року рішенням Жовтневого районного суду м. Луганськ шлюб між ними було розірвано. Після розлучення по домовленості з відповідачем їх дочка [PERSON] мешкала разом з нею, а інколи у разі виникнення у відповідача бажання поспілкуватися з дочкою на окремо оговорений термін у відповідача. Проти цього вона жодного разу не заперечувала. У червні 2014 року у зв'язку з початком бойових дій на території Луганської та Донецької областей і зокрема у м. Луганськ вона разом з дочкою [PERSON] переїхала до с. Світле Херсонської області, де мешкала разом з дочкою у орендованій кімнаті. У середині серпня 2014 року у с. Світле приїхав колишній чоловік [PERSON] і пробув там до кінця вересня 2014 року. Оскільки позивачу терміново було потрібно повернутися до м. Луганськ, де знаходився її дідусь, який має онкологічне захворювання і потребує її стороннього догляду, вона домовилася з [PERSON] про те, що для забезпечення безпеки життю та здоров'ю дитини, вона на термін її змушеного від'їзду поїде з ним до м. Рубіжне, де мешкали його родичі. Відповідач [PERSON] погодився і їх дочка [PERSON] тимчасово переїхала до свого батька, який на той час мешкав у родичів в квартирі [ADDRESS]. При цьому, позивач періодично поверталася до м. Рубіжне, мешкала в орендованій квартирі і дочка проживала з нею. У серпні 2015 року вона остаточно переїхала у м. Рубіжне, де зареєструвалася як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та району проведення антитерористичної операції, і звернулася до свого колишнього чоловіка [PERSON] для того, щоб він повернув дочку [PERSON]. Однак, відповідач почав уникати зустрічей, на телефонні дзвінки не відповідав, а потім взагалі змінив номер мобільного телефону та відповідно не надавав їй можливості навіть побачитись з дитиною. Враховуючи вказані обставини, вона змушена була особисто розшукувати місцезнаходження дитини, оскільки [PERSON] не надавав їй достовірних даних про місцеперебування дочки. Надалі, незважаючи на її неодноразові прохання надати можливість спілкування з дитиною, колишній чоловік [PERSON] навідріз відмовляв їй. Для врегулювання зазначеного питання, позивач звернулася до органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради. Перебування дочки в сім'ї колишньої чоловіка, вкрай негативно впливає на її виховання та психологічний стан. У той же час, вона розуміє та визнає за [PERSON] право на особисте життя та вільний вибір місця проживання, але його особисті побажання не повинні шкодити їх спільній дочці [PERSON]. Більш того, вона не має наміру перешкоджати [PERSON] в здійсненні своїх прав та обов'язків щодо виховання дитини. [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з батьком, в якому він просив визначити місцем проживання [PERSON], [INFO], разом з її батьком - [PERSON]. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказав, що свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що її малолітня дочка [PERSON], [INFO], проживає з вересня 2014 року разом із своїм батьком [PERSON]. Останній перешкоджає в її спілкуванні з дитиною, переховує дитину, погано про неї піклується та тим, що проживання дівчинки разом із своїм батьком не є в інтересах самої дитини. Проте, твердження позивача по первісному позову безпідставні та є такими, що не відповідають дійсним обставинам. З позовними вимогами [PERSON] він не згодний в повному обсязі та вважає, що вони ґрунтуються на недостовірних та не підтверджених фактах. Всі її доводи зводяться в основному до того, що вона була розлучена з дитиною та порушуються її права, як матері. Це не відповідає дійсності, оскільки місце проживання дочки з батьком було визначено за згодою [PERSON] та не оскаржувалось нею. За весь час проживання дочки з батьком, [PERSON] лише декілька разів зв'язалась з ним з метою поцікавитись справами дочки та її здоров'ям. Однак, час на те, щоб витребувати інформацію з медичних закладів, [PERSON] час знайшла, про що свідчать відповіді з медичних закладів про звернення за медичною допомогою. До того ж, позивач по первісному позову не виконувала своїх обов'язків щодо участі у витратах на дитину. Також інформація щодо фактичного місця проживання [PERSON] не відповідає дійсності. Вказавши в позовній заяві про те, що вона на даний час постійно проживає за вказаною у позові адресою, вона свідомо вводить суд в оману. За інформацією, якою володіє [PERSON], позивач за первісним позовом постійно мешкає у м. Луганськ на не підконтрольній Україні території, а до м. Рубіжного навідується час від часу через пункт пропуску Мілове, а згодом через Російську Федерацію. На його переконання, справжніми намірами позивача за первісним позовом є визначити місце проживання дочки з матір'ю без прив'язки до адреси мешкання лише з метою подальшого вивозу дитини на непідконтрольну Україні територію. Також зміна постійного місця проживання, соціального кола спілкування дитини, в якому вона знаходилась майже два роки, буде стресом для дитини та може негативно відобразитися на психологічному стані дитини. На даний час, дитина відвідує школу раннього розвитку, басейн, секцію спортивної гімнастики, тощо. Ухвалою суду від 03 лютого 2017 року провадження у справі було зупинено на час проведення психологічної експертизи для встановлення особливостей психічної діяльності дитини та батьків дитини, а ухвалою суду від 25 травня 2018 року провадження у справі було поновлено. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник підтримали позовні вимоги за первісним позовом з підстав, які викладені у первісному позові, просили позов задовольнити та заперечували проти задоволення зустрічного позову. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та його представник підтримали зустрічні позовні вимоги з підстав, які викладені у зустрічному позові, просили зустрічний позов задовольнити та заперечували проти задоволення первісного позову. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради заперечувала проти задоволення позовних вимог за первісним позовом та не заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Малолітня [PERSON] в судовому засідання під час з'ясування її думки пояснила, що її звуть [PERSON], їй [INFO], вона закінчила другий клас в школі № 12 м. Сєвєродонецька. В її класі навчається 28 учнів, у неї багато друзів в школі. Вона проживає в м. Сєвєродонецьку разом з батьком, бабусею та дідусем у трикімнатній квартирі, у неї є своя дитяча кімната, іграшки, вдома вона любить малювати. Під час навчального року вона крім школи відвідувала плавання, музику та карате. Іноді вона їздить у м. Попасна до бабусі в будинок. З батьком вона іноді ходить в цирк, театр, їй подобається жити з батьком. Мамі вона не дзвонить. Коли їй було 4-5 років, то вона жила з мамою, але мама її ображала, їй не подобалося з нею жити. Зараз мати іноді приходить до її школи, дарує подарунки на день народження. Вона бажає жити з батьком. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона працює практичним психологом в Центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] були направлені до неї Службою у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, з червня 2016 року вона почала роботу з ними та з їх дитиною [PERSON]. Дитина на той час проживала з батьком. Була проведена психологічна діагностика дитини в присутності батька. Вона прийшла до висновку, що відносно дитини був тиск з боку сім'ї, в якій дитина фактично проживає, а саме тиск щодо відношення дитини до своєї матері [PERSON] Був випадок, коли дитина у перебуваючи супроводі жінки [PERSON], побачила свою мати та злякалася. Обидва батька у спілкуванні є адекватними, у батька низький рівень мотивації щодо налагодження контакту з матір'ю, це помітно в поведінці дитини. Дитина на контакт з матір'ю йде неохоче, без бажання. Батько відмовився від психологічної терапії в присутності матері та вказав, що коли дитина бачить мати, то впадає в тривожний стан. [PERSON] під час проведення психологічних та терапевтичних заходів мала дуже важкий емоційний стан, помітно хвилювалася. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є її знайомими з 2015 року. З позивачем [PERSON] вона познайомилася, коли була у гостях в квартирі [PERSON] та коли до квартири зайшла [PERSON] в сльозах шукаючи доньку. Вона багато разів разом з [PERSON] приїжджала до ймовірного місця проживання доньки позивача та [PERSON], але побачити дитину їм не вдалося. Був випадок, коли [PERSON] на дитячому концерті не дав [PERSON] можливості спілкуватися з дитиною, взяв дитину на руки та відвернув від матері, почав кричати щоб мати пішла. Був ще один випадок, коли вона та [PERSON] побачили дитину та [PERSON] в кафе в торгово-розважальному центрі, при цьому дитина після слів батька «Говори» сказала «Мама, йди, я не хочу з тобою жити», хоча спілкування матері з дитиною навіть ще не почалося. Взагалі [PERSON] під час спілкування з дитиною будь-якого негативу не виявляла, спілкувалася як гарна мати. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є двоюрідною сестрою відповідача [PERSON] З вересня 2014 року до середини лютого 2015 року [PERSON] разом з донькою жили у неї в квартирі разом з її братом та співмешканкою брата. Протягом цього часу мати дитини [PERSON] постійно дзвонила, передавала речі, продукти. По телефону дитини співала матері пісні, розповідала вірші. Жодної негативної поведінки з боку [PERSON] по відношенню до дитини вона не спостерігала, дитина не виявляла боязні матері. Вона не розуміє навіщо її двоюрідний брат [PERSON] перешкоджає матері у спілкуванні з дитиною зараз. Восени 2016 року під час її та [PERSON] присутності в школі дитина ([PERSON]) ховалася за вчителя від матері, щоб не спілкуватися з матір'ю. Взагалі, батько дитини [PERSON] також завжди адекватно, уважно, без негативних емоцій спілкується з дитиною. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є двоюрідним братом відповідача [PERSON] З 2014 року по 2015 рік [PERSON] разом з донькою жив в квартирі з ним, його співмешканкою та з його сестрою [PERSON] Він, [PERSON], до червня 2016 року перебував у фактичному шлюбі та спів мешкав із [PERSON], яка згодом стала дружиною відповідача [PERSON] Негативної або неадекватної поведінки з боку [PERSON] або [PERSON] під час спілкування з дитиною він не спостерігав. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю позивача [PERSON] Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] донька спочатку жила у матері, при цьому батько вільно та без обмежень спілкувався з донькою. Пізніше [PERSON] та [PERSON] вирішили, що дитина почергово буде жити тиждень у матері і тиждень у батька. Після початку бойових дій в м. Луганську влітку 2014 року [PERSON] вивезла дитину до Херсонської області, пізніше до Херсонської області приїхав батько дитини [PERSON] [PERSON] та [PERSON] вирішили, що дитина поїде з [PERSON] до міста Рубіжне Луганської області та проживатиме з ним. З жовтня 2014 року по серпень 2015 року [PERSON] лише іноді приїжджала до міста Рубіжне Луганської області, адже вона їздила до діда та баби, які є онкохворими, в місто Луганськ. В серпні 2015 року, коли [PERSON] приїхала до міста Рубіжне Луганської області на постійне проживання, батько вже не давав можливості бачитися з дитиною, звернення [PERSON] до органів міліції та до органів опіки не дали результату. Разом з тим, до [PERSON] як до батька дитини у неї, [PERSON], як у бабусі дитини зауважень немає, він добре ставиться до дитини. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю відповідача [PERSON], який безпосередньо виховує свою доньку [PERSON], вона лише допомагає. До 2015 року [PERSON] нормально спілкувалася з мамою, але після цього вона почала спостерігати, що [PERSON] боїться маму, іноді плаче після зустрічей з нею, висловлює побоювання, що мати забере її з собою. Вона яку бабуся дитини та батько дитини [PERSON] намагаються вмовити дитину спілкуватися із матір'ю, проте дитина не бажає цього. [PERSON] розповідала, що мати била її ременем. З батьком у дитини дуже довірливі стосунки, він для неї є найбільшим авторитетом, повністю займається її вихованням. Під час проживання дитини почергово по одному тижню у матері та батька дитина після 1-2 днів проживання з матір'ю просилася назад до батька. Зараз вона як бабуся дитини не дала би матері спілкуватися з дитиною, адже дитина цього не бажає і для неї це є стресом. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою відповідача [PERSON] та постійно спілкується з ним та його донькою [PERSON], вона також є хресною матір'ю [PERSON]. Відповідач [PERSON] з моменту народження доньки [PERSON] грав основну роль у вихованні дитини. З літа 2012 року відносини між батьками дитини [PERSON] та [PERSON] погіршилися. В 2014 році дитина почала проживати разом з батьком в місті Рубіжному Луганської області. [PERSON] жодного разу при дитині не висловлювався негативно щодо матері, не налаштовував дитину негативно. Разом з тим, дитина під час спілкування з матір'ю [PERSON] зазнає стресу, дитина розповідала, що вона не бажає спілкуватися з мамою, боїться що вона її забере до себе. У неї, [PERSON], склалося враження, що така поведінка дитини зумовлена тим, що [PERSON] з 2013 року приділяє замало часу спілкуванню з дитиною. Жодних перешкод у спілкуванні матері з дитиною немає. Батько дитини [PERSON] терпляче, з любов'ю спілкується з дитиною. Останній час [PERSON] проживав також з жінкою [PERSON], дитина встановила з нею гарний контакт. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він знає сторін по справі [PERSON] та [PERSON] більше 10 років, [PERSON] була колись його підлеглою. З 2013 року вихованням дитини займався здебільшого [PERSON], в той час як [PERSON] особливо дитиною не цікавилася, наскільки йому це відомо. Розрив в сім'ї [PERSON], за його даними, стався внаслідок зрад з боку [PERSON] Позиція [PERSON] є такою, що він завжди розповідає доньці, що у неї є мати і з нею потрібно спілкуватися. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, з'ясувавши думку дитини, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 09 січня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 1195. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідно до копії довідки № 917008773 від 28.08.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради, [PERSON], [INFO], яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS], перемістилася 18.08.2015 року з тимчасово окупованої території в м. Рубіжне за адресою: [ADDRESS]. З копії довідки № 917000402 від 07.11.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради вбачається, що [PERSON], [INFO], який постійно проживав за адресою: [ADDRESS], перемістився 01.10.2014 року з тимчасово окупованої території в м. Рубіжне за адресою: [ADDRESS], разом з дитиною - [PERSON], [INFO]. Згідно із копією довідки № 919045642 від 01.10.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, [PERSON], [INFO], який постійно проживав за адресою: [ADDRESS], перемістився 01.09.2015 року з тимчасово окупованої території в [ADDRESS], разом з дитиною - [PERSON], [INFO]. Згідно із копією заяви [PERSON] на ім'я начальника Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Ничупієнко О.В. від 07.09.2015 року, [PERSON] просить врегулювати часи зустрічей з дитиною за згодою з батьком дитини. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради щодо захисту прав та інтересів малолітньої дитини [PERSON], [INFO], № исх/24/2862 від 12.10.2015 року, батько [PERSON], який перешкоджає спілкуванню дочки [PERSON], [INFO], з її матір'ю [PERSON], порушує права та інтереси малолітньої дитини. Згідно із копією Акту (первісного) обстеження житлово-побутових умов, затвердженого Службою у справах дітей Рубіжанської міської ради від 08.09.2015 року, для виховання, розвитку та проживання дитини створено умови: у [PERSON] окрема кімната, місце для відпочинку, ігор, занять. Дівчинка має книги, іграшки та одяг. Мати дуже бажає бачити дочку. З копії Акту обстеження житлово-побутових умов, затвердженого Службою у справах дітей Рубіжанської міської ради від 05.10.2015 року вбачається, що [PERSON] приготувала кімнату для дочки, місце для відпочинку, занять. [PERSON] куплені іграшки, речі. [PERSON] та бабуся [PERSON] сумують за [PERSON] та переймаються станом її здоров'я. Згідно із копією характеристики з місця роботи № 1831д, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Лугспецтехносервіс» від 04.09.2015 року, [PERSON] працює у ТОВ «Лугспецтехносервіс» на посаді директора з економіки. За період перебування на посаді, зарекомендувала себе позитивно, як фахівець в галузі систем безпеки та фінансів. Ділові якості проявляє на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійна та врівноважена, жодної скарги Замовників, з якими веде договірну роботу, не надходило, тільки позитивні відгуки, в колективі користується повагою та авторитетом. Трудову дисципліну та розклад робочого часу не порушує. З копії довідки № 57, виданої Комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 8 «Дюймовочка» Управління освіти Рубіжанської міської ради № 20.10.2015 року вбачається, що на [PERSON], [INFO], видане направлення № 3105889 на відвідування КДНЗ № 8 «Дюймовочка» Управління освіти Рубіжанської міської ради. З 29.09.2015 року дитина відправлена на медичний огляд вузькими фахівцями для оформлення до дитячого садка. З Акту обстеження житлово-побутових умов, затвердженого Службою у справах дітей Сєвєродонецької міської ради від 21.10.2015 року вбачається, що [PERSON] в квартирі створено умови для виховання та повноцінного розвитку дитини. Згідно із копією довідки, виданою СК Магма, [PERSON], [INFO], навчається у групі дошкільного розвитку «Дитяча академія», у групі вивчення англійської мови «Поліглотики», а також займається у студії спортивного танцю сімейно-спортивного комплексу «Магма» м. Сєвєродонецьк. Відповідно до копії довідки, виданої Спеціалізованою дитячо-юнацькою спортивною технічною школою водних видів спорту «Садко» вищої категорії від 10.05.2016 року, [PERSON], [INFO], займається в СДЮСТШ ВВС «Садко» м. Сєвєродонецька з 22.03.2016 року по даний час в учбово-тренувальній групі № 8 по підводному плаванню. Час занять щоденно з 13-00 години до 14-30 години. З копії службової характеристики № 570/12-32-04-09, наданої Головним Управлінням ДФС у Луганській області від 16.05.2016 року вбачається, що [PERSON] за час служби в податковій міліції зарекомендував себе виключно з позитивного боку. Має добру теоретичну підготовку. Закони та інші нормативні документи знає та вміло керується ними в повсякденній роботі. Постійно працює над підвищенням власного професійного та загальноосвітнього рівня. В роботі виявляє наполегливість, повністю реалізовуючи свої потенційні можливості. У службовій діяльності суворо дотримується законності, виявляє ініціативу та наполегливість у вирішенні поставлених завдань. Розлучений. Виховує дочку. Увесь вільний час присвячує дитині. Намагається створювати їй лише комфортні умови існування. Постійно контролює стан здоров'я дівчинки, до її лікування залучає лише кваліфікованих спеціалістів. Відповідно до копії довідки № П-64/14/12-32-05-61, виданої Головним Управлінням ДФС у Луганській області від 16.05.2016 року, [PERSON] працює в Головному Управлінні ДФС у Луганській області на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ на його заробітна плата за період з 01 травня 2015 року по квітень 2016 року склала 81323,46 грн. З рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради «Про визначення способів участі матері у вихованні малолітньої [PERSON]» № 578 від 24.11.2015 року вбачається, що визначено способи участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], а саме: призначено час для спілкування та виховання дитини щотижня, у суботу та неділю, у присутності батька дитини до налагодження позитивних емоційних взаємовідносин між дитиною та матір'ю та в інші дні і часи за попередньою домовленістю з батьком, не порушуючи режиму дня дитини. Згідно із копією Витягу з протоколу дослідження емоційної сфери і міжособистісних сімейних відносин дитини [PERSON], [INFO], наданого 20.11.2015 року практичним психологом [PERSON], на момент обстеження емоційний стан дитини відповідає віковим нормам. Дівчинка комунікабельна, легко йде на контакт, мова супроводжується виразністю жестів та міміки. Під час обстеження настрій позитивний. Дівчина розуміє норми взаємовідносин, вміє висловлювати своє ставлення до стосунків в родині та регулювати власну поведінку у зв'язку із ситуацією, що склалася. Згідно із листом № 4665/03, наданого Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 26.05.2016 року, 26.05.2016 року державним соціальним інспектором УПтаСЗН було складено Акт про підтвердження мешкання [PERSON] разом з дочкою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до листа Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради № 205 від 31.05.2016 року, спеціалістами служби у справах дітей було проведено обстеження житлово-побутових умов [PERSON], про що складено відповідний акт. При обстеженні встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], постійно проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS], де створено умови для виховання та повноцінного розвитку дитини. З Акту обстеження житлово-побутових умов, затвердженого Службою у справах дітей Сєвєродонецької міської ради 31.08.2017 року вбачається, що [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS], створено умови для виховання та повноцінного розвитку дитини. Згідно із висновком експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 27.04.2018 року № 14/17-25/517/518/18-25 судовий експерт дійшла наступного: 1. Рівень психічного розвитку [PERSON], [INFO], розвинені на достатньому рівні, в межах вікової норми. Характерним є висока працездатність, зібраність, здатність до тривалої діяльності. Показник за шкалою конфліктності й агресивності завищений в поєднанні з низьким показником соціальної адаптації. Достатня включеність у взаємодію з однолітками при відсутності тенденції до лідерства, домінування. Притаманні товариськість на ряду з вибірковістю в контактах, яскравість почуттів, багата уява. Потреба в створені теплих, довірчих, емоційно значущих відносин з іншими людьми є провідною та незадоволеною. Актуальна ситуація характеризується зайняттям [PERSON] активно-оборонної позиції, потребою в емоційному комфорті та захисті від зовнішніх виливів. Виявлені висока тривожність та низька самооцінка. 2. Інтелектуальні властивості [PERSON], [INFO], відповідають життєвому досвіду та освіті й знаходяться на високому рівні розвитку. [PERSON] притаманні привітність, доброзичливість, норовливість, примхливість, демонстративність. Наявною є потреба у відчутті власної значимості, успіху, визнанні та схвалені. Характерні жага слави, прагнення подобатись, пошуки любові. Виявлено нав'язливий страх втрати об'єкту глибокої прив'язаності, яким виступає його донька, [PERSON]. Особисте негативне ставлення до [PERSON] глобалізується та не приховується від доньки. При цьому з образом [PERSON] пов'язана нав'язлива ідея втрати доньки, яка супроводжується страхом і надмірною тривогою, що впливає на звуження свідомості та виражається в рефлекторних емоційно-поведінкових проявах у вигляді своєрідного захисту (обмеженні) доньки від контакту з [PERSON] 3. Інтелектуальні властивості [PERSON], [INFO], відповідають життєвому досвіду та освіті й знаходяться на високому рівні розвитку. [PERSON] притаманні доброта, м'якість, простодушність, доброзичливість, здатність до співчуття, терпимість, добросовісність, правдолюбство, щирість, пристрасть до накопичення, консерватизм, потяг до незмінності, підвищене почуття незалежності. Наявною є потреба у відчутті власної значимості, успіху, визнанні та любові. Прагне подобатись. Провідною потребою виступає налагодження взаємозв'язку із донькою, [PERSON], що також виступає провідним мотивом [PERSON] Актуальний стан, пов'язаний із порушенням емоційно близьких взаємин із донькою характеризується наявністю потужного стресу, що провокує підвищення вразливості та зосередження на своїх проблемах. 4. [PERSON] прагне до симбіотичних відносин із донькою, [PERSON], [INFO], оптимального емоційного контакту з нею. При цьому з боку батька спостерігається завищене втручання в її світ у вигляді жорсткого контролю над автентичним ставленням дівчинки до матері, [PERSON] [PERSON] схильний дотримуватись традиційно чоловічих цінностей у вихованні, бажає бачити дитину особистістю, яка досягла успіху. Стимулом досягнень для [PERSON] слугують вимоги та оцінки її дій. При цьому [PERSON] схильний завищувати вимоги. Такий стиль виховної поведінки призводить до психічного напруження [PERSON], обмежує її соціальну адаптацію, провокуючи соціальну незрілість, замкненість, знижує розвиток соціального інтелекту, формує такі риси, як невпевненість, тривожність, занижену самооцінку. Втручання [PERSON] в особистісну сферу взаємовідносин доньки із матір'ю потенціює викривлений розвиток побудови соціальних зв'язків без опори на розуміння характерологічних та індивідуальних особливостей партнера. Так, [PERSON] на момент обстеження утворилось чітке розуміння «бажаних» ([PERSON], [PERSON], [PERSON] та дідусь [PERSON]) та «небажаних» ([PERSON] та її оточення) для себе родинних зв'язків. 5. Встановити яким чином особливості виховної поведінки матері впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя [PERSON], [INFO], не вбачається за можливе з причин їх окремого проживання та неможливості [PERSON] здійснювати виховання доньки. Разом з тим, діагностовано виховна позиція [PERSON] полягає в піклуванні про справедливе та послідовне дотримання дисципліни, що сприяє формуванню у дитини правильної та відповідальної соціальної поведінки. Визнає право на саморозвиток дитини; розуміє, які вимоги необхідно приймати, які обговорювати; в розумних межах готова переглядати свої позиції; схильна заохочувати особисту відповідальність та самостійність дитини у відповідності до її вікових можливостей. Прагне до оптимального емоційного контакту з дитиною, симбіотичним відносинам із нею. Провідним мотивом у дитячо-батьківських відносинах виступають інтереси дитини. 6. Ставлення [PERSON], [INFO], до батька, [PERSON] характеризується почуттям любові, товариськості, чуйності, довіри, емоційної залежності від нього. Поряд із наведеним, на глибинному (підсвідомому) рівні ставлення [PERSON] до батька характеризується змішаними почуттями любові, страху та ненависті. При цьому [PERSON] не відчуває страх та ненависть безпосередньо по відношенню до батька, проте батько власною поведінкою (зокрема, наданням особистого прикладу реагування на матір дитини) зародив в неї переживання даних почуттів. Ставлення [PERSON] до матері характеризується зайняттям активно-оборонної позиції, пошуком захисту від зовнішнього втручання у її усталений світогляд. Висловлювання [PERSON] щодо матері носять категорично негативний характер, спрямовані на нівелювання її авторитету. При цьому відмічається орієнтовно-установча поведінка (навчання) по відношенню до [PERSON] Тобто, ставлення [PERSON] до [PERSON] відбувається з урахуванням емоційно-поведінкової моделі перш за все [PERSON], що призводить до викривлення здатності будувати самостійні умовиводи. Як наслідок, у [PERSON] формується та закріплюється власна негативна модель поведінки, що поступово набуває стійкого характеру. Поряд із наведеним, за результатами психодіагностичних вимірів встановлено, що мати в очах [PERSON] характеризується як чуйна, спокійна, відкрита, товариська, емоційно напружена, залежна, відгороджена. Глибинні (підсвідомі) асоціації [PERSON], пов'язані з образом матері, відзначаються змішаними почуттями любові, страху, горя, надії та ненависті. При цьому для [PERSON] характерним є прагнення приховувати свої сподівання (надію), пов'язані з образом матері, за демонстрацією ненависті. Механізм формування такого ставлення більш детально викладений в мотивувальній частині даного висновку. 7. Відсутність матері у процесі виховання [PERSON], [INFO], негативно впливає на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дівчинки. Наведене виражається у відсутності жіночої фігури для ідентифікації (перейняття жіночої форми поведінки, розвитку у дівчинки багатьох типово жіночих рис. які проявляються в турботі про малюків і слабких, в догляді за ними, в ласці та ніжності тощо). На час проведення психологічного обстеження у [PERSON] виявлено нереалізовану потребу в емоційно-теплих відносинах, жіночій ласці, материнській турботі. 8. Оцінка сімейної ситуації [PERSON], [INFO], має залежність від впливу з боку батька, [PERSON] та бабусі, [PERSON] Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Суд враховує, що у цій справі обидва батьки бажають належно виконувати свої батьківські обов'язки, підстав вважати їх такими, що неналежно виконують ці обов'язки, у суду немає. Також, обидва батьки мають самостійний дохід, при цьому станом на час розгляду справи у суду відсутні відомості про зловживання кимось із батьків спиртними напоями або наркотичними засобами, обидва батьки позитивно характеризуються за місцем проживання та роботи, випадків демонстрації кимось із батьків аморальної поведінки судом не встановлено. Разом з тим, під час з'ясування думки дитини суд встановив, що у неї багато друзів в школі в м. Сєвєродонецьку, під час навчального року вона крім школи відвідувала плавання, музику та карате в м. Сєвєродонецьку, вона проживає в м. Сєвєродонецьку разом з батьком, бабусею та дідусем у трикімнатній квартирі, у неї є своя дитяча кімната, вона бажає продовжувати жити саме з батьком. З висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], № 40-В від 08.06.2016 року, вбачається, що Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Згідно із статтями 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Із змісту інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.08.2017 року № 9-1580/0/4-17, а також із змісту інформації, викладеної на офіційному веб-сайті Європейського суду з прав людини за посиланням https://hudoc.echr.coe.int/eng#\«languageisocode»:[«ENG»],«respondent»:[«UKR»],«documentcollectionid2»:[«GRANDCHAMBER»,«CHAMBER»],«itemid»:[«001-175140»]\ вбачається, що 01 липня 2017 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) ухвалив рішення у справі «М.С. проти України», яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2017 року. ЄСПЛ наголосив, що в усіх подібних випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Саме з урахуванням зазначених принципів ЄСПЛ здійснював оцінку того, чи національні суди вжили всіх заходів для визначення найкращих інтересів дитини у цій справі та визначили її місце проживання з дотриманням вимог статті 8 Конвенції. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Крім того, під час вирішення цієї справи суд враховує статтю 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року). Суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дитини відповідатиме постійне проживання дитини разом із батьком, бабусею та дідусем з боку батька, яких дитина в першу чергу відносить до кола своєї сім'ї та за місцем проживання яких створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. Примусове передання дитини на постійне проживання із матір'ю, з якою у дитини станом на час розгляду справи відсутній постійний емоційний, сімейний зв'язок та до якої дитина не відчуває такої сильної прихильності, як до вищеназваних родичів, вочевидь не відповідатиме інтересам дитини. Крім того, примусове передання дитини на постійне проживання із матір'ю в інший населений пункт призведе до необхідності зміни соціального оточення дитини, місця навчання дитини, що порушить стабільність життя дитини. Суд також враховує, що згідно із поясненнями самої [PERSON] проживання дитини із батьком почалося в 2014 році за її згодою, адже їй в умовах проведення антитерористичної операції необхідно було відбути до міста Луганська на тривалий час. Тобто, дитина (до виникнення конфлікту щодо місця її проживання між батьками) проживала із батьком за взаємною домовленістю батьків, що свідчить про відсутність ознак примусової зміни місця проживання дитини з боку батька. Посилання [PERSON] на Принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є неспроможними, адже по-перше вказана Декларація не є юридично обов'язковим документом та у розумінні Закону України «Про міжнародні договори України» не є міжнародним договором, а по-друге суд повторює, що в даному випадку примусове передання дитини на постійне проживання із матір'ю не відповідатиме інтересам дитини. Стосовно висновку органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради де вказано, що батько [PERSON] перешкоджає спілкуванню дочки з її матір'ю, а також стосовно висновку експерта-психолога про те, що ставлення [PERSON] до [PERSON] відбувається з урахуванням емоційно-поведінкової моделі перш за все [PERSON], що призводить до викривлення здатності будувати самостійні умовиводи, суд зазначає, що подібні прояви емоційно-поведінкової моделі батька можуть бути скореговані та компенсовані шляхом надання дитині можливості регулярного спілкування з матір'ю на підставі добровільної згоди батька або на підставі відповідного рішення суду чи рішення органу опіки та піклування. Зміна місця проживання дитини внаслідок певної емоційно-поведінкової моделі батька по відношенню до матері, на думку суду, є неадекватним та неспівмірним заходом реагування на емоційно-поведінкову модель батька з огляду на конкретні обставини цієї справи та з огляду на інтереси дитини. Підводячи підсумок суд зазначає, що у задоволенні позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір'ю слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком слід задовольнити. Суд вважає за необхідне окремо відзначити, що вирішення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком не є вирішенням справи між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Дійсно, відповідно до копії рішення Троїцького районного суду Луганської області від 29 травня 2015 року по справі № 433/1123/15-ц, визначено місцем проживання [PERSON], [INFO], місце проживання батька - [PERSON]. Згідно із копією рішення апеляційного суду Луганської області від 09 грудня 2015 року, вищевказане рішення Троїцького районного суду Луганської області від 29 травня 2015 року скасовано, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини відмовлено. Відповідно до копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року, рішення апеляційного суду Луганської області від 09 грудня 2015 року залишено без змін. Разом з тим, підставами позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, який був поданий 14 травня 2015 року до Троїцького районного суду Луганської області, були відсутність протягом тривалого часу звісток та відомостей від відповідача, відсутність у відповідача бажання утримувати дитину, відсутність у відповідача заперечень проти мешкання дитини з батьком. Підставами ж зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, який був поданий 12 травня 2016 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, є, по-перше, наявність спору між сторонами щодо місця проживання дитини, а по-друге, неможливість зміни постійного місця проживання та кола спілкування дитини, в якому вона станом на час подання позову вже знаходилася понад два роки. Тобто, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, який був поданий 12 травня 2016 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, є таким, що має інші підстави, ніж позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, який був поданий 14 травня 2015 року до Троїцького районного суду Луганської області. Крім того, на думку суду, в подібній категорії справ про визначення місця проживання дитини підстави позову, тобто обставини, у зв'язку із якими подається позов, можуть постійно змінюватися в залежності від зміни віку дитини, сімейного та соціального оточення дитини, інтересів дитини, ставлення батьків до дитини, поведінки батьків відносно дитини тощо. Отже, повторне подання одним із батьків позову про визначення місця проживання дитини допускається в разі зміни відповідних фактичних сімейних обставин в житті дитини або одного чи обох батьків. Також, в даному випадку вирішення зустрічного позову забезпечує остаточну правову визначеність у спірному питанні щодо місця проживання дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні первісного позову було відмовлено, в той час як зустрічний позов було задоволено у повному обсязі. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] поніс наступні судові витрати: - 551 грн. 20 коп. судовий збір за подання зустрічного позову (том 1, а.с. 124); - 275 грн. 60 коп. за подачу клопотання про витребування доказів (том 1, а.с. 146); - 12111 грн. 00 коп. витрат на оплату експертизи (том 2, а.с. 95). Стосовно судового збору за подачу клопотання про витребування доказів суд зазначає, що ці судові витрати є необґрунтованими та не були необхідними, адже за подання клопотання про витребування доказів, а також заяви про виклик свідка, призначення експертизи, якщо ці процесуальні дії не здійснюються як захід забезпечення доказів, судовий збір не повинен сплачуватися. Разом з тим, судовий збір за подання зустрічного позову та витрати на оплату проведення експертизи є такими, що пов'язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. На думку суду, під час розгляду справи жодна із сторін не намагалася затягнути розгляд справи. Разом з тим, суд вважає, що цей спір виник з вини обох сторін, які не змогли домовитися між собою про місце проживання дитини та про порядок спілкування із дитиною, а під час судового розгляду обидві сторони не намагалися врегулювати спір мирним шляхом з метою зменшення негативного впливу самого факту існування цього спору на дитину. При цьому, проведення у справі психологічної експертизи було ініційовано саме батьком дитини і він категорично наполягав на її проведенні. Враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності та справедливості будь-якої судової процедури, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у загальній сумі 6606 грн. 70 коп. (551 грн. 20 коп. + 6055 грн. 50 коп., тобто 1/2 витрат на проведення експертизи). Покладення на [PERSON] всіх витрат за проведення експертизи в сумі 12111 грн. 00 коп., на думку суду, буде явно несправедливим та нерозумним з огляду на вищевикладені обставини та специфіку цієї справи.

Outcome: approved