Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 27.11.2015 року за [PERSON] , на підставі договору дарування майнових прав від 05.10.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 8-741 та свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] від 17.12.2015 року, виданого Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, виданого на ім`я [PERSON] , було зареєстроване право власності на нерухоме майно трикімнатну квартиру [ADDRESS] . У подальшому, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017 року у справі № 761/23087/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Грищенко Ольги Василівни про визнання недійсним договору дарування, визнання незаконним свідоцтва про право власності, визнання права спільної сумісної власності та визнавання права власності договір дарування майнових прав на квартиру за номер [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом П`ятою київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В. 05.10.2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 8-741 визнаний недійсним; визнано незаконним та скасоване свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , видане на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , видане Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.; визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8084164 8 0 0 00; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] за кожним. 19.04.2017 року відомості про реєстрацію права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вважаючи себе власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] , Відповідач [PERSON] , всупереч вимог чинного законодавства, зокрема, ст. 322 ЦК України щодо обов`язку власника нести тягар утримання майна та положень ст. 360 ЦК України щодо обов`язків співвласників відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, не здійснював жодних платежів, пов`язаних із утриманням нерухомого майна. Позивач одноосібно та самостійно несла витрати на утримання квартири [ADDRESS] шляхом сплати внесків, які були встановлені рішеннями ОСББ «Фундуклєєвський» від 30.06.2015 року, яким встановлено розмір внеску на формування ремонтного фону на внеску на витрати з управління будинком; від 22.12.2015 року, яким встановлений внесок на придбання нежитлового приміщення та зазначено, що сплата внесків, у тому числі на утримання житлового комплексу є обов`язковою для всіх співвласників як власників та/або власників майнових прав чи інвесторів багатоквартирного будинку, розмір яких визначений в рішенні загальних зборів ОСББ від 30.06.2015 року; від 01.03.2017 року про встановлення внеску на фінансування робіт з демонтажу баштового крану; від 16.01.2018 року про внеску на фінансування поточного ремонту вестибюлів і обов`язковість яких визначена ст. ст. 10,16, 17, 20, 22, 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», що підтверджується банківськими документами про сплату коштів та довідками ОСББ «Фундуклєєвський». Згідно із відомостями, наданими ОСББ «Фундуклєєвський», що підтверджується довідкою за вих. № 0911 від 13.03.2019 року, [PERSON] було сплачено: по внескам на формування ремонтного фонду 352\~745,00 грн.; по внескам на витрати на утримання будинку 33\~433,74 грн.; по внескам на фінансування демонтажу баштового крану 1210,00 грн.; по внескам на придбання нежитлового приміщення 3152,00 грн.; по внескам на фінансування поточного ремонту вестибюлів 2571,15 грн.; по відшкодуванню витрат з тепло-електропостачання 8059,26 грн. Всього за період з вересня 2015 року по 07.12.2018 року витрати Позивача по сплаті внесків на утримання квартири [ADDRESS] склали загальну суму 395\~175 грн. 42 коп., а отже Ѕ частина, яку мав сплатити Відповідач [PERSON] становила 197\~587 грн. 71 коп. 23.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладеного договір дарування Ѕ частину квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д., зареєстрований у реєстрі за № 672. Витрати Позивача по сплаті внесків на утримання квартири [ADDRESS] за період з 23.05.2018 року по 07.12.2018 року становили загальну суму 7393 грн. 97 коп., а отже частина Ѕ частина, яку мала сплатити Відповідач [PERSON] складає 3696 грн. 99 коп. Крім того, позивач зазначає, що згідно із вимогами ч. 2 ст. 625 ЦКУ з Відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню суми витрат на утримання квартири [ADDRESS] з врахуванням 3% річних та індексу інфляції. З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.12.2018 року Позивач просить суд стягнути на її користь з Відповідача [PERSON] 272\~199 грн. 57 коп., в тому числі: 197\~587,71 основного боргу, 14\~534 грн. 26 коп. 3% річних та 60\~077 грн. 60 коп. інфляційних збитків. З Відповідача [PERSON] стягнути на користь позивача 3793 грн. 20 коп., в тому числі: 3696 грн. 99 коп. основного боргу, 25,77 грн. 3% річних та 70,45 грн. інфляційних витрат. \~ \~ \~ \~08.10. 2018 р. по даній цивільній справі відкрито провадженя, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Григоренка О.С. надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] зазначив, що в задоволенні позову має бути відмовлено, з огляду на наступне. Відповідач [PERSON] не є належним відповідачем у справі, оскільки позивач [PERSON] понесла витрати на утримання квартири [ADDRESS] у період з 16.09.2015 року по 19.04.2017 року на підставі того, що вона була власником згідно Договору дарування майнових прав на квартиру [ADDRESS] , яка згодом відпала, у зв`язку з скасуванням вищезазначених договору та свідоцтва на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.04.2017 року у справі № 761/23087/16-ц. Порядок компенсації витрат особи, що їх понесла на підставі, яка згодом відпала передбачений ст. 1212 ЦК України. Грошові кошти у зв`язку із утриманням квартири [ADDRESS] були сплачені ОСББ «Фундуклєєвський» [PERSON] як власником вищевказаної квартири, право власності на яку було згодом визнано незаконним та скасоване згідно з рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.04.2017 року у справі № 761/23087/16-ц. Скасування права власності на квартиру [ADDRESS] свідчить про те, що підстава на якій сплачувалися кошти [PERSON] на утримання квартири відпала, а отже сплачені нею кошти має повертати ОСББ «Фундуклєєвський» з підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України. Не можуть бути правовою підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] і положення ч. 3 ст. 528 ЦК України, оскільки у період з 16.09.2015 року по 19.04.2017 року [PERSON] не був боржником ОСББ «Фундуклєєвський», у позивача не було ніякого права на майно [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не вчинялися дії щодо звернення стягнення на майно [PERSON] . Також не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] положення ст. ст. 512, 514 ЦК України у зв`язку із зміною кредитора у зобов`язанні іншою особою, внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою, оскільки знову ж таки, [PERSON] не був боржником ОСББ «Фундуклєєвський» та для виконання зобов`язання боржника третьою особою, вимагається згода боржника, яка не надавалася [PERSON] [PERSON] . Це узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України у постанові від 10.06.2015 року, справа № 6-15цс15, який обов`язковим до застосування всіма судами України до того часу, поки Велика Палата Верховного Суду не відійде від такого правового висновку. Зазначає, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані і норми ст. ст. 322 і 360 ЦК України, норми ст. 22 та ст. 1166 ЦК України, оскільки норми цих статей не передбачають обов`язок власника відшкодовувати витрати з утримання майна, які зроблені третіми особами, відсутні будь-які неправомірні дії відповідача [PERSON] з точки зору закону та справедливості. Відтак, відповідач [PERSON] не зобов`язаний компенсувати [PERSON] витрати на утримання своєї Ѕ частини кватири, оскільки у [PERSON] не було обов`язку сплачувати кошти за іншого співвласника, а добровільна сплата коштів без згоди [PERSON] не надає права [PERSON] згідно з вимогами чинного законодавства вимагати компенсацію таких витрат. Також відсутні належні докази, які підтверджують понесення [PERSON] витрат на утримання квартири, оскільки квитанції про сплату не є належними доказами понесення витрат, відсутні рішення ОСББ «Фундуклєєвський» про обов`язковість сплати його членами внесків на фінансування демонтажу баштового крану та фінансування поточного ремонту. Відсутні правові підставі і для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] 3% річних та інфляційних збитків, оскільки у [PERSON] відсутні будь-які зобов`язання перед [PERSON] щодо сплати грошових коштів, пов`язаних з утриманням квартири [ADDRESS] , [PERSON] не повідомляла [PERSON] про наявність таких зобов`язань та не повідомляла про строки їх виконання, а тому положення ч. 2 ст. 625 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Також надійшов відзив на позов і від представника відповідача [PERSON] . Представником відповідача зазначено, що в задоволенні позову має бути відмовлено, з огляду на наступне. У позивача [PERSON] був відсутній обов`язок сплачувати витрати на утримання квартири [ADDRESS] , оскільки з 13.04.2017 року особами, які були зобов`язані сплачувати обов`язкові внески на формування ремонтного фонду та утримання житлового будинку [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 13.04.2017 року у справі № 761/23987/16-ц яким були скасовані правовстановлюючі документи [PERSON] на квартиру і визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру по Ѕ частині за кожним. Витрати на утримання кватири були сплачені позивачем [PERSON] без достатніх на це правових підстав на користь ОСББ «Фундуклєєвський», а не [PERSON] та [PERSON] , і саме ОСББ «Фундуклєєвський» має повертати позивачу [PERSON] ці кошти як безпідставно набуті на підставі ст. 1212 ЦК України. Відповідач [PERSON] не завдавала збитків позивачу [PERSON] з огляду на те, що нею не вчинялися жодні дії, які призвели до оплати [PERSON] витрат на утримання квартири за період з 23.05.2018 року по 07.12.2018 року, а тому відсутні підстави стверджувати про наявність протиправної поведінки [PERSON] . Витрати на утримання квартири були понесені позивачем [PERSON] у зв`язку із невиконанням нею умов типового договору від 10.04.2017 року, укладеного між [PERSON] та ОСББ «Фундуклєєвський». Відповідач [PERSON] не покладала на позивача [PERSON] жодних обов`язків щодо виконання будь-яких зобов`язань і у період з 19.04.2017 по 07.12.2018 року відповідач [PERSON] не була боржником ОСББ «Фундуклєєвський». [PERSON] подано відповідь на відзив відповідача [PERSON] та вказано наступне. Підставою для звернення позивача з даним позовом до суду є те, що Відповідач [PERSON] є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] з підстав презумпції права спільної сумісної власності подружжя, що було встановлено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року. Отже, відповідач [PERSON] як співвласник квартири був зобов`язаний нести витрати на управління, утримання та збереження спільного майна, що ним не виконувалося. Твердження відповідача [PERSON] про відсутність доказів понесених [PERSON] витрат на утримання квартири спростовуються матеріалами справи в яких містяться відповідні рішення ОСББ «Фундуклєєвський» та квитанції про сплату грошових коштів у яких зазначені суми грошових коштів, які перераховувалися на рахунок ОСББ «Фундуклєєвський». Окрім цього, ОСББ «Фундуклєєвський» надані довідки про суми грошових коштів, які надійшли від [PERSON] як внески на утримання квартири з посиланням на рішення ОСББ, якими встановлювалися ці внески. Окрім цього, позивач не могла не сплачувати ці внески на утримання квартири, оскільки це призвело б до їх стягнення у судовому порядку. В той же час, відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] , якій він після ухвалення Апеляційним судом міста Києва рішення від 13.04.2017 року про визнання за ним права власності на Ѕ частину квартири жодних витрат на утримання цієї квартири не несуть і відмовляються їх відшкодовувати позивачу. Від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача [PERSON] у яких, зокрема, зазначено, що всі наявні в матеріалах справи докази не підтверджують ті обставини, що до [PERSON] може бути застосована така міра відповідальності, як стягнення з нього на користь [PERSON] збитків, пов`язаних із витратами на утримання квартири, у зв`язку із відсутністю у нього протиправної поведінки, відсутністю причинно-наслідкового зв`язку між його протиправною поведінкою та збитками, а також відсутністю його вини. Також зазначає про відсутність у матеріалах справи належним чином оформлених рішень ОСББ «Фундуклєєвський» про встановлення розмірів внесків на утримання квартири, доказів оплати позивачем цих внесків та добровільної сплати позивачем цих внесків, що відповідно не породжує у [PERSON] обов`язків щодо їх компенсації. Від представника ОСББ «Фундуклєєвський» надійшли пояснення по суті спору. Керуючий директор ОСББ «Фундуклєєвський» Ганоцький І.В. зазначив, що 07 травня 2015 року було створено ОСББ «Фундуклєєвський», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. 05.10.2015 року, за позивачем було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач, починаючи з 20015 року і до цього часу сплачує сі необхідні внески та платежі, встановлені загальними зборами співвласниками ОСББ «Фундуклєєвський». Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] до ОСББ «Фундуклєєвський» е зверталися, документів про право власності на Ѕ частину вищевказаної квартири не надавали, ніяких договорів між власником житлового (нежитлового) приміщення та ОСББ «Фундуклєєвський» у відносинах користування спільним майном не укладали, ніяких внесків та платежів щодо утримання спільного майна від відповідачів до ОСББ «Фундуклєєвський» не надходили. Проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу без участі. Разом з тим, представником відповідача [PERSON] подано зустрічний позов про стягнення з [PERSON] коштів за користування Ѕ частиною квартири, зважаючи на наступне. 26.07.2003 року за спільні кошти подружжя, разом із [PERSON] за договором уступки права за договором пайової участі в будівництві № 1999/322-377 від 07.05.2008 року, було придбано 100% загальної площі квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається з трьох кімнат , загальною площею 107,2 кв.м. 18.10.2012 року, між [PERSON] та ТОВ «Консоль ЛТД» укладено додаткову угоду до договору пайової участі в будівництві від 07.05.2008 року за № 1999/322-377, згідно якої були змінені характеристики квартири, яка після будівництва, повинна бути передана у власність [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . 05.10.2015 року, [PERSON] без його згоди, з метою уникнення поділу вищевказаної квартири, уклала договір дарування майнових прав на цю квартиру з [PERSON] 27.11.2015 року, право власності на цю квартиру було зареєстроване за відповідачем. 13.04.2017 року, рішенням Апеляційного суду міста Києва було визнано недійсним договір дарування майнових прав на квартиру, укладений між [PERSON] та її донькою [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Грищенко О. В. 05 жовтня 2015 року та зареєстрований за № 8-741; Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру, видане на ім`я [PERSON] . Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві; Визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ частину цієї квартири за кожним. Враховуючи викладені обставини з посиланням на норми ст. 1212 ЦК України зазначає, що [PERSON] незаконно користувалася Ѕ частиною квартири [ADDRESS] у період з 27.11.2015 року по 19.04.2017 року, власником якої є [PERSON] та зберегла у себе кошти у розмірі 135\~745,50 грн., які мала заплатити за користування вищезазначеним майном, зобов`язана повернути ці кошти власнику Ѕ частини квартири [ADDRESS] [PERSON] . Протокольною ухвалою суду зустрічна позовна заява [PERSON] прийнята до спільного розгляду із первісним позовом. Від відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. [PERSON] зазначає, що у задоволені зустрічного позову [PERSON] має бути відмовлено з огляду на те, що квартира [ADDRESS] була придбана на ім`я її доньки [PERSON] , але за рахунок її коштів, а не коштів подружжя, і саме тому 05.10.2015 року її донька [PERSON] уклала із нею договір дарування майнових прав на дану квартиру. Дана квартира належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на кватиру від 27.11.2015 року. Незважаючи на те, що за рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.04.2017 року вказане свідоцтво було скасоване, відсутні підстави стверджувати про те, що вона незаконно користувалася Ѕ частиною квартири відповідача [PERSON] і застосування норм ст. 1212 ЦК України. Також вказує на те, що квартира як на момент набуття її у власність 27.11.2015 року, так і на даний час перебуває у стані непридатному для проживання у ній, що підтверджується рішеннями ОСББ «Фундуклєєвський». Від представника [PERSON] надійшла відповідь на відзив за зустрічним позовом. [PERSON] відхиляє доводи [PERSON] , оскільки Квартира [ADDRESS] була придбана за рахунок спільних коштів подружжя, що встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.04.2017 року, [PERSON] користувалася даною квартирою на підставі свідоцтва про право власності, яке було скасоване вказаним рішенням. У період з 27.11.2015 року по 19.04.2017 року [PERSON] користувалася Ѕ частиною квартири, яка належала [PERSON] і не сплачувала останньому жодних коштів за користування нею, а отже вона зберегла ці кошти за рахунок [PERSON] і вони підлягають стягненню з неї на користь [PERSON] на підставі ст. 1212 ЦК України. У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують неможливість користування квартирою у період з 27.11.2015 року по 17.04.2019 року. Від позивача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідача [PERSON] у яких, зокрема, зазначено, що всі наявні в матеріалах справи докази не підтверджують ті обставини, що вона користувалася квартирою у вказаний [PERSON] період незаконно і збагатилася за його рахунок. Також, вказує, що квартира знаходилася у непридатному для проживання стані, і до 23.05.2016 року навіть будинок, у якому знаходилася квартира не був приєднаний до міських інженерних мереж, у будинку була відсутня електрична енергія, централізоване опалення, водопостачання, водовідведення та каналізація. Відповідно до листа ОСББ «Фундуклєєвський» від 23.04.2019 року, у період з 27.11.2015 року по 19.04.2017 року ремонті роботи в квартирі не проводилися, показники встановлених лічильників не змінилися, квартира в оренду не здавалася. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Шевченко О.Ю. просила задовольнити вимоги первісного позову та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] адвокат Григоренко О.С. заперечував щодо задоволення позову [PERSON] , зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі з викладених підстав. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а у задоволені зустрічної позовної заяви слід відмовити виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що 27.11.2015 року за [PERSON] , на підставі договору дарування майнових прав від 05.10.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 8-741 та свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] від 17.12.2015 року, виданого Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, виданого на ім`я [PERSON] , було зареєстроване право власності на нерухоме майно трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017 року у справі № 761/23087/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Грищенко Ольги Василівни про визнання недійсним договору дарування, визнання незаконним свідоцтва про право власності, визнання права спільної сумісної власності та визнавання права власності договір дарування майнових прав на квартиру за номер [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом П`ятою київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В. 05.10.2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 8-741 визнаний недійсним; визнано незаконним та скасоване свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , видане на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , видане Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.; визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8084164 8 0 0 00; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] за кожним. 19.04.2017 року відомості про реєстрацію права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вважаючи себе власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Крім того, не заперечувалося сторонами, що у будинку за [ADDRESS] в якому знаходиться квартира за [ADDRESS] було створено ОСББ «Фундуклєєвський». Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Фундуклєєвський» від 30.06.2015 року, п. 4 затверджено обов`язкові внески до ремонтного фонду у розмірі 3718 грн. за 1 кв.м. загальної площі, яка має належати власникам житлових і нежитлових приміщень ( у співвідношенні курсу долара США за гривні станом на день загальних зборів); п. 9 затверджені обов`язкові внески на утримання житлового комплексу у розмірі 6 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі, яка має належати власникам житлових і нежитлових приміщень; п. 14 встановлено, що суб`єктами, які зобов`язані сплачувати обов`язкові внески на формування ремонтного фонду і утримання житлового комплексу (далі ПЛАТНИКИ) є особи, які зареєстрували своє право власності на нерухоме майно у житловому комплексі, або особи, які хоч і не зареєстрували своє право власності, проте як інвестори будівництва житлового комплексу чи з інших законних підстав, є власниками майнових права на нерухоме майно у житловому комплексі або вважають себе власниками таких майнових прав; п. 16 встановлено, що сплата внесків для формування ремонтного фонду здійснюється платниками рівними частинами впродовж трьох наступних місяців: липень, серпень, вересень 2015 року на рахунок ОСББ «Фундуклєєвський»; п. 19 встановлено, що останнім днем платежу обов`язкових внесків на утримання житлового комплексу є останній день поточного місяця, за який належить сплатити обов`язкові внески; п. 21 встановлено, що сплата внесків на утримання житлового комплексу здійснюється починаючи з 01 липня 2015 року; п. 26 зобов`язано керуючого директора, в разі відмови платника своєчасно та у повному обсязі сплачувати внески до ремонтного фонду та на утримання житлового комплексу звертатися до суду з метою стягнення заборгованості впродовж десяти днів з дня виникнення заборгованості. В подальшому, рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Фундуклєєвський» від 22.12.2015 року було встановлено одноразовий цільовий внесок до Спеціального фонду для придбання нерухомого майна у розмірі 1,10 дол. США на один квадратний метр загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у власності співвласника як власника ( п. 3 порядку денного питання 2). Крім того, 01.03.2017 р. рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Фундуклєєвський» встановлено одноразовий цільовий внесок до Спеціального фонду на фінансування робіт по демонтажу баштового крану у розмірі 11 (одинадцять) грн. 00 коп. за кожний квадратний метр загальної площі, яка належить співвласнику на праві власності чи іншим особам на підставі інших цивільних прав, а також особам, які хоч і не зареєстрували право власності на нерухоме майно у житловому комплексі, проте є власниками майнових прав на таке майно або є іншими фізичними чи юридичними особами, кошти яких залучались забудовником для будівництва житлового комплексу, а також іншими особами, які мають право на реєстрацію права власності на нерухомість у житловому комплексі за адресою [ADDRESS] .; п. 2.5. затверджено порядок сплати одноразового цільового внеску: внесок сплачується шляхом внесення коштів на спеціальний рахунок ОСББ «Фундуклєєвський» не пізніше 31 березня 2017 р. (п. 2.4. рішення). 16.01.2018 р. рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Фундуклєєвський» було визначено витрати на ремонт вестибюлів обліковувати загалом по будинку і розподілити їх між співвласниками (включаючи осіб, які мають право зареєструвати право власності на нерухоме майно в житловому комплексі, але не зробили цього) пропорційно загальної площі, яка належить співвласнику (або особі, яка має право зареєструвати право власності, але не зробила цього). За змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів, відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно зі ст.17 вказаного Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (частина 1 статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Згідно з ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольнити зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Відповідно ст. 23 вказаного Закону утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Позивач [PERSON] з вересня 2015 року, на підставі рішень загальних зборів співвласників ОСББ «Фундуклєєвський» від 30.06.2015 року, від 22.12.2015 року від 01.03.2017 року, від 16.01.2018 року відповідно до банківських квитанцій, копії яких долучено до матеріалів справи, і що підтверджується довідкою ОСББ «Фундуклєєвський» за вих. № 0911 від 13.03.2019 року, сплатила та по внескам на формування ремонтного фонду 352\~745,00 грн.; по внескам на витрати на утримання будинку 33\~433,74 грн.; по внескам на фінансування демонтажу баштового крану 1210,00 грн.; по внескам на придбання нежитлового приміщення 3152,00 грн.; по внескам на фінансування поточного ремонту вестибюлів 2571,15 грн.; по відшкодуванню витрат з тепло-електропостачання 8059,26 грн. Всього за період з вересня 2015 року по 07.12.2018 року витрати позивача [PERSON] по сплаті внесків на утримання квартири [ADDRESS] склали загальну суму 395\~175 грн. 42 коп. Приписами ст. 316 ЦК України визначено, що \~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності та інші речові права на нерухомі речі (земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення), обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, як це визначено ч. 1 ст. 182 ЦК України та положеннями ч. 1 ст. 4, ч. 1\~ст. 5\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». \~Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, за змістом ст. 317 ЦК України. Разом з тим, розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Так, відповідно до частини першої\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Положеннями ст. 60 СК України\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми\~закону\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Приписами ч. 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно до ст. 322 ЦК України. Так, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності\~зобов`язаний\~брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України). З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України). Представник [PERSON] зазначають, що позивачем за первісним позовом сплачувалися внески на утримання житлового комплексу в цілому, що було визначено рішеннями зборів ОСББ «Фундуклєєвський» для власників та/або власників майнових прав чи інвесторів багатоквартирного будинку за [ADDRESS] саме як власником трикімнатної квартиру [ADDRESS] , право власності на Ѕ частину якої набув відповідач [PERSON] саме з тих підстав, що вказана квартира була спільною сумісною власністю подружжя, що і стало підставою для звернення позивача [PERSON] до суд за захистом своїх прав. В свою чергу представник відповідача [PERSON] зазначає про те, що останній вважав себе власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] в період з 27.11.2015 року по 19.04.2017 року, і в той же час на відсутність належних на допустимих доказів на підтвердження позиції позивача щодо обов`язку співвласника відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Як свідчать матеріали справи, 23.05.2018 р. [PERSON] здійснив відчуження Ѕ частки спірної квартири за договором дарування [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. (реєстровий № 672) що підтверджується даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно згідно до інформаційної довідки № 131291281 від 18.07.2018 р. і не заперечується відповідачами за первісним позовом. Отже, з огляду на обставини встановлені в судовому засіданні, вищезазначені норми матеріального права [PERSON] , як співвласник Ѕ частини квартири [ADDRESS] зобов`язаний нести витрати по її утриманню за рішеннями загальних зборів ОСББ «Фундуклєєвський» так само як і [PERSON] як співвласник спірного майна з часу набуття права власності. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунком наданим представником позивача, який було перевірено під час розгляду справи по суті, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог на користь [PERSON] з [PERSON] підлягають стягненню витрати на утримання майна спільної часткової власності за період з вересня 2015 р. по 07.12.2018 р. у розмірі 197\~587 грн. 71 коп., 3% річних у сумі 14\~534 грн. 26 коп., інфляційні втрати 60\~077 грн. 60 коп., а всього 272\~199 грн. 57 коп.; з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на утримання майна спільної часткової власності за період з 23.05.2018 р. по 07.12.2018 р. у сумі 7\~393 грн. 97 коп., 3 5річних у розмірі 25 грн. 77 коп. та інфляційні втрати у сумі 70 грн. 45 коп., а всього 3\~793 грн. 20 коп. Зазначений розрахунок під час розгляду справи не оспорював ся відповідачами за первісним позовом. Щодо зустрічних вимог заявлених представником [PERSON] , суд має зазначити наступне. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. \~ \~ \~ \~Як було встановлено в судовому засіданні і не заперечується сторонами, [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування майнових прав від 05.10.2015 року, укладеного з [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 8-741 та свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] від 17.12.2015 року, виданого Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, які у подальшому були скасовані рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13.04.2017 року з визнанням за [PERSON] права власності на Ѕ частину квартири як спільно нажитого майна подружжя. Відповідними рішеннями ОСББ «Фундуклєєвський»,, що також встановлено під час розгляду справи, було ухвалено виступити колективним споживачем (колективним замовником) житлово-комунальних послуг з постачання житлового комплексу за адресою [ADDRESS] (перша черга будівництва, чотирисекційний будинок) електричною енергією, централізованим опаленням, водопостачанням та водовідведенням; зобов`язано співвласників завершити відновлення системи централізованого опалення в межах приміщення, належного співвласнику. Як вбачається із довідки ОСББ «Фундуклєєвський» від 23 квітня 2019 у період з 27.11.2015 року по 19.04.2017 року ремонті роботи в квартирі не проводилися. Показники лічильників холодної води, які були встановлені 23.05.2017 року не змінилися. Лічильник електроенергії був встановлений 23.05.2017 року і показники не змінилися. Опалення у будинку було підключене з 01.11.2017 року. Експлуатації ліфта у вказаний період не було. Квартира в оренду не здавалася. Положення ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з цим i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Об`єктивними умовами\~\~виникнення зобов`язань виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За положеннями ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. \~Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1/ набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2/ відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного суду України від 07.06.2017 р по справі\~№ 923/1233/15\~, (ЄДРСРУ № 67288523). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК України. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За приписами ч.ч 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~При цьому за положеннями ч. 5\~ст. 12 ЦПК України\~суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ В свою чергу\~\~за положеннями ч.ч. 1,2\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, а тому зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, наявні докази, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та відмову у задоволенні зустрічного позову. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями\~ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved