Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до Новомлинівського ССТ, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за письмовими договорами від 15 березня 2010 року, 15 березня 2012 року та 25 березня 2013 року вона надала відповідачу в позику грошові кошти в сумі 9100 грн., 1300 грн. та 1460 грн., відповідно, під 14% річних, але Новомлинівське ССТ на її неодноразові усні та письмові звернення відмовляється виконувати договірні зобов'язання та повертати їй кошти позики з процентами по ній. В зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача на її користь за договором позики від 15.03.2010р. - позичені кошти в сумі 9100 грн. та 6210,73 грн. процентів, за договором позики від 15.03.2012р. - позичені кошти в сумі 1300 грн. та 523,23 грн. процентів, за договором позики від 25.03.2013р. - позичені кошти в сумі 1460 грн. та 374,72 грн. процентів. Позивачка, як і її представник, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і пояснила, що грошові кошти вона надавала в позику саме Новомлинівському ССТ на прохання їх керівника [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON]; гроші приносила до контори товариства й віддавала касиру [PERSON]; ніякої розмови про ФОП [PERSON] не було і їй вона б гроші в позику не віддала; жодних квитанцій за отримані кошти їй на руки не давали, а лише договір позики, підписаний керівником та головним бухгалтером Новомлинівського ССТ і скріплений печаткою товариства. Не заперечує, що готівкові кошти вона вносила товариству лише в березні 2010 року в сумі 9100 грн., після чого одного разу отримувала якусь суму коштів, а в березні 2012 та 2013 року за договорами позики кошти в сумі 1300 грн. та 1460 грн. ймовірно переоформлені як неотримані проценти за попередні періоди. В 2014 році вона неодноразово в усній та письмові формі зверталася до Новомлинівського ССТ з приводу повернення позики та процентів, але їй у цьому відмовляли. Представники відповідача Новомлинівського ССТ в судовому засіданні позовні вимоги не визнали і пояснили, що від імені Новомлинівського ССТ з [PERSON] дійсно було укладено три договори на отримання позики, але фактично грошові кошти ні в касу, ні на рахунки товариства не надходили, так як оприбутковані на ФОП [PERSON] З останньою товариство співпрацювало з метою покращення фінансово-господарської діяльності Новомлинівського ССТ, вело за неї облік, здавало звітність, підписувало різні документи, придбавало товар, використовувало її печатку; отримувати та оформляти на ФОП [PERSON] позики вона товариство не уповноважувала. Крім того, підписуючи одноособово договори позики голова правління Новомлинівського ССТ [PERSON] вийшла за межі визначених Статутом товариства повноважень, оскільки це відноситься до компетенції правління товариства, тоді як останнє з вказаних питань жодного рішення не приймало. Також зазначають, що виплата процентів є фінансовою послугою, яка може надаватися лише фінансовими установами, й не передбачена Статутом товариства. Не заперечують, що [PERSON] у 2014 році зверталася до Новомлинівського ССТ з приводу повернення позикових коштів, але їй відмовили через скрутне фінансове становище товариства та наявність незавершеного кримінального провадження. Представник третьої особи Борзнянської райспоживспілки в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки Новомлинівське ССТ фактично позикових коштів від [PERSON] не отримувало, а голова правління Новомлинівського ССТ [PERSON], укладаючи договори позики, діяла без згоди правління товариства. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважала, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] укладала договір позики й надавала гроші саме Новомлинівському ССТ, віддавала кошти в приміщенні контори касиру товариства [PERSON], а про оприбуткування грошей на ФОП [PERSON] позивачці нічого не повідомляли. ФОП [PERSON] було створено з числа працівників Новомлинівського ССТ з метою оптимізації підприємницької діяльності, мінімізації податкового навантаження, але фактично його господарською діяльністю займалося Новомлинівське ССТ: вело облік, звітність, документацію, вільно використовувало печатку на необхідних документах; [PERSON] лише підписувала банківські платіжні документи, де вимагався її особистий нотаріально посвідчений підпис. Новомлинівське ССТ і ФОП [PERSON] діяли як єдине ціле в інтересах товариства. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В правових позиціях, викладених у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі №6-63цс13, які з огляду на приписи ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, зроблено висновок, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що за ініціативи голови [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON] Новомлинівського ССТ з метою покращення господарської діяльності товариства на неї було оформлено ФОП (фізична особа-підприємець), але фактично підприємницькою діяльністю вона не займалася, лише підписувала банківські платіжні документи. Всі її справи як ФОП вело Новомлинівське ССТ: облік, звітність, підписувало документи, договори, придбавало товар, використовувало її печатку. Вона особисто ніяких коштів у мешканців села, в тому числі й у [PERSON], в борг не брала, й, що на неї оформляються посадовими особами Новомлинівського ССТ позики, не була обізнана, згоди на це не давала. Як вбачається з матеріалів справи, Новомлинівське ССТ взяло в [PERSON] позики: згідно письмового договору від 15 березня 2010 року в сумі 9100 грн. під 14% річних; згідно письмового договору від 15 березня 2012 року в сумі 1300 грн. під 14% річних; згідно письмового договору від 25 березня 2013 року в сумі 1460 грн. під 14% річних. На зазначених договорах маються підписи посадових осіб Новомлинівського ССТ (голови [PERSON], головного бухгалтера [PERSON]), скріплені печаткою товариства, а тому їх можна віднести до боргових розписок Новомлинівського ССТ, які з огляду на вищевказаний висновок Верховного Суду України, засвідчують отримання від [PERSON] визначених у договорах сум грошових коштів. Протягом 2014 року [PERSON] неодноразово письмово зверталася до Новомлинівського ССТ щодо повернення їй процентів та вкладених позикових коштів (28 березня 2014 року, 03 червня 2014 року, 12 вересня 2014 року), але ці її вимоги були проігноровані, що не заперечувалося в судовому засіданні й представниками відповідача. Досліджуючи правову природу укладених договорів позики, суд приймає до уваги ті обставини, що волевиявлення [PERSON] було спрямоване на передачу в позику грошей саме Новомлинівському ССТ (пропозиція про надання коштів виходила від посадових осіб товариства, гроші приймалися в приміщенні контори ССТ та його касиром, про наміри оприбуткувати кошти на ФОП [PERSON] позикодавця не інформували, ФОП [PERSON] не уповноважувала працівників товариства оформляти на себе будь-які позики, позивачка зверталася за поверненням позикових коштів та процентів саме до Новомлинівського ССТ). В зв'язку з цим, суд відхиляє доводи представників відповідача про те, що фактично позикові кошти від [PERSON] були оприбутковані по ФОП [PERSON], а не Новомлинівському ССТ. Ненадходження коштів в касу та на рахунки товариства пояснюється відсутністю в ньому належної фінансової дисципліни, коли посадові особи товариства могли вільно й без законних на те підстав користуватися печаткою іншого господарюючого суб'єкта ФОП [PERSON] При цьому, суд звертає увагу відповідача, що отримання коштів та їх оприбуткування не є тотожними поняттями: гроші від [PERSON] отримувала саме касир Новомлинівського ССТ, тоді як при наявності в товаристві печатки ФОП [PERSON], оприбутковувалися ці кошти на іншу особу без відома позикодавця. Також не може суд погодитися й з твердженнями представників Новомлинівського ССТ про перевищення головою правління товариства [PERSON] своїх статутних повноважень при укладенні договорів позики, оскільки зазначені угоди [PERSON] підписувала не одноособово, а поряд з головним бухгалтером [PERSON], яка також є членом правління товариства. До того ж, Новомлинівське ССТ укладало з [PERSON] договори позики неодноразово, отримувало грошові кошти, нараховувало на них проценти, обіцяло повернути вкладені кошти, тобто вчиняло дії, які свідчать про прийняття цих правочинів до виконання (ст.241 ЦК України). Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що в Новомлинівському ССТ склалася практика укладення різного роду договорів (поставки, купівлі-продажу) з контрагентами без попереднього узгодження з правлінням товариства. Посилання представників відповідача на незаконність нарахування та виплати процентів через віднесення цих операцій до фінансових послуг є безпідставним з огляду на узгодження в укладених між сторонами договорах умови щодо одержання процентів (14% річних) та її відповідність приписам ч.1 ст.1048 ЦК України, що також не суперечить положенням Статуту товариства. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що саме Новомлинівське ССТ, а не ФОП [PERSON], брало в позику кошти від [PERSON], й товариство має нести цивільно-правову відповідальність за невиконання договірних зобов'язань. Однак, як було встановлено в судовому засіданні і не оспорювалося сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України є обставиною, що не підлягає доказуванню), за договором від 15 березня 2010 року [PERSON] за перший рік були виплачені проценти в сумі 1274 грн., а за другий і третій рік - переукладені в якості договорів позики від 15 березня 2012 року на суму 1300 грн. (позивачка додала готівкою до круглої суми 26 грн.: 9100грн. х 14%) та від 25 березня 2013 року на суму 1460 грн. (до останнього також ввійшли й переукладені проценти за договором від 15.03.2012р.: (9100грн. + 1300грн.) х 14% + 4грн.). В зв'язку з викладеним та з огляду на кількість днів у звітному періоді, дату подачі позовної заяви, розрахований позивачкою та її представником розмір процентів, що підлягають стягненню з відповідача, підлягає коригуванню наступним чином. 1.Проценти за договором від 15.03.2010р. на суму позики 9100 грн.: за 2013 рік - 1015,71 грн. (9100грн. х 14% х 291дн. : 365дн.); за 2014 рік - 1274 грн. (9100 грн. х 14%); за 2015 рік - 48,87 грн. (9100грн. х 14% х 14дн. : 365дн.), а всього - 2338,58 грн. (1015,71грн. + 1274грн. + 48,87грн). 2.Проценти за договором від 15.03.2012р. на суму позики 1300 грн.: за 2013 рік - 144,70 грн. (1300грн. х 14% х 291дн. : 365дн.); за 2014 рік - 182 грн. (1300грн. х 14%); за 2015 рік - 6,98 грн. (1300 грн. х 14% х 14дн. : 365дн.), а всього - 333,68 грн. (144,70грн. + 182грн. + 6,98грн.). 3.Проценти за договором від 25.03.2015р. на суму позики 1460 грн.: за 2013 рік - 157,36 грн. (1460грн. х 14% х 281дн. : 365дн.); за 2014 рік - 204,40 грн. (1460грн. х 14%); за 2015 рік - 7,84 грн. (1460грн. х 14% х 14дн. : 365дн.), а всього - 369,60 грн. (157,36грн. + 204,40 грн. + 7,84грн.). Таким чином, Новомлинівське ССТ має сплатити [PERSON] заборгованість за договорами позики: від 15.03.2010р. - в сумі 11438,58 грн., в тому числі: 9100 грн. - основна сума позики, 2338,58 грн. - проценти за користування позиковими коштами; від 15.03.2012р. - в сумі 1633,68 грн., в тому числі: 1300 грн. - основна сума позики, 333,68 грн. - проценти за користування позиковими коштами; від 25.03.2013р. - в сумі 1829,60 грн., в тому числі: 1460 грн. - основна сума позики, 369,60 грн. - проценти за користування позиковими коштами. Загальна сума коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 14901,86 грн. (11438,58грн. + 1633,68грн. + 1829,60грн.), в той час як заявлений нею розмір позовних вимог складав 18968,68 грн. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами слід провести пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Адвокатом [PERSON] на підтвердження понесених позивачкою витрат на правову допомогу надано договір від 13.01.2015р., розрахунок від 13.01.2015р. на суму 2436,00 грн., розрахунок від 10.02.2015р. на суму 2192,40 грн. з відповідними квитанціями до прибуткового касового ордеру про сплату коштів. Однак, з розрахунку витрат на правову допомогу від 10.02.2015р., які мають бути стягнуті з відповідача, суд вважає за необхідне виключити позицію «ознайомлення з матеріалами справи 28.01.2015р. 2 год.» на суму 974,40 грн., оскільки в п.3.1 договору про надання правової допомоги визначено розмір гонорару адвоката в сумі 2436,00 грн., а його збільшення можливе лише на кількість часу, затраченого адвокатом на участь в судовому засіданні згідно журналу, куди ознайомлення з матеріалами справи не входить. В зв'язку з цим, загальна вартість послуг правової допомоги адвоката складає 3654,00 грн. (2436,00грн. + 243,60грн. + 974,40грн.). Отже, з Новомлинівського ССТ на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 2870,59 грн. (14901,86грн. : 18968,68грн. х 3654грн.), а також судовий збір в сумі 191,37 грн. (14901,86грн. : 18968,68грн. х 243,60грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial