Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ПАТ «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що вона 01 листопада 2016 року була звільнена з ВП «Шахтобудівельне Управління» ПАТ «Лисичанськвугілля» про догляду за дитиною до 14 років на підставі ст. 38 КЗпП України. На день звільнення відповідач повинен був виплатити заборгованість із заробітної плати, але виплату не здійснив. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Сума середнього заробітку, яку відповідач повинен сплатити на її користь за час затримки розрахунку, після уточнення позовних вимог, за період з 02.11.2017 р. по 18.08.2017 р. складає 32 865,70 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.11.2016 р. по 18.08.2017 р. складає 32 865,70 грн. та судовий збір в сумі 640 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. . Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, уточнену позовну заяву підтримав, просив справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача Матухно О.І. у судовому засіданні уточнену позовну заяву визнав у повному обсязі. У своїх поясненнях посилався на те, що в теперішній час підприємство перебуває у скрутному матеріальному становищі тому не може своєчасно виплачувати працівникам заробітну плату. Погоджується з тим, що на день розгляду справи, 04.09.2017 року, середня заробітна плата за несвоєчасний розрахунок з позивачкою, становить 49 055грн.70 коп. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з трудовою книжкою, серії [NUMBER], заповненою 21 серпня 2006 року, на підставі наказу № 83к від 21.08.2006 року, [PERSON] прийнята екологом у ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахтобудівельне Управління». 01 січня 2014р переведена інженером з охорони навколишнього середовища 2 категорії (а.с.7). 01 листопада 2016 року звільнена за ст.38 КЗУпП по догляду за дитиною до 14 років на підставі наказу №93-к від 01.11.2016р. (а.с.7,8). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 21.08.2006 року по 01.11.2016 року. Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З довідки №135 від 30.03.2017 р. виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахтобудівельне управління» вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 161,90 грн.(а.с.10). Згідно довідки №367 від 01.09.2017р., виданої ПАТ «Лисичанськвугілля» в особі ВП «Шахтобудівельне управління», середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 06.11.2016р. по 31.08.2017р. складає 48 408,10 грн. (161,90 грн. - середньоденна заробітна плата х 299 днів). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, судом встановлено, що середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 06.11.2017 р. по 04.09.2017 р. (по день винесення рішення) становить 49 055,70 грн. (303 дн.х161,90грн.). Представником відповідача не надано доказів відсутності вини відповідача в несвоєчасній виплаті позивачу всіх належних їй сум при звільненні з роботи, що є обов'язком відповідача відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню.

Outcome: approved