Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у період з 3 листопада 2010 року. У період спільного проживання у зареєстрованому шлюбі у них з відповідачем народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. На протязі 2020 року відповідач [PERSON] з нею та дітьми не проживає, проживає у своїх батьків. За час окремого проживання батько дітей у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей не надає, зовсім не цікавиться їх вихованням та матеріальним утриманням, діти перебувають на її повному утриманні. Для забезпечення нормальних матеріально-побутових потреб їхніх двох дітей вона вимушена звертатись за допомогою до її близьких родичів, так як батьки її померли, а вона проживає в їх будинку. Вона змушена їхати на заробітки, а дітей залишати на родичів. Відповідач так як і вона має перед дітьми обов`язок по їх утриманню та вихованню. Він має можливість допомагати дітям, є молодим за віком, працездатний, але у добровільному порядку цього обов`язку не виконує. Нерухомого майна в рахунок аліментів відповідач дітям не передавав і цього не передбачається, через відсутність у нього такого майна. За період їхнього фактичного окремого проживання протягом 2020 року і до часу її звернення до суду жодного разу аліментів на утримання дітей відповідач у добровільному порядку не надавав. Їхнє з дітьми матеріальне становище слабо забезпечене. По мірі зростання дітей матеріальні витрати на їх утримання та всебічний розвиток збільшуються. Просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з часу подачі позовної заяви і до їх повноліття. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, так як надіслали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження яких значиться відповідач та які перебувають на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей суд враховує майновий стан позивачки, яка ніде не працює, проживає з неповнолітніми дітьми у батьківському будинку та сама веде догляд за ними, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 грудня 2020 року, і до їх повноліття, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей за один місяць.

Outcome: partial