Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 05 червня 2014 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано 09 вересня 2016 року рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області. Під час шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Оскільки вона сама на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 650 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, а також аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною трьох років. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач визнав позов частково і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини та на дружину до досягнення дитиною трьох років, однак заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки він працює, отримує постійний, регулярний дохід, про що надав суду підтверджуючі документи. Крім того зазначив, що він допомагає позивачці утримувати дитину, а саме: купує одяг, взуття, ліки. Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2014 року, який був розірваний рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області 09 вересня 2016 року (а.с.5). Сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, де батьками записані позивач та відповідач (а.с.4). Частиною 2 ст.84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до норми ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі,\~відповідач працездатний, суд приходить до висновку про задоволення позову\~[PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Стаття 27\~Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини\~регламентують,\~що інтереси дитини необхідно\~забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути\~серед тих, хто\~першим одержує\~захист і допомогу. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обовязку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК Україниспособи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК Українипередбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. \~\~\~\~ За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. \~\~\~\~ При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення аліментів, а також їх розмір. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст.184 СК Українивідносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення \~\~\~\~ Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів позивач вказує, що їх спільна з відповідачем донька перебуває на її повному утриманні, вона сама знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, й на цій підставі просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] заперечував той факт, що він має нерегулярний, мінливий дохід, надав суду копію трудової книжки (а.с.23) та оригінал довідки про те, що він працює водієм у ФОП «Васильківського Романа Юрійовича» з 16 вересня 2016 року, і отримує заробітну плату (а.с.22) Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає встановленим той факт, що відповідач офіційно працює, має регулярний, постійний дохід, а тому приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо необхідності присудити їй аліменти у твердій грошовій сумі. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд, виходячи з того, що дитина проживає разом із позивачкою, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, враховуючи вік дитини, спільний обовязок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліментів на позивачку в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 03 листопада 2016 року дня звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial