Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 03 березня 2015року з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 травня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС Кролевецького районного управління юстиції за актовим записом №34. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] - [INFO]. За рішенням Кролевецького районного суду від 17 липня 2014року шлюб з відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає з нею, відповідач не бере належної участі в матеріальному забезпеченні сина, тому вона змушена звернутися до суду. Відповідач офіційно не працює, але має, з його ж слів та зі слів його знайомих, стабільний дохід. Інших утриманців він не має. Він працездатний, тому зобов'язаний таким чином влаштувати своє життя, щоб забезпечити себе та брати належну участь в забезпеченні сина. Вважає, що він в змозі надавати щомісяця на сина 500грн. і просить стягнути аліменти в такому розмірі. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він не працює, проживає з бабусею і фактично перебуває на її утриманні, тому не має змоги сплачувати аліменти, тим більше у розмірі, зазначеному позивачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Дитина проживає з матір'ю, позивачем у справі (а.с.8). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки спір щодо утримання дітей сторони не вирішили в добровільному порядку, це питання підлягає вирішенню за рішенням суду відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України. В судовому засіданні встановлено зі слів відповідача, що в теперішній час він не працює і не має постійного джерела доходу, на обліку в центрі зайнятості населення він не перебуває. У зв'язку з цим, на думку суду, вимоги позивачки щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обгрунтованими та такими, що відповідають положенням ст.184 СК України. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд керується положеннями ст.184, 182 СК України. Суд враховує, що відповідач є працездатним, інших утриманців він не має. Даних про наявність майна у відповідача сторони не надали. Ці обставини свідчать про те, що відповідач організовує своє життя таким чином, що забезпечує себе матеріально без офіційного працевлаштування та звернення в РЦЗ в пошуках роботи. Тому суд приходить до висновку, що при цьому відповідач повинен забезпечувати не лише себе матеріально, а і свого сина, якого утримує позивач. Заперечення відповідача щодо відсутності у нього можливості сплачувати аліменти є такими, що не відповідають чинному законодавству та його обов'язку як батька по утриманню неповнолітньої дитини. Разом з тим, враховуючи, що позивачем не надані докази про доходи відповідача. які б свідчили про можливість надання ним утримання на сина в розмірі 500грн., виходячи з положень ст.60 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів слід визначити в межах 350грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial