Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою до Вишгородської районної державної нотаріальної контори, Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що[INFO] померла її матір - [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори від 18.01.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна від 17.01.2018 року вбачається арешт на зазначену квартиру на підставі повідомлення Вишгородського районного суду, б/н, від 03 листопада 1998 року. В даній довідці зазначено: тип обтяження - заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження - 1468736; підстава обтяження - повідомлення, б/н, 03.11.1998, Вишгородський районний суд; об`єкт обтяження - квартира, адреса: [ADDRESS] ; власник - [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 лютого 1999 року, квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дане свідоцтво видане на підставі розпорядження №17 Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 01.02.1999 року. Зазначила, що [PERSON] ніколи не був власником даної квартири, в ній не проживав та не був прописаний (зареєстрований). Вишгородський відділ ДВС у відповідь на звернення позивача повідомив,що відповідно до інформації, яка міститься в ВП Спецрозділ Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) станом на 21.03.2018 року відсутня інформація щодо перебування на виконанні у відділі виконавчих проваджень, в яких боржником є [PERSON] , а також відсутня інформація щодо перебування на виконанні у відділі виконавчих проваджень, в яких боржником є [PERSON] . Отже, здійснити дії щодо зняття арешту Відділом ДВС немає можливості через відсутність на виконанні у відділі виконавчих проваджень. На адресу Вишгородської районної ДНК та Київського обласного державного нотаріального архіву були направлені запити з проханням надати завірені копії документів, на підставі яких накладено заборону на квартиру [ADDRESS] . Згідно листа завідувача Вишгородської районної державної нотаріальної контори за № 334/02-14 від 03.02.2018 р., документи до 2000 року разом із книгами обліково-довідкового характеру передано на зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву. Згідно листа в.о. завідувача архівом за № 01-17-811 від 06.04.2018 р., довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду. Позивач позбавлена можливості зняти арешт з майна спадкодавця в інший позасудовий спосіб. Водночас, наявність накладеного арешту приводить до неможливості реалізувати право позивача на отримання спадкового майна у власність. У зв`язку із чим звернулася до суду та просила зняти арешт (заборону на нерухоме майно) з квартири [ADDRESS] , (реєстраційний номер обтяження 1468736; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; зареєстровано 13.11.2004 року реєстратором: Вишгородська районна державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 03.11.1998, Вишгородський районний суд; об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] . Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення із викладених у позові підстав. ПредставникВишгородської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, направила до суду лист в якому зазначила, що нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною чи реєстраційною дією. Представник Вишгородського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 лютого 1999 року Вишгородською міською радою, квартира [ADDRESS] , яка зареєстрована у Вишгородському БТІ та записана у реєстрову книгу за № 14/107 належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дане свідоцтво видане на підставі розпорядження №17 Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 01.02.1999 року. (а.с. 14-15, 18-19). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.05.2017 року (а.с. 51 зворот). Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 51). Після її смерті залишилась спадщина, яка складається зокрема з 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори від 18.01.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна від 17.01.2018 року вбачається арешт на зазначену квартиру на підставі повідомлення Вишгородського районного суду, б/н, від 03 листопада 1998 року. В даній довідці зазначено: тип обтяження - заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження - 1468736; зареєстровано 13.11.2004 року реєстратором: Вишгородська районна державна нотаріальна контора; підстава обтяження - повідомлення, б/н, 03.11.1998, Вишгородський районний суд; об`єкт обтяження - квартира, адреса: [ADDRESS] ; власник - [PERSON] (а.с. 16, 17, 47-67). Позивач зазначила, що [PERSON] ніколи не був власником даної квартири, в ній не проживав та не був прописаний (зареєстрований). Як вбачається з матеріалів справи, Вишгородський відділ ДВС у відповідь на звернення позивача щодо надання інформації про арешт накладений на зазначену квартиру повідомив, що відповідно до інформації, яка міститься в ВП Спецрозділ Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) станом на 21.03.2018 року відсутня інформація щодо перебування на виконанні у відділі виконавчих проваджень, в яких боржником є [PERSON] , а також відсутня інформація щодо перебування на виконанні у відділі виконавчих проваджень, в яких боржником є [PERSON] (а.с. 22). З листа Вишгородського відділу ДВС від 06.06.2018 року у відповідь на звернення представника позивача щодо перебування на виконанні у відділ виконавчого провадження по виконанню повідомлення б/н виданого Вишгородським районним судом, 03.11.1998 року в якому боржником є [PERSON] , при виконання якого було накладено арешт на квартиру, яка належить [PERSON] та щодо можливості зняття арешту з майна вбачається, що Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень було запроваджено після 2005 року, інформація щодо виконавчих проваджень завершених до запровадження ЄДРВП в реєстрі відсутні. Відповідно до інформації, яка міститься в ВП Спецрозділ Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) станом на 06.06.2018 року відсутня інформація щодо перебування на виконанні у відділі виконавчих проваджень, в яких боржникомє [PERSON] . Обтяження накладено не за постановою державного виконавця, а за повідомленням Вишгородського районного суду б/н від 03.11.1998 року, а тому питання щодо зняття арешту з квартири може бути вирішене в судовому порядку (а.с. 23-24). Згідно листа завідувача Вишгородської районної державної нотаріальної контори за № 334/02-14 від 03.02.2018 року, документи до 2000 року разом із книгами обліково-довідкового характеру передано на зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву. Згідно листа в.о. завідувача Київським обласним державним нотаріальним архівом Журавель А .М. за № 01-17-811 від 06.04.2018 року, довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду. (а.с. 20-21). З листа в.о. завідувача Київським обласним державним нотаріальним архівом Журавель А.М. за № 842/01-17 від 24.04.2019 року видно, що реєстрація заборон в Алфавітній книзі заборон та в Реєстровій книзі з обліку заборон проводилася за прізвищем ім`ям та по батькові особи на яку накладалася заборона. Згідно архівного фонду № 68 (Вишгородська районна державна нотаріальна контра) Алфавітної книги обліку заборон та Реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків та квартир існує запис від 03.11.1998 року про накладення заборони на майно [PERSON] , що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №5 від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У ч. 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч.1 та ч. 2. ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Позивач має намір розпорядитися належним йому майном, а саме оформити спадщину після смерті матері, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з викладеного, вбачається, що [PERSON] не був власником квартири [ADDRESS] , а тому накладення арешту на вказану квартиру, як на майно боржника було безпідставним, що в свою чергу, призвело до порушення права приватної власності, внаслідок чого позивач позбавлена можливості оформити спадщину після смерті матері. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved