Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем\~у справі\~вона перебувала\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~24.02.2007. Від шлюбу\~мають неповнолітнього\~сина:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Спільне подружнє життя у них не склалося, у зв`язку з чим рішенням Сєвєродонецького міського суду по справі № 428/3959/18 від 26.04.2018 шлюб між ними було розірвано. Неповнолітній син залишився жити з позивачем. За час шлюбу за спільні кошти позивач разом з відповідачем придбали наступне майно: 1. Квартиру [ADDRESS] . 2. Автомобіль KIA SORENTO, 2013 року випуску, чорного кольору, д.н. [NUMBER] . Поділ квартири після розірвання шлюбу сторони провели у добровільному порядку. Автомобіль KIA SORENTO, д.н. [NUMBER] , був придбаний 14 листопада 2013 року за спільні кошти подружжя, власником транспортного засобу був зареєстрований відповідач, а позивач була зазначена як особа, що має право керувати. Оскільки вищезазначений автомобіль був придбаний під час спільного проживання та за спільні кошти подружжя, будь-яких особистих коштів чи подарованих (особисто кожному) на придбання автомобіля ними не використовувалося, у зв`язку з наявністю спору про поділ майна позивач вимушена звернутись до суду із вимогами про визнання спільним сумісним майном автомобіля KIA SORENTO, 2013 року випуску, чорного кольору, д.н. [NUMBER] , та поділ цього автомобіля шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку автомобіля KIA SORENTO, 2013 року випуску, чорного кольору, д.н. [NUMBER] . 17.07.2019 позивач подала заяву про зміну предмету позову, в якій зазначила, що спірний автомобіль KIA SORENTO, д.н. [NUMBER] , який підлягає поділу, було продано та зареєстровано на іншого власника, при цьому ніякої згоди на продаж позивач не давала. Вважає продаж фіктивним, оскільки відповідач продовжує користуватися спірним автомобілем. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь вартість 1/2 частки автомобіля марки KIA SORENTO, 2013 року випуску, чорного кольору, д.н. [NUMBER] , в розмірі 271615,90 грн. На виконання\~ухвали суду\~від 06.05.2019\~відповідачем [PERSON] \~було подано\~відзив на\~позов,\~в якому\~він зазначив,\~що у\~березні 2018\~року,\~під час\~вирішення питання\~між ним\~та позивачем\~про розірвання\~шлюбу до\~його офіційного\~оформлення,\~між ними\~була досягнута\~домовленість та\~прийняте спільне\~рішення про поділ за певних умов після розлучення нерухомості квартири у м. Луганську та відсутності будь-яких матеріальних претензій з боку позивача до нього у подальшому з приводу володіння, користування та розпорядження автомобілем КІА SORENTO, 2013 р.в., д.н. [NUMBER] . Взаємна згода з позивачем була досягнута усно. 12.10.2018 позивач в присутності [PERSON] в приміщенні її офісу отримала від нього грошові кошти в розмірі 15000 доларів США та зазначила в розписці, що претензій матеріального характеру до відповідача не має. Гроші для розрахунку з [PERSON] були позичені відповідачем у власних батьків. 18.10.2018 була продана квартира за адресою: [ADDRESS] за 510830 грн., що станом на 18.10.2018 становило суму еквівалентну 18300 доларів США. Таким чином, [PERSON] реально повинна була отримати від продажу спільної квартири 1/2 частку її вартості, тобто 255415 грн., або суму еквівалентну 9150 доларів США. Однак фактично позивач, згідно з умовами взаємної згоди щодо подальшої відсутності з її сторони до відповідача будь-яких матеріальних претензій, у т.ч. щодо автомобіля КІА SORENTO, 2013 р.в., д.н. [NUMBER] , отримала на 163273 грн., або суму еквівалентну 5850 доларів США більше ніж 1/2 частка вартості квартири. Позиція позивача щодо придбання відповідачем 14.11.2013 автомобіля КІА SORENTO, 2013 р.в., за спільні кошти є неправдивою та не відповідає дійсності. За час перебування позивача у шлюбі з 24.02.2007 по 26.05.2018 вона не працювала та не мала самостійного заробітку, а також не мала намірів працевлаштуватися та іншим чином не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї. На даний час позивач офіційно також не працює. Одним з видів матеріального забезпечення позивача є аліменти, які сплачує відповідач на утримання сина [PERSON] . Зазначене свідчить про те, що автомобіль КІА SORENTO, 2013 р.в., д.н. [NUMBER] , був придбаний за власні кошти відповідача. Згідно з довідкою від 09.08.2019 № 31/12/4442-У-257, виданою ТСЦ МВС № 4442, з\~липня 2005\~року по\~березень 2019\~року [PERSON] \~на праві\~приватної власності\~володів 6\~транспортними засобами.\~В подальшому\~грошові кошти\~від продажу\~транспортних засобів,\~які були\~особистими грошовими\~коштами відповідача,\~були витрачені\~на придбання\~по черзі\~інших транспортних\~засобів та\~наявності його\~частки особистих\~грошових коштів\~при їх\~кожному продажу.\~Тобто вартість автомобіля\~КІА SORENTO,\~2013\~р.в.,\~включає частку\~грошових коштів\~відповідача не\~менше ніж\~6000\~доларів США,\~що в\~еквіваленті складає\~146000\~грн.,\~отриманих від\~реалізації транспортних засобів, які належали [PERSON] до шлюбу на праві особистої приватної власності. Судження [PERSON] щодо навмисної перереєстрації автомобіля на іншу невідому їй особу, з метою ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, а також визначення вартості автомобіля КІА SORENTO, 2013 р.в., сумою 21000 доларів США або в еквіваленті 547533 грн. також є хибним та не відповідає дійсності з огляду на таке. У березні 2019 року, у зв`язку зі значним погіршенням технічного стану автомобіля (вихід з робочого стану АКПП та частини підвіски), умови його експлуатації, наявності низки інших технічних несправностей у вузлах та агрегатах автомобіля, для усунення яких необхідні були значні кошти, сукупна сума яких не давала можливості їх усунути, а також погіршення стану здоров`я відповідача, що в свою чергу потребувало значних коштів на профілактику захворювання та приведення стану здоров`я на належний рівень. 28.03.2019, не володіючи будь-якими даними про наявність до нього цивільного позову, враховуючи взаємну згоду з позивачем щодо відсутності з її боку до нього будь-яких матеріальних претензій, у т.ч. щодо транспортного засобу, автомобіль КІА SORENTO, 2013 р.в., д.н. [NUMBER] , був проданий [PERSON] за 60000 грн. Після придбання автомобіля [PERSON] за власні кошти зробив його капітальний ремонт, під час якого усунуто раніше наявні технічні проблеми. За усною домовленістю з [PERSON] та на його прохання, відповідач періодично продовжує користуватися вищезазначеним автомобілем та доглядати за його технічним станом. У зв`язку з цим відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, просила задовольнити вимоги позивача. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав повністю, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у його відзиві. На підставі клопотання представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , які були задоволені судом, у судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знайома зі сторонами давно, більше спілкується з позивачем, оскільки користується її послугами. З їх спілкування вона дізналася, що [PERSON] знаходиться в процесі розлучення та поділу майна. Позивач звернулася до неї за порадою щодо продажу та поділу спільної квартири, яка знаходиться в м. Луганську. Згодом вони зустрілися всі разом в її офісі і відповідач [PERSON] повідомив, що знайшов покупців на квартиру, які готові придбати її за 30000 доларів США. Для захисту прав [PERSON] вона порадила до продажу квартири написати розписку, щоб дійсно отримати половину коштів від її продажу, яка складалася всіма разом в її офісі з урахуванням даних, які були визначені сторонами. Текст розписки набирала свідок, але суми узгоджувалися сторонами самостійно. Сума, до якої вони дійшли згоди складала 15000 доларів США. За скільки саме відповідач продав квартиру їй невідомо, оскільки при укладанні договору купівлі-продажу вона присутня не була, однак сам [PERSON] говорив, що це сума 30000 доларів США. Через деякий час після продажу квартири вони знову зустрілися в офісі і відповідач передав [PERSON] зазначені в розписці 15000 доларів США, про що остання зазначила в розписці, а також те, що матеріальних претензій до [PERSON] не має. Щодо поділу спірного автомобілю сторони при ній питання не обговорювали та не вирішували. Також про те, що відповідач віддасть [PERSON] більшу суму грошей від продажу квартири в рахунок залишення автомобіля KIA SORENTO мова при ній не йшла. Згодом [PERSON] розповідала їй, що звернулася до суду з цивільним позовом про поділ майна, а потім дізналася від сина, що відповідач продав спірний автомобіль. Як їй відомо зі слів [PERSON] згоди на продаж автомобіля вона не надавала. Крім того, яким чином відбулася угода щодо продажу автомобіля їй не відомо, однак [PERSON] , відповідач по справі, продовжує користуватися зазначеним автомобілем і вона його часто бачила за кермом цієї машини вже після фактичного продажу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що має дружні стосунки з відповідачем [PERSON] , вони добре спілкуються. Знає з його слів, що між подружжям була домовленість, що після розірвання шлюбу син залишається проживати разом з позивачем і отримує більшу частину грошових коштів від продажу спільної квартири, за що [PERSON] залишає собі свій власний автомобіль KIA SORENTO. Яку саме суму отримала колишня дружина [PERSON] йому не відомо, але знає з його слів, що вона більша ніж половина вартості квартири. У 2013 році [PERSON] за свої власні кошти в якості подарунку на своє 35-річчя купив собі автомобіль KIA SORENTO. З їх спілкування він зрозумів, що автомобіль був куплений за рахунок коштів від продажу його попередніх транспортних засобів і ще якусь суму грошових коштів, яку він добавляв, йому подарували на День народження. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є кумом [PERSON] , [PERSON] хрестила його сина. Зі слів відповідача знає, що після продажу спільної квартири в м. Луганську [PERSON] отримала від [PERSON] більшу частину грошових коштів, яку саме суму йому не відомо, десь приблизно 3/4 частки від продажу квартири. Технічний стан автомобіля KIA SORENTO сильно зіпсувався, він був не на ходу, а у [PERSON] не було коштів, щоб його відремонтувати, оскільки він переніс дорогу операцію. Він запропонував [PERSON] купити в нього автомобіль. Після купівлі вищезазначеного автомобіля в 2020 році за 60000 грн., за свої кошти він його відремонтував і віддав [PERSON] в користування. В нього самого є в користуванні шість автомобілів, він є заможним чоловіком, гроші в нього є, тому для свого родича йому було не важко відремонтувати автомобіль і віддати його в користування куму. [PERSON] не повинна була претендувати на автомобіль KIA SORENTO, оскільки вони домовилися між собою, що син залишається проживати разом з нею і вона отримує від [PERSON] більшу частину грошових коштів з продажу квартири у м. Луганську. На передодні купівлі автомобілю до Дня народження, він спілкувався з [PERSON] і знає з його розповіді, що він купувався за його власні кошти, а іншу частину грошових коштів йому дали батьки. Яку саме суму йому не відомо. На теперішній час автомобіль КІА SORENTO, 2013 р.в., ним проданий іншій особі, однак відповідач продовжує ним користуватися. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] та кумою [PERSON] . Зі слів відповідача знає, що після розірвання шлюбу між сторонами було прийнято рішення продати спільну квартиру в м. Луганську та поділити гроші між собою. За їх взаємною згодою [PERSON] отримує більшу частину грошових коштів від продажу зазначеної квартири та їх син залишається проживати разом з нею. Натомість [PERSON] залишається його власний автомобіль KIA SORENTO. На скільки більшу суму грошових коштів отримала позивач від загальної вартості продажу квартири їй не відомо. На момент купівлі автомобіля KIA SORENTO свідок проживала разом зі своїми батьками в квартирі, де вони з [PERSON] зростали, тобто в батьківській квартирі. Ще до шлюбу з [PERSON] в їхній родині була домовленість про те, що батьківська квартира залишається їй, [PERSON] , оскільки відповідач [PERSON] мав власне житло. Вони зробили оцінку квартири, яка на той час коштувала 60000 доларів США, і домовилися, що коли в [PERSON] буде можливість повернути половину, а саме 30000 доларів США, вона віддасть свою частину брату [PERSON] . В 2013 році в [PERSON] був ювілей, тому на сімейному зібранні було вирішено подарувати йому грошові кошти в розмірі 20000 доларів США, для того щоб він нарешті придбав автомобіль, про який завжди мріяв. Купити за власні кошти автомобіль з салону він не мав можливості, йому не хватало на це коштів. Перед Днем його народження, а саме [INFO] , у відділенні Банку їх батько зняв з особистого рахунку 20000 доларів США, які згодом вона особисто передала відповідачу. Наступного дня [PERSON] уклав договір купівлі-продажу автомобіля KIA SORENTO, і це був його подарунок на власний День народження. Автомобіль коштував приблизно 45000 доларів США. Іншу частину грошових коштів, які [PERSON] добавив для купівлі зазначеного автомобілю, були його особистими коштами від перепродажу попередніх автомобілів. Згідно з домовленістю щодо батьківської квартири на сьогоднішній день вона віддала [PERSON] 20000 доларів США і їй залишилося ще повернути 10000 доларів США. На теперішній час власницею автомобіля KIA SORENTO є вона, але [PERSON] продовжує ним користуватися. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.02.2007 Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 лютого 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 132. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 квітня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 30 травня 2018 року. Згідно з копією Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 26.07.2018, станом на 26.07.2018 автомобіль марки КІА SORENTO, 2013 року випуску, був зареєстрований за [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії листа «Про надання інформації» № 31/12/4442-486 від 12.04.2019 Територіального сервісного центру № 4442 Міністерства внутрішніх справ України, станом на 12.04.2019 автомобіль марки КІА SORENTO, 2013 року випуску, д.н. [NUMBER] , за [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований. Його було перереєстровано на іншого власника 28.03.2019 на підставі договору купівлі-продажу. Згідно з копією договору купівлі-продажу транспортного засобу № 168 від 28.03.2019, [PERSON] придбав транспортний засіб КІА SORENTO, 2013 року випуску, чорного кольору, д.н. [NUMBER] , вартістю 60000 грн., що також підтверджується копією розписки [PERSON] від 28.03.2019. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу захисту позивачем свого права власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, підписаної від імені України 09 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Як вбачається з позовної заяви, на думку позивача [PERSON] , оскільки автомобіль КІА SORENTO, 2013 року випуску, д.н. [NUMBER] , був придбаний в період шлюбу, а саме 14.11.2013, тому він є спільним майном подружжя і підлягає поділу між ними. Втім, суд зазначає, що із цього правила є певне виключення. Статтею 57\~СК України встановлено, що особистою приватною власністю чоловіка, дружини є: майно, набуте кожним з них до шлюбу; майно, набуте ним, нею за час шлюбу, але на підставі договору дарування або спадкування; майно, набуте ним, нею за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто; премії, винагороди, які він, вона одержав за особисті заслуги; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка належала чоловікові, дружині, а також як відшкодування, завданої їй, йому моральної шкоди; страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Однак, як зазначалось вище, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, тобто, якщо майно було набуте за час шлюбу, передбачається (презумується), що воно є спільним. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. Якщо при поділі майна один з подружжя стверджує, що певна річ була набута за час шлюбу на власні кошти цієї особи, то такі факти потребують доведення в суді. Отже, для застосування ст.\~60\~СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~11\~від 21.12.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» роз`яснюється, що суду, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.\~325\~ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Як вбачається з копії розписки сторін від 31.08.2018, [PERSON] 31 серпня 2018 року позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 15000 доларів США, що еквівалентно 424050 грн. Вказану позику зобов`язується повернути після продажу спільної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 12.10.2018 [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 15000 доларів США, претензій матеріального та морального характеру не має. Зазначені факти не були спростовані сторонами у судовому засіданні та також підтвердженні показаннями свідків. Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 18.10.2018 серії ННР № 469201, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Короткевич О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1297, [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за 510830 грн. З аналізу зазначених вище документів вбачається, що після продажу спільної квартири відповідач віддав колишній дружині грошову суму у розмірі 15000 доларів США, тобто суму більшу ніж 1/2 частка від загальної суми продажу квартири, що не було спростовано сторонами у судовому засіданні. В своїх запереченнях проти позову відповідач стверджує, що між ним та його колишньою дружиною позивачем [PERSON] була досягнута усна домовленість про те, що після продажу їх спільної квартири в м. Луганську він віддасть їй 15000 доларів США від продажу квартири, яка є більшою часткою з розрахунку, що вона не буде мати будь-яких матеріальних претензій до нього щодо його власного автомобіля КІА SORENTO, 2013 року випуску, д.н. [NUMBER] , який ним був придбаний за його особисті кошти, а не на спільні кошти подружжя. Зазначений автомобіль був ним придбаний за його особисті кошти шляхом постійного перепродажу автомобілів, якими він володів ще до шлюбу, а потім і в шлюбі з позивачем. Інша частина коштів на придбання автомобілю йому була подарована на день його народження його сім`єю. Відповідач стверджує, що позивач власних коштів не мала, оскільки ніколи не працювала. На підтвердження факту купівлі спірного транспортного засобу за особисті кошти відповідача в судовому засіданні були допитані свідки, зокрема, рідна сестра відповідача [PERSON] [PERSON] , яка підтвердила, що на передодні дня народження відповідача вони вирішили з батьками подарувати йому 20000 доларів США для того, щоб він зміг придбати собі машину, яку давно хотів. Також зазначений факт підтверджується Випискою з особового рахунка клієнта [PERSON] (батька відповідача), яким 06.11.2013 було знято зі свого особового рахунку 19956,28 доларів США. Згодом, а саме 07.11.2013, відповідач по справі уклав з ПАТ «Луганськ-Авто» договір № 314224-0762 купівлі-продажу автомобіля від 07.11.2013, згідно з умовами якого [PERSON] придбав автомобіль KIA SORENTO, чорного кольору, 2013 року випуску, за який було сплачено 357264,98 грн. Тобто надані відповідачем письмові докази узгоджуються з показаннями свідків, наданими в судовому засіданні на підтвердження обставин, на які посилається відповідач у своєму відзиві на позов, які суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому, підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми як докази, на підтвердження доводів відповідача. Натомість доводи позивача та його представника [PERSON] щодо спільної участі подружжя в набутті спірного автомобіля, зокрема, що грошові кошти, за які був придбаний спірний автомобіль є їхніми спільними грошовими коштами, набутими під час перебування в шлюбі, не підтверджені жодними належними, допустимими та достатніми доказами, та спростовуються викладеними відповідачем обставинами, доказами та показаннями свідків. Представник позивача лише наполягала на презумпції режиму спільного майна подружжя, однак жодних доказів, які б свідчили про спільність коштів сторін під час придбання автомобіля KIA SORENTO, 2013 року випуску, матеріали цивільної справи не містять. Суд критично ставиться до наданої представником позивача інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки зазначений Витяг не містить інформації про отримані доходи [PERSON] , а сам факт того, що позивач була фізичною-особою підприємцем з 2009 року не підтверджує факту реального здійснення нею підприємницької діяльності у цей період та набуття спільних коштів для придбання автомобіля KIA SORENTO, 2013 року випуску. Отже, враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що спірний автомобіль KIA SORENTO, чорного кольору, 2013 року випуску, був придбаний відповідачем [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу за власні кошти, а тому, на думку суду, не підлягає розподілу. Ураховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, показання свідків,

Outcome: dismissed