Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], залишити на вихованні позивачки до їх повноліття; стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 17.04.2007 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилися діти - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини з травня 2016 року, через його самоусунення від сімейних обов'язків щодо утримання сім'ї та виховання дітей, зловживання ним спиртними напоями та постійні сімейні конфлікти, які супроводжувалися фізичним та психологічним насиллям зі сторони відповідача по відношенню до неї та дітей, тому вона змушена звертатися до суду. В судове засідання позивач - [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.04.2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.04.2007 року (а.с. 16). Від спільного сумісного проживання народилися діти - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та визнав позовні вимоги, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дітей суд залишає на виховання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на виховання для позивачки малолітніх дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать також витрати на правову допомогу, ст. 79 ЦПК України. Згідно ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах від 20.12.2011 року № 4191-VI - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600,00 грн. Отже, судовий збір та витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved