Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, та на її утримання - в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку . Позивачка мотивує свої вимоги, тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, який зареєстровано 16 лютого 2005 р. Вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Починаючи з березня 2013 року вони проживають окремо. Старший син [PERSON] тимчасово проживає з відповідачем, а молодший з моменту свого народження - з нею, позивачкою. Після народження сина [PERSON] відповідач не забрав її, позивачку, з пологового будинку та повністю усунувся від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Не тільки їх молодший син, але й вона сама потребує матеріальної допомоги, бо в зв'язку із доглядом за дитиною не працює, а відповідач отримує пенсію та заробітну плату в розмірі близько 1500 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що вона зараз не в змозі працювати , бо доглядає сина [PERSON]. Старший син [PERSON] зараз проживає із батьком-відповідачем. Вона вважає, що відповідач має надавати допомогу як на утримання сина [PERSON], так і на її утримання. Суд має визначитися з розміром аліментів на утримання дитини та її , власне, утримання з урахуванням майнового стану відповідача, при цьому заяву про зміну розміру аліментів вона до суду не подала. Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на таке: Його сукупний дохід становить 1619 грн. і складається із заробітку - в середньому 570 грн. на місяць та пенсії по інвалідності - 1049 грн. Дохід [PERSON] становить не менше 1200 грн. на місяць. Після народження [PERSON] він надавав матеріальну допомогу на його утримання, яку дружина спочатку приймала, а потім відмовилася від неї. Старший син [PERSON] проживає разом з ним і знаходиться на його повному утриманні. Дружина не бере участі ані в його вихованні, ані в його матеріальному забезпеченні. [PERSON] має захворювання легенів та потребує постійного лікування, вартість якого досить висока. Він не в змозі утримувати ні сина [PERSON] , ні позивачку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Суд встановив, що сторони у справі - подружжя [PERSON] мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON],. [INFO]. Старший син проживає із батьком - відповідачем, а молодший - з позивачкою. Остання не працює, бо доглядає за сином [PERSON]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] та на її утримання, що спонукало останню звернутися до відповідача з позовом. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом ( ч.1 ст. 183 СК України). При визначенні розміру аліментів суд має врахувати обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК України: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При стягненні аліментів суд виходить з того, що утримувати дітей - це взаємний обов'язок батьків, а при визначенні розміру аліментів з відповідача суд бере до уваги, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, має невеликий дохід - в середньому 1728 грн. та самостійно утримує старшого малолітнього сина [PERSON], який проживає разом з ним, а тому вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання [PERSON] необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, як це передбачено ч.1 ст. 191 СК України. При визначенні розміру аліментів, які присуджуються з відповідача, законом не передбачено враховувати розмір доходів позивачки. Відтак доводи відповідача щодо її забезпеченості безпідставні. На підтвердження тієї обставини, що їх син [PERSON] має хронічне захворювання і потребує додаткових витрат, на яку посилався відповідач як на підставу своїх заперечень, останній жодного доказу не надав. Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, то варто зазначити , що право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років має дружина, з якою проживає дитина (ч.2 ст.84 СК України ). Згідно ч.4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оцінюючи докази, які надав відповідач, заперечуючи право позивачки на утримання, а саме: його стан здоров'я, невеликий дохід, наявність іншого утриманця, суд дійшов висновку, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу дружині. Тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір на суму 243 грн.60 коп.

Outcome: partial