Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи були уточнені та відповідно до яких просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] частину понесених нею витрат, пов'язаних з утриманням, доглядом, лікуванням, похованням спадкодавця та утриманням спільної сумісної власності по 14.369 гривень 39 копійок з кожного. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] належала кв. [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу № 487 від 11 жовтня 1993 року. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина на майно, а спадкоємцями першої черги за законом є дружина - [PERSON] та діти від першого шлюбу - відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2011 року визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири кв. [ADDRESS] та право власності на 1/3 частину автомобіля марки ВАЗ 21093, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. При цьому, всі витрати пов'язані з лікуванням, похованням та поминальними обідами, як до смерті [PERSON] так і після, повністю несла [PERSON]. На виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2011 року між [PERSON] та відповідачами [PERSON] й [PERSON] було укладено договір у вигляді мирової угоди, яким визначено, що [PERSON] одноособово понесла витрати на госпіталізацію [PERSON] до реанімаційного відділення в сумі 4.000 гривень, організацію та проведення поховань в сумі 5.615 гривень, поминальні обіди (після поховання, 9 днів, 40 днів, 6 місяців, 12 місяців) в сумі 23.185 гривень 42 копійки. На підставі вищевказаного договору [PERSON] неодноразово зверталася до відповідачів з проханням сплатити їх частку витрат у відповідності до умов договору, але погашення заборгованості так і не відбулося. З огляду на вищевказане, [PERSON] вважає, що [PERSON] та [PERSON] повинні сплатити їй витрачені нею власні кошти на поховання, догляд, лікування, поховання спадкодавця та утримання спільної сумісної власності згідно із їхньою часткою у спадкуванні. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] уточненні позовні вимоги позов підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. А також пояснив суду, що сторони неодноразово зустрічалися у позасудовому порядку для врегулювання спору мирним шляхом у відповідності до 175 ЦПК України, але сторони все ж таки не дійшли згоди. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. При цьому, раніше, у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON], але письмових пояснень з цього приводу ними не було надано. Вислухавши пояснення представника позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, про що 08 квітня 2009 року в Книзі реєстрації смертей Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний запис за № 2117, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08 квітня 2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], та автомобіля марки ВАЗ 21093, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Спадкоємцями першої черги за законом після померлого [INFO] [PERSON] є його дружина - [PERSON], та діти від першого шлюбу - відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Кожний з них у встановлений законом шестимісячний строк звернулися до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 07 серпня 2009 року [PERSON] звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про визнання права власності на зазначену квартиру та 20 грудня 2010 року було винесено рішення по цій справі, яким визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири - як частину у спільній частковій власності, та на 1/6 частину квартири - в порядку спадкування. 25 жовтня 2011 року Апеляційний суд Одеської області постановив нове рішення, яким скасував рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2009 року та визнав за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та право власності на 1/3 частину автомобіля марки ВАЗ 21093, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що для виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2011 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали договір у вигляді мирової угоди від 17 січня 2012 року, на підставі якого [PERSON] та [PERSON] погодились, що [PERSON] одноособово понесла витрати на госпіталізацію [PERSON] до реанімаційного відділення в сумі 4.000 гривень, організацію та проведення поховань в сумі 5.615 гривень, поминальні обіди (після поховання, 9 днів, 40 днів, 6 місяців, 12 місяців) в сумі 23.185 гривень 42 копійки, а всього 32.800 гривень 42 копійки. Крім того, з вказаного договору вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вважають справедливим, правильним та законним розподіл вказаних вище витрат, які були понесені особисто [PERSON] та [PERSON] й [PERSON] згодні виплатити їй розмір понесених нею витрат відповідно до частки у спадковому майні, а саме по 1/3 частки з кожного. Положеннями ч. 1 ст. 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 5 статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ними. За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Таким чином, вимоги, що викладені в даному договорі, були узгоджені між сторонами, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується їх особистими підписами на ньому. Більш того, підписавши договір у вигляді мирової угоди від 17 січня 2012 року, тим самим [PERSON] та [PERSON] погодилися та вважали розумною суму, понесеною [PERSON] на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця (ч. 1 ст. 1232 ЦК України). В даному випадку, факт розумності витрат та підтвердження їх сплати підтверджується договором у вигляді мирової угоди від 17 січня 2012 року. Оскільки [PERSON] понесла розумні витрати на поховання померлого [PERSON] в сумі 32.800 гривень 42 копійок, тому [PERSON] та [PERSON], як інші спадкоємці, мають відшкодувати витрати [PERSON], понесені нею на поховання спадкодавця. У зв'язку з тим, що [PERSON] належить 1/3 частина квартири [ADDRESS], тому суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування їй 2/3 частин від її витрат з інших спадкоємців, а саме [PERSON] та [PERSON], що становить 21.866 гривень 94 копійки, виходячи з наступного розрахунку: (32.800 гривень 42 копійок * 2/3 = 21.866 гривень 94 копійки). Між тим, після смерті чоловіка [PERSON] продовжувала постійно проживати за місцем їх мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS], сплачувала та сплачує всі комунальні послуги та утримує квартиру в житловому стані, що підтверджується відповідними квитанціями, що знаходяться у матеріалах справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, відповідачами не було надано жодних доказів того, що вони яким ось чином приймали участь у обслуговуванні та утриманні квартири в належному стані, не цікавилися про те, хто і як сплачує всі комунальні послуги, даною квартирою не володіли та не користувалися. Положеннями ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. З огляду на наведене, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] мали нести витрати на утримання майна, що є у спільній власності відповідно до їх частки, а з урахуванням 3-х спадкоємців, частка кожного складає по 1/3. [PERSON] відповідно до квитанцій, які додані до позовної заяви, сплатила 10.307 гривень 78 копійок за обслуговування квартири та прибудинкової території, а [PERSON] та [PERSON] зобов'язані відшкодувати [PERSON] 2/3 частину цієї суми, а саме = 6.871 гривня 85 копійок, виходячи з наступного розрахунку: (10.307 гривень 78 копійок * 2/3 = 6.871 гривня 85 копійок). Таким чином, з огляду на вищевказане, судом встановлено, що загальна сума заборгованості [PERSON] та [PERSON] перед [PERSON] стосовно утримання, догляду, лікування, поховання спадкодавця та за утримання спільної сумісної власності становить 28.738 гривень 79 копійок, а з урахуванням частки майна у спадкуванні [PERSON] та [PERSON], заборгованість кожного з них перед [PERSON] становить 14.369 гривень 39 копійок, виходячи з наступного розрахунку: (28.738 гривень 79 копійок / 2 = 14.369 гривень 39 копійок). Оцінивши всі доводи у їх сукупності, суд вважає, що [PERSON], як спадкоємець та згідно договором у вигляді мирової угоди від 17 січня 2012 року на виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня .2011 року, дійсно має право отримати від [PERSON] та [PERSON] частину понесених нею витрат, пов'язаних з утриманням, доглядом, лікуванням, похованням спадкодавця та утриманням спільної сумісної власності. При цьому, суд критично ставиться до посилань відповідачів щодо протиправності дій [PERSON] щодо звернення до суду з цим позовом про стягнення з них заборгованості, оскільки ці посилання не засновані на законі, не підтверджуються зібраними по справі доказами та ними спростовуються. Більш того, суд вважає, що в діях [PERSON] відсутні навмисні дії, оскільки її дії спрямовані на спонукання до виконання умов договору. Положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки [PERSON] звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави, а саме по 243 гривні 60 копійок з кожного. Отже, з огляду на вищевказане, оцінивши всі докази у їх сукупності,суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] та [PERSON] грошових коштів, а саме по 14.369 гривень 39 копійок з кожного, на користь [PERSON] в рахунок відшкодування частини витрат, понесених останньою на утримання, догляд, лікуванням, поховання спадкодавця та утримання спільної сумісної власності, а також стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь держави судового збору, а саме по 243 гривні 60 копійок з кожного.

Outcome: approved