Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом про усунення їй перешкод в користуванні будинком [ADDRESS], шляхом виселення з нього [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2012 року за [PERSON], [INFO], визнано право власності на житловий будинок із надвірними будівлями за [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері, [PERSON], яка померла [INFO]. 16.10.2012 року позивач зареєструвала своє право власності на даний будинок. Також у вище вказаному будинку зареєстрована та проживає [PERSON], разом з якою проживають її чоловік - [PERSON], їх син - [PERSON], та їх новонароджена донька - [PERSON]. Позивач вважає, що [PERSON] незаконно зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час [PERSON], має намір розпорядитися своїм майном, але у зв'язку з тим, що за вказаною адресою проживають відповідачі, вона не може в повній мірі розпорядитися своєю власністю, що обмежує її право на вільне володіння, користування та розпорядження її майном, призводить до втручання в її особисте життя. До початку судового засідання представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належно та вчасно. Причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради, в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання залишає на розгляд суду. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Згідно відповіді начальника Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області № С-87 від 05.07.2013 року, на підставі звернення [PERSON] Управлінням проведено перевірку. За результатами перевірки встановлено, що в дійсності працівниками відділу громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області 25.09.2007 року проведено реєстрацію місця проживання громадянки [PERSON] з порушенням вимог законодавства. У зв'язку з чим, за результатами проведеної працівниками апарату Управління Державної міграційної служби України в області перевірки, рішення про реєстрацію місця проживання громадянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було скасовано, а матеріали, щодо прийнятого рішення направлені за вих. № 3/4670 від 05.07.2013 року до Кіровського районного відділу у м. Кіровограді УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 4). Згідно відповіді Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області № 1/3-8778 від 19.11.2013 року повідомлено, що за обліками відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Кіровоградській області станом на 19.11.2013 року місце проживання [PERSON] зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться (а.с. 80). Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав № 35865505 від 16.10.2012 року, наданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації», [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Підставою виникнення права власності є рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2012 року (а.с. 5). Статті 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язують кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають статті 58 ,59 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 109 Житлового кодексу України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Вимога позивача щодо виселення відповідачів з жилого приміщення ґрунтується на тому, що останні проживають в приміщенні без правових підстав, не являються членами її сім'ї. Також, позивач як власник вищевказаного домоволодіння не може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає, що проживання відповідачів в будинку [ADDRESS], власником якого являється позивач є неможливим, а тому є підстави для виселення відповідачів з приміщення. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved