Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 21.06.2008 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них є неповнолітні: син - [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та подружні стосунки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Відповідач достатньої участі у вихованні дітей не бере, кошти на їх утримання не надає. вихованням дитини не займається. Подальше перебування у шлюбі та підтримання сімейних відносин є неможливим. Просить суд шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати, неповнолітній дітей залишити на проживанні із [PERSON], стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1531,00 грн. на кожного, щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Позивач та її представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, просив зменшити розмір аліментів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 21.06.2008 року який зареєстрували виконкомом Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 17, що підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, їх шлюб існує лише формально, разом не проживають більше шести місяців, наданий сторонам термін на примирення позитивних наслідків не дав. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому згідно вимог ч.3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачем ставиться питання про стягнення з [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги наведене та виходячи з вимог п.2 ч.1 ст.182 СК України, згідно якого при призначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. кожному щомісячно починаючи з 29.08.2016 року і до їх повноліття. Що стосується позовної вимоги про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом із її матір'ю [PERSON], то суд вважає що дана вимога підлягає до задоволення, оскільки Відповідно до принципу 9 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. неповнолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю. А також відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи до десяти років , є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає, навчається або лікується.

Outcome: approved