Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради про визначення додаткового строку, необхідного для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] тривалістю в 2 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.02.2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. Згідно ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] в м. Луганську померла мати позивача - [PERSON]. Після смерті матері позивача залишилося спадкове майно до складу якого входить недоотримана пенсія. Позивач є спадкоємцем першої черги. У лютому 2018 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговської О.В. з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини, встановлений ст.ст. 1268-1270 ЦК України. З огляду на викладене, позивач звернулася з даним позовом до суду. У судове засідання учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи без його участі, просила розглянути справу на розсуд суду. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії паспорта серії [NUMBER], виданого 06.04.2000 року Ленінським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.12.1963 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.09.1983 року. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.12.2017 року [PERSON] померла [INFO] в м. Луганську Луганської області. Позивач через свого представника [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговської О.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] матері - [PERSON] У відповідності до копії постанови приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговської О.В. №53/02-31 від 20.02.2018 року [PERSON] було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на ім'я [PERSON] у зв'язку з тим, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини, встановлений ст.ст. 1268-1270 ЦК України. З листа приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговської О.В. № 63/01-16 від 02.03.2018 року вбачається, що нею не заводилася спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO], тому що, спадкоємець [PERSON] не подавала заяву про прийнята спадщини в строк, передбачений п. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини в який встановлюється строк у шість місяців з часу відкриття спадщини та ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Також повідомляє, що до неї 20.02.2018 року звернулася [PERSON], приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області, 24.01.2018 року за реєстровим № 203, від імені спадкоємця [PERSON] з усною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], але нотаріусом був встановлений факт неподання заяви про прийняття спадщини в строк передбачений п.1 ст.1270 Цивільного кодексу України, тому нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У відповідності до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із п. 24 постанови Пленуму ВСУ при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Аналізуючи викладене, суд вважає причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після померлої [PERSON] поважними, оскільки остання померла на тимчасово окупованій території, на якій також проживала і позивач, у якої були певні труднощі у виїзді на територію України та в оформленні необхідних документів. З огляду на зазначене вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву у суду не викликають, а тому, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved