Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04 червня 2021 року і до повноліття дитини. Позов мотивовано тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 червня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав викладених в ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, а тому, за відсутності заперечень позивачки, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2009 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.08.2020 року у справі № 607/4455/20. В шлюбі [INFO] народився [PERSON] , актовий запис №1768 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції від 02.08.2011 р. Як стверджує позивачка син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Розглянувши справу, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, його вік (пенсійного віку), відсутні відомості про поганий стан здоров`я, матеріальне становище позивачки, відсутність інших утриманців, суд доходить переконання, що аліменти на утримання сина слід визначити в розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до досягнення повноліття. Такий розмір є мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитину. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання сина та забезпечення його рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивачкою не надано доказів, які б свідчили про необхідність стягувати аліменти в розмірі Ѕ частки всіх видів доходу. А тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial