Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просить визнати за нею право власності на право на земельну частку (пай) розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Діброва» с. Криківці Немирівського району Вінницької області, належну [PERSON], померлій 18 лютого 1998 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 лютого 1998 року померла - [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. За час свого життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 23 березня 1997 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Немирівського району Вінницької області за №10. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Діброва» с. Криківці Немирівського району Вінницької області. Спадкоємицею на майно померлої за заповітом є - [PERSON], а за законом - [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась, що підтверджується копією заяви про відмову від спадщини. З метою оформлення спадщини, позивачка звернулася до Немирівської державної нотаріальної контори, надавши відповідні документи державному нотаріусу. Однак, при ознайомлені державним нотаріусом із наданими нею документами, постановою №1054/02-31 від 03 серпня 2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її імя. Оскільки, правовстановлюючий документ, тобто сертифікат на право на земельну (частку) пай серії ВН №04119404 від 22.07.1997 року виданий на ім'я [PERSON] було загублено. Тому, приймаючи до уваги, що позивачка не може набути права власності на спадкове майно в установленому законом порядку через нотаріальну контору, вона змушена звернутися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18 лютого 1998 року. В зв'язку з такими обставинами вона змушена за вирішенням питання визнання права власності на спадкове майно звернутись до суду. В судовому засідання позивач позов підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача до зали судового засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить справу слухати у відсутність представника сільської ради, позов визнає. Суд заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.02.1998 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 036529 (а.с. 6), після смерті якої відповідно до довідки № 226 від 03.06.2016 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Немирівського району Вінницької області, залишилося спадкове майно, спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] є її племінниця [PERSON], спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є її сестра [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] відмовилася від спадщини після смерті [PERSON], про що подала відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с. 7). Відповідно до заповіту від «дванадцять третього» березня 1997 року [PERSON], заповіла належний їй житловий будинок який знаходиться в селі Будки, вул. Механізаторів, 4, Немирівського району Вінницької області та все майно [PERSON] (а.с. 5). [PERSON], діюча по довіреності від імені [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку пай, розташовану на території [PERSON] сільської ради Немирівського району Вінницької області, належну померлій 18 лютого 1998 року [PERSON], однак Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії №1054/02-31 від 03.08.2017 року [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з неподанням представником правовстановлюючого документа про право на земельну частку пай розташовану на території [PERSON] сільської ради Немирівського району Вінницької області, померлій 18 лютого 1998 року [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР 1963 року, (який був чинним на момент смерті [PERSON]М.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З проаналізованих наданих позивачкою доказів, суд позбавлений можливості встановити факт належності [PERSON] права на земельну частку (пай) розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП «Діброва» с. Криківці Немирівського району Вінницької області, адже позивачкою не було надано жодного доказу належності [PERSON] право на земельну частку пай, розташовану на території [PERSON] сільської ради Немирівського району Вінницької області розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП «Діброва» с. Криківці Немирівського району Вінницької області та виходячи з цього визнати за позивачкою в порядку спадкування право власності на право на земельну частку (пай) розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Діброва» с. Криківці Немирівського району Вінницької області, належну [PERSON], померлій 18 лютого 1998 року Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що факти вказані позивачем в позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а отже позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що заява представника відповідача [PERSON] сільського голови [PERSON] про визнання позову суперечить закону, а тому суд не приймає це визнання. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed