Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просять: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона, [PERSON] , є власником будинковолодіння в [ADDRESS] . Зазначає, що в будинку з 1996 року зареєстрований її колишній зять - [PERSON] , з яким її донька - [PERSON] розірвала шлюб - 14.07.2020 р. Стверджує, що відповідач в квітні 2014 року покинув сім`ю, припинив будь-яке спілкування з дружиною, забрав свої речі, вибув в невідомому для них напрямку, дійсне місце його проживання на даний час їм невідоме, а останнє місце проживання та реєстрації є [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву, в якій остання просила суд, проводити розгляд даної цивільної справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце проведення судового засідання, повідомлявся належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи. Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач також викликався в суд через оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України». Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання так і не з`явився, тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд, вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.08.2009 р. та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23705999 від 29.08.2009 р., [PERSON] , належить на праві приватної власності, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із копії будинкової книги на вказаний житловий будинок, що в [ADDRESS] , відповідач дійсно зареєстрований у вказаному житлі. Згідно довідки Кореличівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 18.08.2020 р. №547, в житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] , фактично проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Акту, складеного комісією Кореличівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, при огляді житлового будинку [PERSON] , гр. [PERSON] , [INFO] , був відсутній. При обстеженні було виявлено, що в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] , відсутні будь-які особисті речі та одяг [PERSON] . Згідно Заочного Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 14.07.2020 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно із ст.ст.71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. Таким чином, судом встановлено, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає близько одного року, а тому йогослід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved