Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 4436 грн. щомісячно на двох дітей та стягнення з відповідача аліментів за минулий час в розмірі 19962 грн. одноразово на утримання двох дітей. Свої вимоги обгрунтувала тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06.05.2006 року, який рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2019 року розірвано, місцем проживання дітей визначено її місце проживання. Питання щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у даному рішенні не розглядалося. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Вказала, що діти постійно проживають разом з нею та перебувають на її постійному утриманні, на що відповідач немає жодних заперечень. Її доходи не можуть забезпечити рівень життя, який необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку їх спільних дітей. Вона з дітьми проживає у своїх батьків, де вони прописані з народження, оскільки відповідач не бажав прописувати спільних дітей у своїй квартирі, де вони проживали кілька років разом. Вона робить все можливе для того, щоб забезпечити належні умови для розвитку та виховання їхніх дітей. Проте, у зв`язку із збільшенням витрат, пов`язаних із постійними змінами цін, витрат на продукти харчування, одяг, товари для школи та інші речі необхідні для самореалізації дітей, а також для підтримання фізичного, інтелектуального та культурного розвитку дітей їй одній дуже важко нести всі ці витрати. Зазначила, що протягом останніх років відповідач працює у Польщі, крім того, перебуваючи в Україні, відповідач працює з батьками на ринку, де вони займаються торгівлею непродовольчих товарів, мають свої місця, лотки та торгові точки. Відповідач отримує хороший дохід, його матеріальний стан за минулий рік покращився, що дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей у мінімальному рекомендованому розмірі, що становить розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а саме 2218 грн., тому вважає, що такий розмір та спосіб стягнення аліментів не буде обтяжливим для відповідача і буде відповідати вимогам норм прав та інтересам дітей. Відповідач за останні кілька років жодної фінансової допомоги дітям не надає, зароблені кошти витрачає на власні потреби, іншої сім`ї не має, на його утриманні жодних осіб не перебуває. Відповідач є молодим та здоровим чоловіком, який протиправно не хоче виконувати свої батьківські обов`язки. Вона неодноразово зверталася до відповідача за фінансовою допомогою та підтримкою, однак відповідач протягом останніх років на її звернення не реагував. Враховуючи вищенаведене, вважає, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей належить визначити в твердій грошовій сумі в рекомендованому розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме 2218 грн. щомісячно на кожну дитину окремо і до досягнення дітьми повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України. Вказала, що гарантований розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей за минулий час належить стягнути з дати вступу в законну силу рішення про розірвання шлюбу в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме з 20.08.2019 року, що за 5 місяців 2019 року становить 5545 грн. на кожну дитину, та за 4 місяці 2020 року 4436 грн. на кожну дитину, що в загальному розмірі становить 19962 грн. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 22.05.2020 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі за наявними у справі матеріалами о 11 год. 00 хв. 19.06.2020 року. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Також, роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. \~ \~ \~ \~ У зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, судове засідання було відкладено на 09 год. 00 хв. 13.08.2020 року та викликано сторін в судове засідання з метою за слухання їх усних пояснень. За клопотанням відповідача розгляд справи 13.08.2020 року було відкладено на 09 год. 00 хв. 04.09.2020 року. 01.09.2020 року, відповідач через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву (а.с. 62-63), разом із підтвердженням про направлення його копії позивачу (а.с. 61), в якому позов визнав частково, просив стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання двох дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з нього аліментів за минулий період в розмірі 19962 грн. за безпідставністю. Свої заперечення обґрунтував тим, що шлюб між ним та позивачем було розірвано заочним рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2019 року, про існування якого він дізнався тільки в середині серпня 2020 року. Як до розірвання шлюбу, так і після, позивач неодноразово наголошувала на тому, що не буде подавати позов про стягнення з нього аліментів. Від коли позивач разом з дітьми пішла проживати до своїх батьків, вона жодного разу ні усно, ні письмово чи в будь-який інший спосіб не зверталася до нього з проханням чи вимогами платити їй кошти на утримання дітей. Він постійно, як мінімум один раз на тиждень, купував дітям продукти харчування на суму біля 400 грн. та один раз у два тижні давав дітям по 200 грн., переважно в присутності позивача. Його батьки дуже люблять своїх онуків. Його мати [PERSON] кожен місяць передає дітям продукти харчування на суму 400 грн. і дає дітям на особисті потреби по 200 грн. кожному. На день народження онучки [PERSON] [INFO] мама дала дитині 1000 грн., а на день народження онука [PERSON] [INFO] 2000 грн. Крім того, давала на Великдень кошти в розмірі по 500 грн. кожному, а також на усі свята по 250 грн. кожній дитині. Також його мати в кінці січня 2020 року у присутності дітей дала позивачу 1000 польських злотих. Виходячи з вищенаведеного, позов в частині стягнення аліментів за минулий час є повністю надуманим та безпідставним. Зазначив, що він розуміє свій обов`язок утримувати дітей та не має наміру від нього ухилятися. Він постійно брав і бере участь в утриманні дітей, оскільки їх любить і буде надалі матеріально їм допомагати. Вказав, що у нього немає у власності цінного майна, проживає у двохкімнатній квартирі батьків, періодично хворіє. Доходів у протягом 2018-2019 років не мав, ніде не працює, перебивається випадковими заробітками в Україні. За кордон на заробітки виїхати не має можливості. Його батьки являються пенсіонерами та отримують мінімальну пенсію. Мати [PERSON] є особою з інвалідністю та потребує значних коштів на лікування. Доводи позивача проте, що його батьки і він займається підприємницькою діяльністю і мають значний дохід є голослівними. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4436 грн. на двох дітей щомісячно є надто великими, і максимальна грошова сума аліментів, яку він спроможний сплатувати на користь позивача на утримання двох дітей, становить 2000 грн. 04.09.2020 року, позивач через канцелярію суду подала відповідь на відзив (а.с. 73-77), разом із підтвердженням про направлення її копії відповідачу (а.с. 72), в якій вказала, що відповідач вводить суд в оману, вказуючи про те, що йому не було відомо про рішення суду про розірвання шлюбу, оскільки вона з відповідачем мала розмову на цю тему і зачіпали питання аліментів та коштів взагалі, так як їй самій вкрай важко утримувати дітей. Тому твердження відповідача в цій частині є нічим іншим, як способом ухилитися від сплати заборгованих аліментів. Ствердила, що пояснення відповідача про те, що він та його мати купляють продукти харчування та надають дітям кошти є брехнею, жодних коштів ні від кого вона не отримувала, що можуть підтвердити самі ж діти, і це є ще одним способом ухилення від сплати заборгованості по аліментах. Не відповідає дійсності і те, що вона не зверталася до відповідача по матеріальну допомогу, просто відповідач не хотів чути те, що дітей потрібно доглядати та забезпечувати, протягом кількох років жодної фінансової допомоги дітям відповідач не надавав. Зазначила, що останні кілька років відповідач періодично працює у Польщі, що може підтвердитися оглядом його паспорта для виїзду за кордон, тому є неправдою те, що у відповідача відсутні кошти для сплати аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 2218 грн. Вважає, що такий розмір та спосіб стягнення аліментів не буде обтяжливим для відповідача і буде відповідати вимогам норми права. А найголовніше, що стягнення аліментів в такому розмірі буде відповідати інтересам дітей та мінімальному рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального їх розвитку. Оскільки вона сама не могла забезпечити належний рівень життя дітям, змушена була поїхати на заробітки за кордон на три місяці і в цей період відповідач жодного разу не прийшов до дітей, не телефонував до них, не дав жодної копійки, оскільки діти йому не цікаві. Тому просила критично віднестися до доводів відповідача, які викладені у відзиві на позов, оскільки вона є нічим іншим, як вигадками, які не відповідають дійсності. 11.09.2020 року, відповідач через канцелярію суду подав заперечення на відповідь на відзив (а.с. 83), разом із підтвердженням про направлення його копії позивачу (а.с. 82), в яких запевнив суд, що доводи з посиланням на докази наведені ним у відзиві на позовну заяву є правдивими та достовірними. Твердження позивача у відповіді на відзив, про те, що після розірвання шлюбу ні він, ні його батьки жодним чином не брали участі в утриманні дітей, а позивач неодноразово зверталася до нього за фінансовою допомогою та підтримкою, та те, що він протягом останніх років повністю ухилявся від своїх батьківських обов`язків, є нічим іншим, як вигадками та брехнею. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду 22.05.2020 року подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позов просив у випадку його неявки в судове засідання розгляд справи провести без його участі. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.05.2006 року, який рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2019 року розірвано, встановлено місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 12-13). У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, де в графі «батько» вказано [PERSON] (відповідач), а в графі «мати» - [PERSON] (позивач) (а.с. 10, 11). Відповідно до довідки від 05.05.2020 року [PERSON] (позивач) працює у Тлумацькій ЦРЛ за основним місцем роботи та займає посаду медичної сестри, її посадовий оклад становить 3826 грн. Загальна сума доходу за період з 01.11.2019 року по 30.04.2020 року складає 51612,33 грн. Затримок по видачі заробітної плати не було (а.с. 14). \~ \~ \~ \~Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, виданих Головним управлінням ДФС (ДПС) в Івано-Франківській області, № 1744/10/09-19-54-64-26 від 28.08.2020 року та №1712/10/09-19-54-64-26 від 21.08.2020 року щодо [PERSON] (відповідач) за період з 1 кварталу по 2 квартал 2020 року та з 1 кварталу по 4 квартал 2019 року інформація про доходи відсутня (а.с. 66, 69). \~ \~ \~ \~Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, виданих Головним управлінням ДФС (ДПС) в Івано-Франківській області, [PERSON] (мати відповідача) отримала державну та соціальну матеріальну допомогу за період з 1 кварталу по 4 квартал 2019 року в розмірі 3465,96 грн., а за період з 1 кварталу по 2 квартал 2020 року в розмірі 3687,22 грн. (а.с. 67, 64). \~ \~ \~ \~Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, виданих Головним управлінням ДФС (ДПС) в Івано-Франківській області, за період з 1 кварталу по 4 квартал 2019 року та за період з 1 кварталу по 2 квартал 2020 року [PERSON] (батько відповідача) отримував доходи від зайняття підприємницькою діяльністю (а.с. 68, 65). Згідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] (мати відповідача) отримує пенсію по інвалідності 3 гр. загального захворювання (а.с. 70). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку.\~Мінімальний рекомендований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину становить\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку і\~може бути\~присуджений судом\~у разі\~достатності заробітку\~(доходу)\~платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року становить - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Нормами частин 1, 2\~ст. 79 СК України\~встановлено,\~що аліменти\~одному з\~подружжя присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня подання\~позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, всупереч положенням ч. 2\~ст. 191 СК України\~позивач жодних доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати, суду не надала. Тому враховуючи положення ч.2\~ст. 191 СК України,\~ суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів за минулий час за період з 20.08.2020 року по 30.04.2020 року в розмірі 19962 грн. одноразово на утримання двох дітей задоволенню не підлягають. Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що він періодично хворіє, а мати [PERSON] , яка є особою з інвалідністю, потребує значних коштів на лікування, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначених обставин, стосовно понесення витрат на своє лікування та лікування матері, позивач суду не надав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З `ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, враховуючи те, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей та несе витрати на їх утримання, працює та отримує заробітну плату, відповідач на даний час офіційно не працює, інших осіб на його утриманні не перебуває, однак є працездатною особою, тобто взмозі надавати кошти на утримання своїх дітей, частково визнав позов, а також те, що судом не встановлено доказів того, що відповідач має достатній заробіток (дохід) для стягнення аліментів в розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 грн. 00 копійок на кожну дитину щомісячно від дня пред`явлення позову, а саме з 21.05.2020 року і до досягнення ними повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання. Відповідно до\~положень ч.ч.\~1,\~2,\~8\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи\~покладаються,\~у разі\~задоволення позову,\~на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави - судовий збір у встановленому законодавством розмірі 840,80 грн., тому суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо стягнення з нього судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 79, 180, 182, 183, 191 СК України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial