Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 19 грудня 2004 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з будинку № 20 по вул. Гуменській в м. Перечин Закарпатської області. Згідно заповіту, посвідченого 16 липня 2003 року, на випадок своєї смерті мати заповіла зазначений будинок в рівних долях по 1/2 частині їй та брату [PERSON] Для оформлення спадщини вона звернулася до Перечинської державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у оформленні такої за відсутності правовстановлюючих документів на вказаний будинок, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, змінила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом. Представник відповідача в судове засідання також не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечила проти задоволення зміненого позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 19 грудня 2004 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 006769, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 17 травня 2005 року (а. с. 13-14, 19). Також встановлено, що рішенням виконкому Перечинської селищної Ради депутатів трудящих № 8 «Про виділення земельної ділянки під будівництво нового житлового будинку громадянам [PERSON] та [PERSON]» від 25 лютого 1969 року вказаним громадянам виділено земельну ділянку під будівництво нового житлового спареного будинку по вул. Калініна, № 20, 22 (після перейменування Гуменська) в кількості 1 400 кв. м. (а. с. 4-11, 20). Як вбачається із спадкової справи № 71/2005 стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла 19 грудня 2004 року, позивач [PERSON] 31 травня 2005 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину за законом на 1/2 частину будинку № 20 по вул. Гуменській в м. Перечин. Того ж дня до нотаріальної контори з аналогічною заявою звернувся й брат позивача [PERSON] та відповідно також прийняв спадщину на 1/2 частину вказаного будинку (а. с. 36-41). Разом з цим, згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 02/01-16 від 15 січня 2015 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок № 20 по вул. Гуменській в м. Перечин за життя спадкодавця [PERSON] виготовлено та зареєстровано, у встановленому законодавством порядку не було (а. с. 12). Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1258, ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що змінений позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved