Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав. З позову [PERSON] вбачається, що 06.07.2009 року позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] 20.09.2011 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO]. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначений відповідач [PERSON]. [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, вихованням та долею своєї дитини [PERSON] [INFO] не цікавиться і не бере участі у її вихованні, тобто дитина позбавлена батьківської турботи, донька проживає разом з матірю [PERSON], за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні та вихованні. В звязку з вище викладеним позивач звернулася до суду з позовом в якому просила суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його доньки [PERSON] [INFO]. В судове засідання учасники справи не зявились, від позивача [PERSON] надійшла позовна заява про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, третя особа представник служби в справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області Рись Н.В., в судове засідання не зявилась надіслала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, не заперечувала стосовно задоволення позову. Суд, вирішив за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України. Суд, прийнявши заяви учасників справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.09.2011 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з довідки Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби борг зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] станом на 13.03.2018 року становить 39080 грн 64 коп.( а.с.9). З довідки Стуфчинецького дошкільного навчального закладу Золотий ключик Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району від 01.03.2018 року вбачається, що за період відвідування з 04.09.2012 року по 30.06.2016 року дитиною [PERSON] дошкільного закладу батько участі у вихованні дочки не брав ( а.с.10). З довідки Стуфчинецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 01.03.2018 року вбачається, що дитина [PERSON] є ученицею 2 класу проживає разом з мамою [PERSON], вихованням дитини займається мама, батько дитини вихованням не займається, в школі жодного разу не був ( а.с.11). Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання дитина [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з матірю [PERSON], бабусею [PERSON], дідусем [PERSON] та дядьком [PERSON] ( а.с.12). З висновку служби у справах дітей Зіньківської РДА Полтавської області від 25.09.2018 року вбачається, що є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] [INFO] ( а.с.32). Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (CASE OF SAVINY v. UKRAINE) №39948/06, п. 49-50) наголосив на такому: хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000 -IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава - відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000 -VIII). Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд бере до уваги факт невиконання батьківських обовязків поряд з іншими, не вчиненням активних дій щодо виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, навчання і її розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, мають рівні права і обовязки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Разом з цим суд також приймає до уваги той факт, що після розлучення відповідач [PERSON] на протязі семи років не спілкується з дитиною, не прибув в судове засідання на розгляд даної справи, цим самим проявив байдужість, щодо вирішення питання про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав - підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved