Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 жовтня 2003 року Самійлівською сільською ради Близнюківського району Харківської області, актовий запис № 6. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2003 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Спроб для примирення і збереження сім`ї не приймають. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю на даний час немає. В судове засідання позивач надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримує і просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує, наслідки винесення такого рішення їй роз`яснені. Відповідач у судове засідання, повторно, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 11 жовтня 2003 року Самійлівською сільською ради Близнюківського району Харківської області, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . (а.с. 11). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Судом встановлено, що шлюб фактично розпався і зберегти його неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові між подружжям, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу, згідно її заяви, залишити прізвище « [PERSON] ». Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved