Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті останніх відкрилася спадщина на житловий будинок в [ADDRESS] . З метою оформлення права власності за законом після смерті батьків [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. з відповідною заявою та пакетом документів. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №457/02-14 від 27 серпня 2020 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки було виявлено відсутність правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право власності на житловий будинок в [ADDRESS] . Крім того, вищевказаний житловий будинок належав до суспільної групи господарств - колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членами відповідно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Всі члени набули права спільної сумісної власності, а саме по 1/8 частки житлового будинку в [ADDRESS] . Оскільки, вона позбавлена можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, просить позов задовольнити і визнати за нею право власності на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою судді від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. 17 грудня 2020 року ухвалою суду постановленою без виходу в нарадчу кімнату замінено неналежного відповідача Скоморохівську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області на належного - Великогаївську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Сампара Н.М. в судове засідання не з`явилися, однак подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просять суд задовольнити позов. Представник відповідача Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з частиною 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане В. Борківським Райбюро ЗАГС Тернопільської області 22 червня 1960 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . 12 серпня 1967 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Скоморохівською сільською радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області 09 червня 1999 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 27 вересня 2000 року. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів від 30 листопада 1990 року «Про оформлення права власності на жилі будинки» цілий житловий будинок розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з восьми членів, головою якого був [PERSON] . Вказаний житловий будинок зареєстрований в Тернопільському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором що складається з восьми членів, головою якого був [PERSON] та записаний в реєстрову книгу № 1 сторінка №135 за реєстровим номером 69, що підтверджується реєстровим написом на документі про право особистої власності. Згідно довідки №78 виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 05 серпня 2019 року відповідно до записів погосподарської книги №2 за 1986-1990 роки станом на 01 січня 1990 року житловий будинок по [ADDRESS] відносився до колгоспного двору членами якого були: [PERSON] , 1922 року народження (голова двору), [PERSON] , 1924 року народження (дружина), [PERSON] , 1948 року народження (дочка), [PERSON] , 1942 року народження (зять), [PERSON] , 1968 року народження (внучка), [PERSON] , 1970 року народження (внук), [PERSON] , 1974 року народження (внук), [PERSON] ,1989 року народження (правнук). Також, згідно вищевказаної довідки вбачається, що станом на 15 квітня 2019 року у житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1948 року народження, [PERSON] , 1942 року народження, [PERSON] , 1970 року народження, [PERSON] , 1974 року народження, [PERSON] , яка з 2015 року за вказаною адресою не проживає. Як вбачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №759 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 24 червня 2020 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно технічного паспорту на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами від 16 червня 2020 року, який виготовлений Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] побудований у 1960 році, загальна площа складає 108,7 кв.м, житлова площа 53,5 кв.м. Відповідно до Інформаційної довідки №749 від 23 червня 2020 року виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013р. житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.11.1990 р. та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим № 69. Державна реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок за [PERSON] в бюро не проведена. 27 серпня 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №452/02-14 відповідно до якої під час розгляду документів поданих [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , після смерті батька - [PERSON] померлого [INFO] та після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] було виявлено, що станом на 01.07.1990 будинок належав колгоспному двору та складався з восьми членів та відсутнє свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок. Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні (Постанова Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року). Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. З врахуванням вищенаведених обставин справи, судом встановлено, що кожному з членів колгоспного двору житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав в рівних частках по 1/8 частці кожному - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті батьків позивача відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи дату смерті батьків позивача, а саме: батька - 08 червня 1999 року, мати - 26 вересня 2000 року, правовідносини щодо спадкування після їх смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст.553 ЦК УРСР, вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної дії, щодо прийняття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що позивач, прийняла у спадщину за законом спірний житловий будинок та фактично вступила в управління вказаним спадковим майном, інших спадкоємців, які б прийняли у спадщину спірне майно після померлих [PERSON] та [PERSON] не має, однак позивач позбавлений можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, а тому суд приходить до висновку, що право позивача слід захистити, шляхом визнання за позивачем право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 108,7 кв.м, житловою площею 53,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] та на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 108,7 кв.м, житловою площею 53,5 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] .

Outcome: approved