Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 16 квітня 2010 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. В шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом чотирьох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи виникають сварки, свідками яких стають діти, що негативно впливає на їх психічний стан та спричиняє їй та дітям душевні страждання. Позивачка втратила почуття любові та поваги, переконана, що спільне проживання і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. У судове засідання позивачка не прибула, направили на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію шлюбу серія І-НМ № 080630, виданого 16.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, 16 квітня 2010 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] Сухробом, [INFO], громадянином [PERSON] та [PERSON], [INFO], громадянкою України, про що зроблено актовий запис за № 10. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження відповідно серія І-НМ № 154102 від 29.06.2010 р. та серія І-НМ № 229284 від 20.02.2014 р. виданими відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання в якості однієї сімї, у сторін наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Outcome: approved