Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 гривень щомісяця, починаючи з часу розірвання шлюбу, а саме 21.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. В позові вказала, що з 03.02.2008 року по 21.12.2010 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання з відповідачем народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] участі у вихованні та утриманні сина не бере. Зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 1500 грн., так як їздить в Росію на роботу і добре там заробляє. Саме це змусило її звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів. В судове засідання [PERSON] не з'явилася. До суду направила клопотання в якому просить справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач ([PERSON]) в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із таких підстав: відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. В судовому засіданні встановлено, що з 03.02.2008 року по 21.12.2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (копія рішення Городенківського районного суду від 21.12.2010 року по справі № 2-403/2010 р. про розірвання шлюбу, при матеріалах справи). Від спільного проживання в сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія: [NUMBER] від 02.04.2009 року, при матеріалах справи. Син ([PERSON]) проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із позову, строни проживають окремо, відповідач допомоги на утримання сина не надає. У зв'язку з цим позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК Ураїни, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається із ст. 182 ч. 2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 ч. 1 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на сина в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн., щомісячно. На підтвердження платоспроможності відповідача стверджує, що він їздить в Росію на роботу пов'язану з будівництвом і отримує за це дохід у великих розмірах. Відповідно до ст. 191 ч. 1 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. [PERSON] просить присудити на дитину аліменти починаючи з часу розірвання шлюбу, а саме 21.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із ст. 191 ч. 2 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно ст. 119 ч. 2 п. 6 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Враховуючи обставини при визначенні розміру аліментів (ст. 191 СК України), та проаналізувавши викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, суд приходить до переконання про відсутність спроможності у відповідача сплачувати аліменти на сина в розмірі по 1500 грн. щомісяця. Самі лише твердження позивачки, що стосуються начебто того, що відповідач їздить в Росію на роботу і отримує за це дохід у великих розмірах, не являються джерелом, з якого можна було б зробити висновок про постійне місце проживання чи праці та розмір заробітної плати відповідача. Також позивачка не подала суду докази того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, - що позбавляє суд можливості присудити аліменти за минулий час. В зв'язку з цим суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісяця, від дня пред'явлення позивачкою позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 79 ч. 1 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 180 ч. 1, ст. 181 ч. 3, ст. 182 ч. 2, ст. 184 ч. 1, ст. 191 СК України,

Outcome: partial