Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог Виноградівська державна нотаріальна контора про встановлення права власності на спадщину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла бабуся позивачки - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, жилий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. За життя [PERSON] був складений заповіт від 14.06.2006 року, яким все своє майно в рівних долях по 1/2 вона заповіла своїм синам - [PERSON] та [PERSON] Після смерті матері батьком позивачки [PERSON] спадщину прийнято, оскільки в шестимісячний строк ним подано заяву в нотаріальну контору на прийняття спадщини, однак оформити за життя він її не встиг. [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON] Спадкоємцями до майна померлого є позивачка та дружина померлого, відповідачка по справі - [PERSON] Позивачка вказує, що нею у встановлений законом термін прийнято спадщину, оскільки вона проживала разом із спадкодавцем на день його смерті на надалі продовжує проживати у вказаному будинку. Однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, їй було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу на жилий будинок. Позивачка вказує, що правовстановлюючий документ на будинок втрачено, про що подано оголошення в ЗМІ. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 жилого будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи без самостійних вимог повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяв та клопотань не подавав. Розгляд справи проведено без його участі, на підставі поданих доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] - бабуся позивачки. За життя, а саме: 14 червня 2006 року, [PERSON] склала заповіт, який 14 червня 2006 року посвідчено Лукіта М.В. - уповноваженою посадовою особою виконавчого комітету Веряцької сільської ради Виноградівського району, зареєстровано в реєстрі за № 37. Заповітом [PERSON] все своє майно заповіла своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. На час смерті [PERSON] належало будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13 грудня 1994 року державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, спадкова справа № 256/94, зареєстровано в реєстрі за № 3577. [INFO] року [PERSON], батько позивачки, помер, не оформивши свої спадкові права, однак в шестимісячний строк ним подано заяву в нотаріальну контору на прийняття спадщини. Позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] Листом Виноградівської державної нотаріальної контори від 20.05.2015 року № 127/01-16 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька з причин непредставлення правовстановлюючого документа щодо належності майна спадкодавцеві та рекомендовано звернутися в суд. Як вбачається з довідки Виноградівського РБТІ №126/15 від 11.06.2015 року, житловий будинок в [ADDRESS] будівництвом завершений, зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Виноградівською державною нотаріальною конторою 13.12.1994 року за реєстровим №3577. Однак, як вказує позивач по справі, правовстановлюючий документ на житловий будинок втрачено у зв'язку з цим позивачем в громадсько-політичному виданні «Новини Виноградівщини» розміщено оголошення про те, щоб вважати недійсним «свідоцтво про право на спадщину, видане Виноградівською державною нотаріальною конторою 13.12.1994 року за реєстровим №3577, видане жительці [ADDRESS] [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями». У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно встановлених судом обставин позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, до складу спадкового майна входить 1/2 частина будинковолодіння, позивач у встановленому законом порядку та строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто, прийняв спадщину. У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч.2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4). Конституційний принцип непорушності права власності розкрито законодавцем у ст.ст. 319 (здійснення права власності), 321 (непорушність права власності) Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, , а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved