Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 07 липня 2001 року у виконкомі Станівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області вона зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17.03.2014 року шлюб між сторонами - розірвано. На її утриманні залишилось троє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . З [PERSON] на користь позивача стягуються аліменти на дітей і він повинен сплачувати по 450 гривень на утримання кожної дитини щомісячно, хоча з 2014 року по даний час він не сплатив жодної гривні і за ним виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 44 370 грн. Позивач вказує, що в даний час відповідач офіційно ніде не працює, однак він періодично виїжджає на заробітки у Російську Федерацію в м. Москва, виконувати ремонтні роботи і він має можливість у розмірі, встановленому законом, надавати грошову допомогу на утримання дітей. Про те, він відразу після розлучення 17.03.2014 року виїхав за межі села і до цього часу ні позивач, ні діти його не бачили. Відповідно до договору дарування житлового будинку від 25.12.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори Тимофтій Л.М., позивач являється власницею житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , що відповідно до рішення виконавчого комітету Станівецької сільської ради № 16/8-2015 від 30.07.2015 року присвоєно нову поштову адресу [ADDRESS] . Крім позивача в даному будинку прописані її діти та відповідач, колишній чоловік - [PERSON] , [INFO] , який не проживає в будинку на протязі останніх п`яти років, тобто з березня 2014 року та не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання будинку і фактично не бере участі у здійсненні оплати за електроенергію та інших комунальних послуг. Однак, позивач не в змозі в повній мірі реалізувати право власника даного нерухомого майна, зокрема розпорядження даним майном, по тій причині що згідно по-господарської книги, в будинку, що знаходиться по [ADDRESS] значиться: зареєстрованим відповідач - [PERSON] , [INFO] . З березня 2014 року відповідач в даному будинку не проживає, поштову кореспонденцію не отримував і не отримує, власного майна за вищевказаною адресою немає, що підтверджується актом обстеження обставин та умов проживання та довідкою Станівецької сільської ради Глиьбоцького району Чернівецької області, однак залишаючись зареєстрованими в господарстві позивача, чинить їй перешкоди у здійсненні нею права власності на житловий будинок, що змушує її звернутися до суду з даним позовом. Тому просить суд визнати відповідача - [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Станівецьку сільську раду Глибоцького району Чернівецької області зняти з реєстрації громадянина - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача [PERSON] , витрати на надання правової допомоги в розмірі 1000 грн та судовий збір в розмірі 768,40 грн.. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Шородок Юрій Миколайович в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердив обставини, що викладені в позові та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Вiдповiдач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослiдивши матерiали справи, суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги [PERSON] , пiдлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко врахувати правовідносини, які виникають між власником та колишніми членами його сім`ї. Так власник житла має право вимагати визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Як вбачається з договору дарування від 25.12.2001 року зареєстрованого в реєстрі за №1662 виданого державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори Тимофтій Л.М, [PERSON] , [INFO] отримала в подарунок житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . Рішенням №16/8/-2015 виданим Станівецької сільською радою Глибоцького району Чернівецької області від 30 липня 2015 року підтверджується, що було змінено поштову адресу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами з [ADDRESS] Відповідно до довідки виданої Глибоцьким районним сектором Управління ДМС України в Чернівецькій області від 07 травня 2015 року за №73.15/0-351, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Станівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 03 червня 2019 року за №847 та акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 03 червня 2019 року, до складу її сім`ї входять троє дітей та колишній чоловік [PERSON] , який не проживає в с . Станівці з 17 березня 2014 року. Свідки [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Наведені докази підтверджують те, що відповідач не проживає у вказаному будинку з березня місяця 2014 року, тому суд вважає, що він втратив право користування вказаним житлом. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат про надання правової допомоги в сумі 1000 грн, дані обставини в судовому засіданні не підтверджені належними та допустимими доказами, тому в їх задоволенні слід відмовити, а в частині стягнення з відповідача суми витрат по сплаті судового збору вимоги слід задовольнити. При вирішенні позовних вимог в частині зняття з реєстрації відповідача, суд виходить з того, що вказана вимога є передчасною, оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для зняття з реєстрації достатньо судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. І тільки після відмови міграційної служби провести зняття з реєстрації, за наявності судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивач набуде право на звернення із вказаною вимогою в порядку адміністративного судочинства, а тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial