Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано 26 вересня 1996 року, мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який досяг повноліття, продовжує навчатися та на даний час є студентом 5 курсу Тернопільського національного технічного університету імені [PERSON], потребує матеріальної допомоги, в тому числі, і у в звязку з організацією навчального процессу, оплатою проживання. Відповідач життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Самостійно повністю матеріально забезпечити сина, невзмозі, хоча працює, проте, отримує недостатній дохід. Окрім того на її утриманні є ще одна дитина від іншого шлюбу. Витрати, які необхідні, щоб забезпечити сину належні умови навчання та проживання, зокрема, включають в себе оплату за найм квартири, а це 1000 грн. на місяць, не враховуючи плату за комунальні послуги, які не є сталими; проїзд з місця навчання додому, що складає 57,45 грн. в одну сторону, витрати на харчування, одяг, які в березні місяці 2017 року склали 6250 грн. Крім того, син часто хворіє, в зв»язку з чим несе додаткові витрати на його лікування. Вважає, що відповідач може надавати сину матеріальну допомогу в звязку з продовженням ним навчання, та просила суд стягувати з нього на її користь аліменти для утримання сина на період навчання, до досягнення ним 23 років, в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. В поданій до суду заяві, просила справу слухати у її відсутності, при цьому зазначила, що позов підтримує повністю та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином сповіщеним про час та місце розгляду справи, а саме через оголошення у газеті «Урядовий кур»єр» № 59(5928) від 29 березня 2017 року, у судове засідання не прибув, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, зважаючи на згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 182, 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання; при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалось, зокрема, стверджено копією свідоцтва про народження, виданого 05 квітня 1995 року Борщівським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] та [PERSON] (шлюбне [PERSON]) [PERSON] є батьками [PERSON], який народився 10 березня 1995 року. Також встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26 вересня 1996 року, що стверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 26 вересня 1996 року Борщівським відділом реєстрації актів громадянського стану. Згідно довідки № 1559 від 16 січня 2017 року, виданої Тернопільським національним технічним університетом імені [PERSON], [PERSON] є студентом 5 курсу денної форми навчання факультету прикладних інформаційних технологій таелектроінженерії Тернопільського національного технічного університету імені [PERSON], і закінчує навчання в лютому 2018 року. З довідки № 344, виданої виконавчим комітетом Борщівської міської ради 23 січня 2017 року, слідує, що [PERSON] проживає в [INFO], де проживають і її сини [PERSON], 20.11.2004 року та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що позивач [PERSON] працює контролером енергонагляду в ВАТ «Тернопільобленерго» і їй за період з січня 2016 року по грудень 2016 року нараховано заробітної плати на суму 64398, 33 грн. Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, з незадовільним станом здоровя, має інших утриманців, отримує регулярний, стабільний дохід суду відповідачем не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів є справедливими, обґрунтованими та підставними. При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі щодо стягнення аліментів на період досягнення дитиною 23 річного віку, оскільки як встановлено судом, та стверджено наявними у справі доказами, [PERSON] досягне такого віку 10 березня 2018 року. При цьому, термін навчання його припиняється у лютому 2018 року. А тому, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на період навчання, тобто до 01 березня 2018 року. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд виходить з положень ст. 7 Закону України «Про державний Бюджет України на 2017 рік», згідно яких установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень. Також, враховує ті обставини, що повнолітній, на якого позивач просить стягувати аліменти, фактично утримується виключно матір»ю, батько будь-яких витрат по утриманні сина, у зв»язку з продовженням ним навчання, не несе. А тому, приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі 1600 грн. на місяць. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі. На підставі наведеного, ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: approved