Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись при цьому ,що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2007 року по 10.10.2016 року. Мають спільну дитину- Толочко В.В. ,[INFO]. За час спільного шлюбу з 22.09.2007 року по 10.10.2016 року було набуто спільне майно : відеокамеру Soni ,стіл-тумбу, шафу для ванної, колонку Amina,коври, м»ясорубку Maestro ,пилосос Zanussi,газовий котел Вулкан 9П(Е),духовку,набір каструль,лічильник для води, ремонтні роботи по утепленню квартири ,гараж,автомобіль Hyundai Tucson. Загальна сума набутого за час шлюбу майна становить 265400 гривень. Просить провести поділ між [PERSON] та [PERSON] спільного майна,що належить до спільної сумісної власності подружжя та було набуте ними під час спільного шлюбу. Ухвалою Березанського міського суду від 09.08.2017 року відкрито провадження та призначено розгляд справи 30.08.2017 року. 30.08.2017 року оголошена перерва за клопотання позивача . 27.09.2017 року оголошена перерва за клопотанням позивача. 14.11.2017 року оголошена перерва неявка відповідача. 20.12.2017 року перерва за клопотанням позивача. Ухвалою Березанського міського суду від 25 січня 2018 року поновлено судовий розгляд. 02.02.2018 року оголошена перерва за клопотанням представника позивача. 09.02.2018 року перерва неявка сторін. 16.02.2018 року перерва за клопотанням представника позивача. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 21.02.2018 року відмовлено в призначені судової авто товарознавчої експертизи. За змістом п. 9 ч. 1 Розділу\~XIII\~Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України\~в редакції Закону України № 2147-VIII від\~03.10.2017\~(далі по тексту -\~ЦПК України), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.\~ Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, уточнивши просять виділити та визнати за [PERSON] право особистої власності на наступне майно: відеокамеру Soni ,стіл-тумбу, шафу для ванної, колонку Amina, коври, мясорубку Maestro, пилосос Zanussi, газовий котел Вулкан 9П(Е), духовку, набір каструль, лічильник для води, ремонтні роботи по утепленню квартири, гараж. Загальна вартість майна 45400 гривень; виділити та визнати за [PERSON] право особистої власності на автомобіль Hyundai Tucson . Загальна вартість майна 220000 гривень. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись при цьому на те, що дійсно 22.09.2007 року між сторонами був укладений шлюб, від якого 16.11.2007 року народилася дочка, [PERSON]. Автомобіль Hyundai Tucson був придбаний у квітні 2008 року за 125600 гривень за рахунок його коштів отриманих від реалізації належного йому на праві особистої приватної власності автомобіля ВАЗ2109 №кузова ХТА210930М0907636, н/з 11АТ1239 відповідно до біржової угоди від 05.04.2008 року, автомобіль реалізований за 10000 гривень, коштів які він заробив працюючи за кордоном та коштів його батьків . Його мати [PERSON] брала кредити для погашення кредитного договору на придбання автомобіля. Крім того, він не визнає перелік іншого майна ,що вказаний в позовній заяві. В судовому засіданні встановлено. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2007 року по 10.10.2016 року. Відповідно до договору №КР-17 04 08-1 від 17 квітня 2008 року укладеного між Хюндай філія ТОВ «Український автомобільний холдинг» та [PERSON] було придбано автомобіль Hyundai Tucson, вартість складає 125800 гривень. Відповідно до положень ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ст. 71 СК України). Зокрема, положеннями ст. 365 ЦК України передбачені підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Можливість присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду передбачено й положеннями ч. 5 ст. 71 СК України. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.4,5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Позовна вимога про припинення права відповідача у спільному майні подружжя з виплатою йому компенсації вартості її частки не заявлялася, а позивачем не вносилося на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, Разом з тим, як встановлено під час розгляду справи, автомобіль Hyundai Tucson(2008) д.н.з АІ0639ВО, чорного кольору, куз.KMHJN 81BP8U863188 , перереєстрований 09.08.2016 року на нового власника, згідно договору купівлі-продажу №3241/2016/000456, а саме на гр.[PERSON],що підтверджується довідкою територіального сервісного центру №3241 та копією договору купівлі-продажу транспортного засобу. Статтею 12ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обовязок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. Положеннями ст. 60 СК України встановлено належність набутого подружжям за час шлюбу майна (крім речей індивідуального користування) до їх спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, що прямо зазначено в наведеній нормі. Положеннями ст. 57 СК України передбачені умови, за яких придбане за час шлюбу майно є особистою приватною власністю дружини/чоловіка, серед яких серед іншого є придбання такого майна за рахунок коштів, належних одному з подружжя особисто. В той же час, зважаючи на встановлену ст. 60 СК України презумпцію спільності набутого за час шлюбу майна, наявність таких підстав має бути відповідним чином доведена стороною. В той же час належних та допустимих доказів щодо використання при придбанні спірного автомобіля саме тих коштів, які були отримані від реалізації власного майна відповідача та коштів батьків в ході розгляду справи до суду представлено не було , відповідач надав копії заяв про відкриття рахунку від 05.08.2015 року,договір про надання банківських послуг №87968/1574286 від 05.08.2015,комплексний договір №2/1574285 від 05.08.2015 року,кредитний договір №R53113175149В від 21.12.2011 року укладених його мамою [PERSON] із яких вбачається, що кредити бралися на споживчі цілі. За таких умов наведені посилання залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом. Заперечення відповідача ,щодо придбання автомобіля за кошти ,які він заробив працюючи за кордоном також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і суд їх оцінює критично. В той же час належних та допустимих доказів щодо використання при придбанні спірного автомобіля саме тих коштів, які були отримані від реалізації власного майна відповідача , коштів батьків та коштів зароблених за кордоном в ході розгляду справи до суду представлено не було. За таких умов наведені посилання залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом. Автомобіль Hyundai Tucson(2008) д.н.з АІ0639ВО, чорного кольору, куз.KMHJN 81BP8U863188, було придбано під час перебування сторін у шлюбі та продано до його розірвання, без згоди позивача. Згідно п. 30\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя,рівність прав кожного із подружжя на володіння,користування і розпорядження майном,що належить їм на праві спільної сумісної власності(якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права його спільної сумісної власності,передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. У випадку коли при розгляді справи про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено,що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Суд враховуючи положення ст.204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, а також тих обставин, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля №3241/2016/000456 , укладений між [PERSON] та [PERSON], не визнано судом недійсним та він є чинним, зокрема, щодо ціни продажу транспортного засобу. Тобто, у даному випадку для визначення вартості компенсації за 1/2 частину спільного майна слід виходити із ціни, за яку автомобіль був проданий, а саме, 20 000 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню вартість 1/2 частини спірного автомобіля у розмірі 10 000 грн. Крім того, позивач [PERSON] просила виділити [PERSON] рухоме майно, придбане сторонами під час шлюбу, яке вона вказала в позовній заяві з визначенням вартості нею особисто на власний розсуд ,без жодних доказів їх придбання, зокрема товарних чеків, квитанцій, накладних тощо, крім того, даний перелік майна не визнавався [PERSON] , речі, такі як стіл-тумба, шафа для ванної, коври, духовка, набір каструль, лічильник для води, гараж, взагалі не визначені будь-якими індивідуальними ознаками. Вартість ремонтних робіт по утепленню квартири не доведені позивачем. Тому правових підстав для задоволення вказаних вимог суд не вбачає.

Outcome: partial