Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування позову зазначається, що від спільного подружнього життя сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Аліменти виплачувалися відповідачем на утримання дитини до 18 років, однак наразі жодної матеріальної допомоги на утримання сина він не надає та участі у його вихованні не бере. Позивач зазначає, що утримує сина на власні кошти, проте, враховуючи незначний розмір її заробітку, цих коштів на утримання сина їй не вистачає. Наразі з відповідача аліменти на утримання інших дітей не стягуються, непрацездатної дружини чи батьків він не має. Починаючи з 01.09.2017 їх син навчається у Кремінському відділенні ВП РЦПО ЛНУ ім. Тараса Шевченка на денній формі навчання та отримує стипендію, кінцевий строк навчання - 28.12.2020. Таким чином, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на час навчання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, починаючи стягнення із дня подання позовної заяви і до закінчення навчання та досягнення дитиною 23 років. Представник відповідача [PERSON] надала відзив на позов, в якому зазначила, що відповідач заперечує проти позову, оскільки наразі він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні відповідача. Крім того, відповідач, не маючи власного, винаймає житло (при цьому не отримуючи субсидії) та проживає разом із дружиною, сином та матір`ю [PERSON] , яка є внутрішньо переміщеною особою, хворіє на цукровий діабет і в даний момент перебуває на стаціонарному лікуванні. Сам [PERSON] на даний час не працює, як фізична особа-підприємець не зареєстрований та здійснює догляд за матір`ю-пенсіонеркою, яка вимушено позбавлена власного житла у м. Брянка, що розташоване на тимчасово окупованій території України. Представник звернула увагу суду, що будь-яких документальних підтверджень понесених позивачем власних витрат на утримання повнолітнього [PERSON] нею не надано, у той час як син навчається на безоплатній формі навчання та отримує стипендію. Після розірвання шлюбу позивач заборонила сину спілкуватися з відповідачем, постійно конфліктувала під час його спроб побачитися із сином. Фактично позивач позбавила відповідача можливості брати участь у вихованні та спілкуванні із сином. Також представник зауважила, що [PERSON] має повну цивільну дієздатність та саме він має бути відповідачем у справі, а аліменти мають стягуватися на його користь, а не на користь позивача (а.с. 39-42). У судовому засіданні позивач підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач та його представник заперечували проти позову та надали пояснення, зміст яких повністю збігається з обставинами, викладеними у відзиві на позов. Заслухавши сторони та представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних вис новків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 08 вересня 2009 року (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та навчається у Кремінському відділенні ВП «Регіональний центр професійної освіти Луганського національного університету імені Тараса Шевченка» з 01 вересня 2017 року на четвертому курсі на денній формі навчання на бюджетній основі. Строк закінчення навчання - 28 грудня 2020 року (а.с. 6, 7, 8, 57). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, судом було встановлено, що [PERSON] , який є сином відповідача [PERSON] , на даний час досяг віку 18 років (і в той же час йому не виповнилося 23 років) та продовжує навчатися у Кремінському відділенні ВП «Регіональний центр професійної освіти Луганського національного університету імені Тараса Шевченка». На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, який суд враховує під час розгляду та вирішення цієї цивільної справи в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Як було встановлено судом, повнолітній син сторін навчається на бюджетній основі та отримує стипендію, проживає разом із матір`ю за місцем навчання. У той же час позивач не зазначила, які саме витрати, пов`язані із навчанням сина, були нею здійснені, а також не надала суду будь-яких доказів на підтвердження наявності таких витрат та відповідно потреби повнолітнього сина у матеріальній допомозі відповідача, що обумовлена саме продовженням його навчання у вищевказаному навчальному закладі. Крім того, суд зазначає, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов`язок встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу. У той же час із досліджених судом документів, наданих відповідачем, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] , який на даний час як фізична особа-підприємець не зареєстрований, перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого вони мають на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а разом із відповідачем (крім дружити та сина) також проживає його мати похилого віку [PERSON] , [INFO] , яка є внутрішньо переміщеною особою та хворіє на цукровий діабет, у зв`язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні та відповідно до рішення ЛКК від 09.10.2020 потребує стороннього догляду з 09.10.2020 по 09.10.2021 (а.с. 45-56, 58). Разом із тим, позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину на час його навчання, у той час як сам [PERSON] категорично заперечував наявність у нього такої можливості із посиланням на те, що він не працює, створив нову сім`ю та має на утриманні малолітню дитину, а також доглядає за матір`ю, яка є пенсіонеркою та має незадовільний стан здоров`я. За таких обставин, оскільки позивачем не були доведені наявність реальної потреби повнолітнього сина сторін у матеріальній допомозі відповідача у зв`язку із продовженням навчання та наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу,суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Щодо посилання представника відповідача на наявність повної цивільної дієздатності у повнолітнього сина сторін суд зазначає, що ця обставина жодним чином не позбавляє права [PERSON] звертатися до суду із позовом про стягнення аліментів на час його навчання на свою користь на підставі ч. 3 ст. 199 СК України з огляду на те, що син проживає разом із позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed