Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з червня 2000 року позивач проживала разом з [PERSON] без укладення шлюбу. У зв'язку з тим, що спільне сімейне життя не склалося в вересні 2000 року пішла від відповідача. В період спільного проживання з відповідачем позивач завагітніла і [INFO] в неї народилася донька - [PERSON]. Після народження прізвище дитини було записано як «[PERSON]», оскільки на той час разом з відповідачем не проживали, відповідач не цікавився життям доньки, матеріальну допомогу не надавав. На підставі вищевикладеного позивач просила суд встановити батьківство [PERSON] щодо його доньки [PERSON]; копію рішення після набрання ним законної сили направити до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції для внесення змін до актового запису; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), починаючи з дати пред'явлення позову до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що в червні 2000 року її познайомила сестра з відповідачем. Він запропонував жити разом і вона погодилась. В цей час він не працював, зловживав спиртними напоями і тому вирішила від нього піти в вересні 2000 року. Потім дізналася, що завагітніла. Коли народилася дитина йому про це не повідомила, хоча він про це знав. Після народження відповідач просив, щоб вона познайомила його з донькою, а коли їй було 5 років приїжджав, щоб побачити доньку. Коли донці було 8 років, вони познайомились, він привозив їй подарунки. Коли донька знаходилась в лікарні, він давав гроші на лікування. Відповідач визнавав себе батьком, проте коли вона звернулася до нього за допомогою - відмовився і тому вона звернулася до суду. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що жив з [PERSON] в 1999 році в його будинку. Вони жили не тривалий час, оскільки з вересня 1999 року він жив з іншою жінкою. Не знав, що у позивачки народилася дитина і пізніше від неї ж дізнався, що в нього є донька. Коли позивач дізналася, що він отримує дохід, вирішила звернутися до суду. Нічого дитині не дарував, ніякої матеріальної допомоги не надавав та не телефонував. Позивач все вигадує. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що позивачем не надано доказів того, що відповідач визнавав своє батьківство і це є лише її припущенням, на якому не можу ґрунтуватися доказування. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. З червня 2000 до вересня 2000 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] як чоловік та дружина в с. Кринички Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В вересні 2000 року [PERSON] пішла від [PERSON], а [INFO] в неї народилась дитина - [PERSON]. Відомості про батька було записано зі слів матері, оскільки на той момент [PERSON] не перебувала у шлюбі, а спільної заяви [PERSON] та [PERSON] на момент реєстрації народження дитини не було. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] батьком [PERSON] було записано [PERSON] (а.с.5). Про народження дитини відповідач знав. Коли [PERSON] виповнилося 8 років познайомився з донькою, вони почали спілкуватися, він купував подарунки. Приблизно в 2011-2012 роках [PERSON] запропонував [PERSON] знов жити разом, на що вона погодилась і разом з дітьми вони переїхали в будинок до відповідача в с. Кринички Верхньодніпровського району, де жили декілька місяців. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями сторін, в тому числі відповідача, який не заперечував факт того, що жив деякий час з [PERSON] до народження дитини, те, що він особисто познайомився з дитиною, а в 2012 році вони деякий час жили разом з позивачем та дітьми, та показами свідків. Так свідок [PERSON] суду показала, що є мамою позивача. В червні 2000 року [PERSON] поїхала до старшої доньки в с.Кринички. Там познайомилась з хлопцем і почала з ним жити. Вирішила до них поїхати, познайомитись. Вони жили з відповідачем та його мамою все літо. В серпні 2000 року, коли приїжджала до них, планували весілля, коли повбирають огороди. В середині вересня 2000 року донька [PERSON] приїхала і сказала, що вагітна та народила дитину в травні 2001 року. З іншими чоловіками в неї відносин не було, через рік після народження доньки познайомилась з іншим чоловіком. Коли [PERSON] виросла, відповідач сам дізнався її номер телефону, познайомився з нею, вони спілкувалися. Відповідач приїздив до них до дому. Також приїжджала сваха (мати відповідача), привозила онучці подарунки. Вова та його мати цікавились життям [PERSON]. Пізніше донька розповіла, що Вова запропонував їй жити разом, на що Таня погодилась та з дітьми переїхала до нього. Це було в квітні 2012 року. Вова казав, щоб вони звикали жити з ним. Всі канікули діти жили у нього. Вони планували робити в хаті ремонт, також Таня готувала документи для того, щоб перевести дітей до школи в м. Вільногірськ. Вова відмовився надавати допомогу на дитину, оскільки планував закінчити ремонт. І тому в серпні донька зателефонувала, щоб її забрали, оскільки відповідач відмовився надавати їй гроші на дитину. Зараз [PERSON] вже 13 років. Позивач не ставила питання про встановлення батьківства до того часу, поки відповідач сам не почав спілкуватися з донькою. А потім, коли дитина до нього звикла, він припинив з нею спілкуватися. Дитина дуже переживала через це. Свідок [PERSON] суду показала, що мешкала в с. Кринички зі своїм чоловіком. Влітку познайомила свою сестру, [PERSON], з відповідачем. Вони почали жити разом в с.Кринички. Потім, коли [PERSON] завагітніла, вона пішла від [PERSON] Вже приблизно в 2011 році [PERSON] просився, щоб йому надали спілкуватися з дитиною і до того часу він також знав, що в нього донька. Свідок [PERSON] суду показала, що ще до того, як познайомилась з батьком, [PERSON], мама розповідала, що в неї є тато. Вперше познайомилась з батьком та його мамою в м. Верхньодніпровськ. Бабуся сказала, що вона її бабуся. Деякий час жили разом у нього в будинку. Батько подарував їй ноутбук, телефон, фотоапарат та плеєр. Коли вона була в лікарні, [PERSON] надавав гроші на лікування. Він сам казав, що він її тато. Бабуся [PERSON], мати [PERSON], також приїжджала, коли їй було років 8-9. Вони дали їй гроші на чоботи. Тато телефонував, спілкувався. В нього вдома є сервант, в якому вона залишила листівку про те, що вона його любить, а зараз він цього не визнає. Свідок [PERSON] суду підтвердила, що її син жив з позивачем, як до народження дитини так і після. Вона особисто знайомилася з [PERSON] та казала їй, що, мабуть, вона її бабуся. Свідок [PERSON] суду показав, що роки 3 тому позивач жила разом з відповідачем в с. Кринички. Свідок [PERSON] суду показала, що в 2012 році зустріла позивача з велосипедом мами [PERSON] та зрозуміла, що вони живуть разом. Свідок [PERSON] також суду підтвердила, що приблизно в 2012 -2013 роках [PERSON] та [PERSON] жили разом. Виходячи з дати народження дитини, суд вважає, що при розгляді даної справи необхідно керуватися нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України. Згідно з ч 2,3 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Таким чином, зібрані у справі докази, а саме покази свідків, суд вважає достатніми для підтвердження того, що відповідач після народження дитини визнавав своє батьківство, зокрема спільним, хоча і нетривалим, проживанням з позивачем, як до народження так і після народження дитини, його участю у вихованні та утриманні дитини. При цьому в даному випадку не має значення, з якого часу відповідач почав визнавати своє батьківство, відразу після народження дитини чи пізніше та як довго він вчиняв дії, які свідчили про визнання ним свого батьківства. При цьому, оцінюючи покази свідків зі сторони позивача, суд звертає увагу на детальне та послідовне викладення ними обставин, а тому покази цих свідків не викликають у суду сумнівів щодо їх правдивості. Оцінюючи покази свідків зі сторони відповідача, суд приходить до висновку про їх непереконливість та недостовірність з огляду на наступне. Свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача, надавала суду плутані та непослідовні покази. Так вона чітко зазначила, що її син жив з позивачем в 1999 році, проте, жодних інших дат, зокрема, коли вона познайомилася з [PERSON], вона не пам'ятає. Також спочатку свідок суду показала, що її син ніколи не розповідав про те, що в нього є донька, а потім не заперечувала, що вважала себе бабусею [PERSON]. Також свідок спочатку заперечувала взагалі, що її син жив з позивачем, а потім підтвердила, що він жив з нею як до так і після народження дитини. Свідок [PERSON] суду показав, що відповідач з 1989-90 року жив зі [PERSON]. І там [PERSON] ніколи не бачив. Відповідач ніколи не розповідав, що в нього є донька. Разом з тим потім свідок [PERSON] показав, що роки три назад [PERSON] з дітьми жила в с. Кринички разом з відповідачем. Свідок [PERSON] суду показала, що їй відомо, що з 1999 року відповідач спілкувався з [PERSON]. Він з нею жив. Вона вперше чує, що він жив з іншою жінкою та не чула, що в нього дитина. Такі покази свідків протирічать поясненням відповідача, який не заперечував, що жив з [PERSON] в с. Кринички, як до так і після народження дитини. Та обставина, що відповідач не розповідав свідкам про те, що в нього є донька не протирічить тому, що він визнавав своє батьківством щодо [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показала, що з вересня 1999 року до 2012 року мешкала разом з [PERSON] В цей час він з іншими жінками не зустрічався. Вони весь час жили разом. В 2009 році дійсно приїжджали до позивача, оскільки пішов слух, що в неї, ніби то, дитина від [PERSON] Їй відомо, що в [PERSON] були відносини з [PERSON] до вересня 1999 року. Свідок [PERSON] суду показала, що з 1999 року відповідач мешкав разом з [PERSON]. Вона познайомилась з ними на Новий Рік в 2000 році. Їй також відомо, що в липні 2000 року позивач мешкала з іншим чоловіком в м. Вільногірськ. Свідок [PERSON] суду показала, що ніколи не бачила, що позивач жила з відповідачем. З 1999 року [PERSON] жив з [PERSON]. Вперше чує, що у [PERSON] є донька. Свідок [PERSON] суду показала, що від народження живе в с. Кринички. З 1999 року відповідач жив зі [PERSON] весь час. Позивача бачила разом з відповідачем лише пару раз, до того, як він почав жити зі [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показала, що в червні 2000 року позивач жила в м. Вільногірськ з іншим чоловіком [PERSON], з яким планувала створити сім'ю. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на думку суду, є неконкретними та непереконливими. При вирішенні даного спору, суд приймає до уваги перш за все покази свідків, які підтвердили, що вже після народження дитини [PERSON] вчиняв дії, які свідчать про визнання ним свого батьківства щодо [PERSON] Суд не приймає до уваги фотографії, які були надані відповідачем, як доказ того, що в липні 2000 року та в вересні 1999 року він жив разом зі [PERSON] (а.с.36, 37), оскільки їх було надано вже після того, як були допитані всі свідки у справі та сторони надали свої пояснення. Окрім того, наявність цих фотознімків не спростовують встановлені судом обставини. Суд не приймає до уваги надані представником відповідача заяву позичальника,лист-зобов'язання, бланк-замовлення (податкова накладна) № 419526 та довідку ПАТ КБ «Приватбанк», які підтверджують факт придбання ноутбуку [PERSON] 22 грудня 2011 року (а.с.80), оскільки відповідач не заперечував, що надав цей ноутбук донці. Враховуючи встановлені судом обставини справи,

Outcome: partial