Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову посилається на те, що вона має з відповідачем спільну дитину [PERSON], [INFO]. Півроку тому вони посварилися з чоловіком та з того часу разом не проживають. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Позивачу відомо, що відповідач працює неофіційно. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що вона працює у школі прибиральницею, її доходів на утримання сина не вистачає. Відповідач працює неофіційно, інших дітей не має, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання сина. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, проти стягнення з нього аліментів не заперечував, проте в меншому розмірі ніж просить позивач. Він працює офіційно, проте це сезонні роботи, тому дійсно регулярного доходу він не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, що не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні, а тому згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не має на утриманні непрацездатних батьків, інших дітей, а також ту обставину, що він не має регулярного, стабільного доходу. Зокрема матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] (довідка про доходи № 1 від 1 квітня 2016 року), проте заробітну плату отримує нерегулярно та в різному розмірі (від 1783 грн. 70 коп. до 2000 грн.), що повязано з характером його роботи. Аналогічні дані підтверджуються відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (а.с.42), згідно з якими відповідач отримує доходи нерегулярно та в різному розмірі (від 1596 грн. до 6000 грн.). Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на дитину в твердій грошовій сумі до досягнення нею повноліття. При визначені розміру аліментів, суд приймає до уваги, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року\~визначено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з травня 2016 року 1531 грн. Виходячи з того, що обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають виконувати двоє батьків, як мати так і батько, суд приходить до висновку, що визначений законом прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, необхідний для нормального розвитку дитини, мають забезпечувати обоє батьків. У звязку з чим суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в цьому випадку необхідно визначити як половину від прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років. При цьому суд враховує також розмір доходів відповідача, який є мінливим та нерегулярним (в деякі місці взагалі не має доходів). А тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також суд приймає до уваги, що раніше вже вирішувалося питання про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. Так рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2009 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16 жовтня 2009 року і до повноліття дитини (а.с.24). На виконання рішення суду 23 листопада 2009 року було видано виконавчий лист (а.с.29). Виконавчий лист перебував на виконанні у ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції та виконавче провадження було закінчено за заявою стягувача у звязку з фактичним виконанням. У звязку з чим постановою державного виконавця ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції від 8 лютого 2016 року у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів було відмовлено (а.с.28). Отже, на час розгляду справи рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], фактично не виконується, проте суд вважає за необхідне зупинити стягнення аліментів, які стягувалися на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2009 року з метою недопущення подвійного стягнення аліментів. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі, що передбачений ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial