Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та Ужгородського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15 липня 2015 року, між нею (покупець) та [PERSON] (продавець) укладено договір купівлі - продажу квартири №16, що розташована у будинку №16 по вул. Осипенка у м. Ужгороді Закарпатської області. Зазначає, що даний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 916. За умовами п. 9 даного договору позивач набула право приватної власності на вказану квартиру. Набуття права власності також обґрунтовує Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕС 822044. Пояснює, що з моменту укладення даного договору, відповідач у вказаній квартирі не проживає, проте залишається зареєстрованим у ній, при цьому, житлом не користується, витрати, повязані з утриманням квартири не несе, комунальні платежі не сплачує. Зазначає, що реєстрація відповідачів за вказаною адресою позбавляє її права, як власника квартири, вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном та призводить до додаткових витрат по утриманню квартири. Враховуючи вищевикладене просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації. Позивач у судове засідання свою явку не забезпечила, однак, подала через канцелярію суду заяву від 05.01.2016 року про розгляд справи без її участі. Відповідач в судові засідання, призначені на 30.11.2015 року та на 05.01.2016 року не зявився, хоча про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що свідчить оголошення у пресі: у газеті «Урядовий курєр» №230 (5604) від 09.12.2015 року. Заяви про розгляд справи за відсутності [PERSON] або з повідомленням причин його неявки у судові засідання до суду не надходили. За ч. 9 ст. 76 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідачем Ужгородським міським сектором Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області скеровано до суду заяву від 26.12.2015 року №13/4191 про розгляд справи без участі представника. Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку. Так, як вбачається з матеріалів справи, згідно з договором купівлі продажу квартири від 15.07.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 916, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] (продавець) продав, а [PERSON] (покупець) прийняла у власність квартиру під №16 в будинку під №16 по вулиці Осипенко в місті Ужгороді. Реєстрація договору підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2015 року, індексний номер витягу: 40669784. Згідно з відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області від 29.10.2015 року за вих. № 47/14814 місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 12.08.2008 року. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. При цьому, ст. 382 ЦК України визначає житло об'єктом права власності. Права власника квартири визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє його право на користування цією квартирою. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 Житлового кодексу Української РСР). Враховуючи зміну власника квартири, перехід прав і обов'язків до нового власника, у попереднього власника припинились права стосовно спірної квартири, а також похідне право користування нею. Відтак, позов у частині вимого про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право його користування, підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога про зняття відповідача з реєстрації місця проживання не підлягає до задоволення, оскільки у відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в контексті ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за приписами якої судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, позивачем не доведено про наявність порушеного права відповідачем у даній справі - Ужгородським міським сектором Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 487,20 грн. пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial