Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» (далі [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 18.08.2017 року припинила трудові відносини з відповідачем на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. При звільненні їй не виплатили заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 24409,84 грн. 30.08.2017 року був виданий судовий наказ №428/9230/17 про стягнення заборгованості із заробітної плати. Просила суд стягнути з [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.08.2017 року по 27.04.2018 року в сумі 36904,50 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи до суду надала письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» в судове засідання не зявився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. За таких обставин, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується даними повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання АЗОТ», діючи відповідно до приписів п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот». Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] перебувала в трудових відносинах з [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» з 01.01.2005 року по 18.08.2017 року, включно. Трудові відносини припинились 18.08.2017 року за власним бажанням [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії БТ-І № 5028874. На момент звільнення [PERSON] заборгованість по заробітній платі становила 24409,84 грн., про стягнення якої 30.08.2017 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області був виданий судовий наказ. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не\~ доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який підлягає стягненню на користь позивача, суд вважає, що розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з позивачем має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення, та закінчуватись днем фактичного розрахунку, тобто за період з 19.08.2017 року по 26.04.2018 року, включно, в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок). Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134. Середньогодинна заробітна плата позивача [PERSON] становить 26,55 грн., а середньомісячне число робочих годин 163,1 год., що підтверджується копією довідки [PERSON] «Сєвєродонецьке обєднання Азот» від 18.05.2018 року №36054. Загальна кількість робочих годин за період з 19.08.2017 року по 26.04.2018 року, включно, становить 1355,5 год., яка складається з кількості робочих годин за 7 повних місяців (вересень 2017 року-березень 2018 року), за 8 робочих днів в серпні 2017 року та 18 робочих днів в квітні 2018 року ((163,1 год. х 7 міс.) + (163,1 год. /22 робочих днів в серпні 2017 року х 8 робочих днів затримки розрахунку) + (163,1 год. /19 робочих днів в квітні 2018 року х 18 робочих дні затримки розрахунку) = 59,3+1141,7+154,5=1355,5 год.). Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 35988,53 грн. (визначається шляхом множення середньогодинної заробітної плати на кількість робочих годин затримки, тобто 26,55 грн. х 1355,5 год. = 35988,53 грн.). Суд вважає, що стягненню на користь позивача підлягає розрахована судом сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка зроблена з урахуванням правильно визначеного періоду часу та у відповідності до Порядку, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, розрахований пропорційно сумі задоволених позовних вимог, в розмірі 687,18 грн.

Outcome: partial