Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 19.10.1985 року у відділі реєстрації Ямницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 23; прізвище позивача при реєстрації розірвання шлюбу не змінювати на дошлюбне, доньку [PERSON], [INFO] залишення на проживання із матір'ю. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила позов задовольнити, посилаючись на те, що вона з відповідачем останнім часом сімейні відносини не підтримує, між ними відсутнє взаєморозуміння, основною причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач не піклується про добробут сім'ї та створення нормальних сімейних стосунків. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19 жовтня 1985 року, виданого відділом реєстрації Ямницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 23, сторони зареєстрували шлюб 19 жовтня 1985 року. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двоє дітей, з яких неповнолітньою є донька [PERSON], [INFO]. Станом на даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що в сім'ї склалися різні погляди на життєві ситуації. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Позивач проти надання їм часу для примирення заперечила, посилаючись на його недоцільність та неможливість їх примирення через фактичне небажання продовжувати сімейні відносини. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу слід задовольнити. За ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. А тому, клопотання позивача про те, щоб прізвище «[PERSON]» при розірванні шлюбу не змінювати на дошлюбне, підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про залишення неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на проживання із матір'ю, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст.. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що [PERSON], [INFO], досягла 16-ти річного віку, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про залишення доньки [PERSON] проживати із матір'ю [PERSON] слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved