Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» про визнання дій незаконними, із урахуванням уточнених позовних вимог, просив про наступне: - визнати дії відповідача щодо відключення (припинення постачання) електроенергії в період з 28 лютого 2017 року по 15 березня 2017 року до квартири № 153, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 104, протиправними (неправомірними) та такими, що не відповідають вимогам закону; - визнати дії відповідача щодо демонтажу та перенесення лічильника з квартири № 153, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 104 на сходову клітину протиправними (неправомірними) та такими, що не відповідають вимогам закону. В обґрунтування позову позивач вказала, що їй [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2011 року на праві приватної спільної часткової власності належить квартира № 153 за адресою: м. Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 104. У серпні 2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією побутовим споживачем № 0926-153, відповідно до якого відповідач зобовязався надійно постачати електричну енергію до квартири позивача, а позивач зобовязалась оплачувати одержану електроенергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Позивач вказує, що з її боку всі умови за вищевказаним договором виконуються належним чином. 15 лютого 2017 року, без згоди позивача, працівниками Сєвєродонецької РЕМ ТОВ «ЛЕО» було проведено демонтаж лічильника електроенергії з квартири позивача та встановлено його на сходовій клітині підїзду. Вказані дії відповідача відбулись із порушенням діючого законодавства, оскільки позивача не було повідомлено про намір переносу лічильника, а також перенос лічильника відбувся без повідомлення ЖЕКу, який обслуговує будинок та без представника останнього. Окрім того, 28 лютого 2017 року квартиру позивача було відключено від електропостачання з поясненням, залишеним у двері квартири, про те, що квартира відключена від електропостачання у звязку з аварійною ситуацією. В той же час на сайті відповідача було зазначено, що квартира позивача відключена у звязку із заборгованістю у розмірі 5 822 грн. Лише 15 березня 2017 року у квартирі позивача було відновлено електропостачання. У звязку з незаконними діями відповідача щодо відключення квартири позивача від електропостачання, позивач звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні 03.07.2017 року представник позивача присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. В судових засіданнях, які відбулися раніше, представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Уточнювати або змінювати позовні вимоги бажання не виявив, а також повідомив, що задоволення позову потрібно йому для подальшого вирішення спору в органах Антимонопольного комітету. Представник відповідача в судовому засіданні 03.07.2017 року присутній не був. В судових засіданнях, які відбулися раніше, заперечував проти задоволення позову з підстав, які викладені у письмових запереченнях проти позову та просив у задоволенні позову відмовити. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він з 2015 року працює електромотером в ТОВ «Луганське енергетичне обєднання». 15 лютого 2017 року йому видали наряд на перевірку технічного стану лічильників електроенергії в будинку № 104 по вул. Гагаріна в м. Сєвєродонецьку. Він та ще два працівники ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» здійснювали цю перевірку. Дійшовши до квартири № 153 вони подзвонили в двері, представилися, показали свої посвідчення, повідомили, що проводять перевірку технічного стану лічильників електроенергії. Споживач впустив їх в квартиру та дозволив їм оглянути прилад обліку. За результатами огляду приладу обліку була встановлена необхідність переміщення приладу обліку на сходову клітину, проте споживач в квартирі № 153 відмовився від цього, про що було складено акт та повідомлено керівництво абонентського відділу. Після цього вони продовжили обхід приладів обліку в будинку, проте через деякий час їм зателефонували з абонентського відділу та повідомили про те, що споживач в квартирі № 153 погоджується переміщення лічильника на сходову клітину. Повернувшись до квартири № 153 вони протягом 20 хвилин здійснили переміщення лічильника на сходову клітину, при цьому споживач або жінка, яка також була в квартирі, не заперечували проти цього. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона з 2008 року працює контролером в ТОВ «Луганське енергетичне обєднання». 15 лютого 2017 року вона та ще двоє працівників ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» проводили перевірку технічного стану лічильників електроенергії в будинку № 104 по вул. Гагаріна в м. Сєвєродонецьку. Дійшовши до квартири № 153 вони подзвонили в двері, представилися, показали свої посвідчення. За результатами огляду приладу обліку в квартирі була встановлена необхідність переміщення приладу обліку на сходову клітину, проте споживач в квартирі № 153 відмовився від цього, про що було складено акт. Після цього вони продовжили обхід приладів обліку в будинку, проте через деякий час споживач в квартирі № 153 погодився на переміщення лічильника на сходову клітину. Повернувшись до квартири № 153 вони протягом 20-30 хвилин здійснили переміщення лічильника на сходову клітину, про що також склали відповідний акт. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона з 2002 року працює контролером в ТОВ «Луганське енергетичне обєднання». 15 лютого 2017 року вона та ще двоє працівників ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» проводили перевірку технічного стану лічильників електроенергії в будинку № 104 по вул. Гагаріна в м. Сєвєродонецьку. Дійшовши до квартири № 153, вони за результатами огляду приладу обліку в квартирі встановили необхідність переміщення приладу обліку на сходову клітину, проте споживач в квартирі № 153 відмовився від цього, про що було складено акт і повідомлено керівництво. Після цього вони продовжили обхід приладів обліку в будинку, проте через деякий час споживач в квартирі № 153 погодився на переміщення лічильника на сходову клітину. Повернувшись до квартири № 153 вони зі згоди споживача протягом 20 хвилин здійснили переміщення лічильника на сходову клітину, про що також склали відповідний акт. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією договору купівлі-продажу квартири від 05 грудня 2011 року позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. 16 серпня 2012 року між Олійник (прізвище у шлюбі [PERSON]) [PERSON] та ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» укладено договір № 0926-153 про користування електричною енергією побутовим споживачем, що підтверджується копією договору, наявною в матеріалах справи. 15.02.2017 року представниками ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» було складено акт № 193077, в пункті 9 якого міститься вимога до власника квартири [ADDRESS] щодо встановлення до 25.02.2017 року на сходову клітину приладу обліку електричної енергії. Також, 15.02.2017 року представниками ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» було складено акт № 193112, в пункті 9 якого містяться відомості про встановлення приладу обліку електричної енергії з квартири [ADDRESS] на сходовій клітині. Згідно копії повідомлення від 28 лютого 2017 року, за адресою: м. Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, 104/153, квартира відключена від електропостачання у звязку з аварійною ситуацією. Листом № 270 від 07 березня 2017 року [PERSON] адміністрацією Сєвєродонецького РЕМ ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» було повідомлено про те, що 28 лютого 2017 року у звязку з аварійною ситуацією була знеструмлена електроустановка споживача квартири № 153. Листом № 282 від 22 березня 2017 року адміністрація Сєвєродонецького РЕМ ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» повідомила [PERSON] про те, що 28 лютого 2017 року при знеструмленні електроустановки споживача квартири 153, акт про відключення не оформлювався, так як відключення проводилось у вязку з аварійною ситуацією. Для відновлення електропостачання було рекомендовано звернутись до балансоутримувача будинку, бо внутрішньо-будинкові мережі та розподільчий щиток 0,4 кВ знаходяться на обслуговуванні балансоутримувача будинку. 15 березня 2017 року електромонтер КП Житлосервіс «Світанок» ліквідував аварійну ситуацію в розподільчому щитку 0,4 кВ. Працівники Сєвєродонецького РЕМ ніяких робіт по підключенню електроустановки [PERSON] не проводили. Суд звертає увагу, що спірним у цій справі є законність (правомірність) дій відповідача щодо відключення (припинення постачання) електроенергії в період з 28 лютого 2017 року по 15 березня 2017 року до квартири № 153, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 104, а також дій відповідача щодо демонтажу та перенесення лічильника з квартири № 153, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 104 на сходову клітину. При цьому єдиними позовними вимогами, які заявляє позивач, є визнання вищевказаних дій незаконними (протиправними). На запитання суду до представника позивача щодо того чи бажає він або позивач заявити будь-які вимоги матеріального характеру з метою відновлення будь-яких порушених прав або інтересів позивача (про відшкодування шкоди, про стягнення збитків за неналежне виконання договірних зобовязань, про припинення дій, що порушують право тощо), представник позивача повідомив, що вимоги про відшкодування шкоди або інші подібні вимоги будуть заявлені в іншому позові, в той час як задоволення цього позову потрібно позивачу для подальшого вирішення спору в органах Антимонопольного комітету. Також представник позивача визнав, що станом на час розгляду справи, з 15.03.2017 року, електропостачання до квартири позивача відновлено. На запитання суду не зміг назвати конкретне матеріальне право позивача, яке було порушено внаслідок перенесення лічильника з квартири на сходову клітину. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Отже, визнання незаконними дій чи бездіяльності відповідача в цивільному судочинстві можливо лише щодо органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, або у конкретно визначених випадках, встановлених договором чи законом. Договір, який укладено між сторонами, не встановлює такого самостійного способу захисту права позивача як визнання дій відповідача незаконними. Закон України «Про захист прав споживачів» та Правил користування електричною енергією для населення також не встановлюють такого самостійного способу захисту права позивача як визнання дій відповідача незаконними. Суд враховує, що Верховний Суд України у постанові від 21.05.2012 по справі № 6-20цс11 зауважив, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням стст.55, 124 Конституції та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Основного Закону та конвенції мають найвищу юридичну силу (стст. 8, 9 Конституції), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і в спосіб, який не передбачений законом, зокрема ст.16 ЦК, але є ефективним. Разом з тим, у спірних правовідносинах визнання дій відповідача незаконними (протиправними) не є ефективним способом захисту прав позивача, адже по-перше станом на час розгляду справи електропостачання до квартири позивача відновлено і факт перенесення лічильника з квартири позивача на сходову клітину сам по собі не порушує прав позивача, а по-друге такий спосіб захисту прав позивача не призведе до необхідності вчинення відповідачем будь-яких дій щодо відновлення порушених прав позивача. Стосовно посилань представника позивача на те, що вимоги про відшкодування шкоди або інші подібні вимоги будуть заявлені в іншому позові і задоволення цього позову потрібно позивачу для подальшого вирішення спору в органах Антимонопольного комітету, суд повторює, що завданням цивільного судочинства є вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. До завдань цивільного судочинства не входить попередня підготовка до розгляду іншої справи шляхом встановлення фактів протиправної поведінки осіб, а також до завдань цивільного судочинства не входить сприяння вирішенню спорів в органах Антимонопольного комітету. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і представником відповідача не заявлено про наявність будь-яких судових витрат, а отже судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed