Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що 04.08.2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 879. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Вказує, що їх подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя та шлюб. Подружні відносини між ними не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Вважає подальше спільне проживання та збереження сімї не можливим, а тому, просить шлюб розірвати. Також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Однак просив врахувати, що причиною розірвання шлюбу стало те, що позивачка не займалася веденням домашнього господарства. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно\~ст. 110 СК, один\~з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 112 СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 04.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис № 879. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] батьком якої є відповідач [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серія I-СР № 149809 від 22.02.2012 року. Також в судовому засіданні встановлено, що подружні відносини сторонами не підтримуються з січня 2018 року, спільне господарство не ведеться. Враховуючи, що сторони, не підтримують сімейних відносин, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу, оскільки таке рішення буде відповідати інтересам сторін. \~ \~ \~ \~Крім того в судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON], який є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття і він в судовому засіданні погодився на стягнення з нього аліментів на утримання сина, тому суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.03.2018 року і до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. (із позовних вимог про стягнення аліментів).

Outcome: approved