Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 25.12.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами немає порозуміння та поваги, вони є людьми з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають сварки. На даний час шлюб існує лише формально. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем 25 грудня 2014 року у виконавчому комітеті Омельненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] за актовим записом № 04 - розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінити на дошлюбне « [PERSON] ». В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відтак суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, фіксація процесу звукозаписувальними технічними засобами засідання згідно зі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 25.12.2014 року у виконавчому комітеті Омельненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за а/з № 04 (а.с. 4). Від даного шлюбу народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 8); [PERSON] , [INFO] (а.с. 7); [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти його розірвання не надав, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Також позивач [PERSON] , у відповідності до ст. 113 СК України, має право на відновлення свого дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн., сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved