Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем 01 серпня 1998 року зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER] від 01 серпня 1998 року, актовий запис №633. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві [PERSON] зазначає, що вже багато років сторони не мешкають однією родиною. Діти знаходяться на повному матеріальному утриманні позивачки, матеріальної допомоги та аліментів [PERSON] не надає. Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження на 10 лютого 2021 року. У судове засідання 10 лютого 2021 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Від відповідача заяв і клопотань до суду не надходило. Судове засідання відкладено на 22 березня 2021 року. У судове засідання 22 березня 2021 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Від відповідача заяв і клопотань до суду не надходило. Судове засідання відкладено на 28 квітня 2021 року. У судове засідання 28 квітня 2021 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Від відповідача заяв і клопотань до суду не надходило. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01 серпня 1998 року зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER] від 01 серпня 1998 року, актовий запис №633. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво серії [NUMBER] від 18.11.2004р. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Спільне господарство вже тривалий час сторони спільно не ведуть. Фактичні шлюбні відносини припинені. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки між ними. Майнового спору та спору з приводу проживання дитини між сторонами немає. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved