Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецька Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно. Спадкоємцем за померлою [PERSON] першої черги за законом є її донька позивачка - [PERSON] , інших спадкоємців у [PERSON] не було, заповіту померла не залишила. Позивачка разом з матір`ю [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивачка постійно проживала разом із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкову квартиру. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, посвідченого Товарною Біржею «Слов`янська» від 18 жовтня 1999 року, реєстраційний № 0523, що підтверджується довідкою Сєвєродонецького БТІ № 764 від 30 листопада 2018 року. Відновити документи на спадкову квартиру не виявляється можливим, так як договір купівлі-продажу нерухомості був посвідчений Товарною Біржею «Слов`янська», якої вже не існує, та крім цього власник квартири вже помер. У своїй позовній заяві позивач просив суд: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецька Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. На підставі клопотання позивачки, яке було задоволено судом, до початку підготовчого засідання було витребувано у Приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Фесенка О.М. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією довідки Сєвєродонецького БТІ № 764 від 30 листопада 2018 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, посвідченого Товарною Біржею «Слов`янська» від 18 жовтня 1999 року, реєстраційний № 0523. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 липня 1980 року Сєвєродонецьким відділом ЗАГС Ворошилоградської області, [PERSON] (російською мовою) народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 923. Матір`ю дитини записана [PERSON] (російською), батьком записаний [PERSON] (російською). Згідно з копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким МВ УДМС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 28.01.2000 року. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 травня 2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Луганської області, актовий запис № 791, померла [PERSON] [INFO] . Згідно з довідкою № 5667 від 16.11.2017 року, виданою відділом адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.02.2000 року та знята з реєстраційного обліку 16.11.2017 року у зв`язку зі смертю [INFO] . Згідно з довідкою № 14194 від 16.11.2017 року, виданою відділом адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради, за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.11.2017 року були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 10/02-31 від 14 січня 2019 року, приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Фесенком О.М. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на спадкову квартиру. Згідно з листом № 317/01-16 від 25.09.2020 року приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Фесенко О.М. повідомив, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкової справи не заведено. 14 січня 2019 року ним була видана постанова про відмову здійснення нотаріальної дії за № 10/02-31. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 61816173 від 25.09.2020 року інформація про спадкові справи заведені після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги у сукупності письмові докази по справі, суд вважає, що з наведених матеріалів справи судом встановлено, що померлій [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, посвідченого Товарною Біржею «Слов`янська» від 18 жовтня 1999 року, реєстраційний № 0523, що підтверджується документами доданими до позову. Позивач [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті її матері [PERSON] , так як є донькою померлої. Спадщину позивач прийняла шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Однак через відсутність правовстановлюючих документів їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Суд також враховує, що окрім позивача з заявами про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори інші спадкоємці не звертались. Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON] , має право на спадкування за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті останньої, оскільки позивачка прийняла належну їй спадщину за законом шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, суд враховує визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно зазначене нею у позовній заяві. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved