Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0412 га, та право спільної сумісної власності з [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0104 га, що надані для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], за попереднім договором купівлі-продажу від 01 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим № 1802. Ухвалою суду до участі у справі за клопотанням представника позивача залучено співвідповідача [PERSON]. Позов мотивовано тим, що 01 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0412 га, та частину земельної ділянки, площею 0,0104 га. За вказаним договором сторони зобов'язалися в майбутньому укласти договір купівлі-продажу цих ділянок. Однак [INFO] року [PERSON] помер, а спадкоємцем першої черги його майна є відповідач [PERSON] Право на отримання у власність земельних ділянок порушене та не може бути відновлене іншою стороною попереднього договору, а тому змушена звернутись до суду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що інших осіб, чиї інтереси можуть бути порушені при вирішенні даного спору, немає. Просила позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Подала суду заяву, в якій позов визнала та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та позицій, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини сторін, а також, враховуючи повідомлення представника позивача про відсутність претензій третіх осіб щодо спірного майна, відсутність у суду в даний час відомостей щодо наявності будь-яких претензій, суд вважає за можливе застосування положень ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, прийняття визнання відповідачами позову та задоволення позовних вимог. Задоволення позовних вимог полягає у визнанні за [PERSON] права власності на земельну ділянку, площею 0,0412 га, та права спільної сумісної власності з [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0104 га, що надані для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], за попереднім договором купівлі-продажу від 01 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим № 1802. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 8, 24, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР,,

Outcome: approved