Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, посилаючись на те, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] , де на реєстраційному обліку перебувають [PERSON] та [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідачі не є членами її сім`ї, не користуються житлом з вересня 2019 року, позивач просить суд визнати їх такими, що втратили право користування будинком, оскільки їх реєстрація створює перешкоди у вільному розпорядженні нерухомістю. Ухвалою суду від 21.07.2021 провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи по суті повідомлялися судом своєчасно та належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України за дійсною адресою реєстрації місця проживання, про причини неявки суду не повідомили, відзиву не надали. Згідно з повідомленням Укрпошти «адресат не проживає», у зв`язку з чим поштові відправлення повернуті на зворотну адресу суду. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Представник третьої особи - виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився, надавши заяву за вих. № 107 від 02.08.2021 про розгляд справи у його відсутність, пояснень по суті справи не має, у вирішенні позовних вимог покладається на розсуд справи. Ухвалою суду від 07.09.2021 в порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши докази, суд встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 14.02.2011 у справі № 2-379/2011, що набрало законної сили 24.02.2011, та витягом про державну реєстрацію прав за № 29716625 від 19.04.2011 (а.с.8-9). Рішенням Куп`янської міської ради Харківської області № 808-VІІ від 20.04.2018 затверджено словник вулиць міста Куп`янська та визначено актуальну назву [ADDRESS] . Згідно з довідкою сектору державної реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 12.07.2021 за № 15-12/8940 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які не мають родинних стосунків з власницею домоволодіння [PERSON] , тобто позивачкою у справі (а.с. 17) . Актом, затвердженим 12.07.2021 уповноваженим виконкому Куп`янської міської ради по квартальному комітету № 10/1 Манойло Т.І., за участю мешканців провулку Пляжного міста Куп`янська, підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , не проживають з вересня 2019 року (а.с. 18). За положеннями статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у справі № 502/922/18 від 10.02.2021, відповідно до якої відповідач, який не є членом сім`ї власника житлового будинку, не проживає разом з ним у цьому домоволодіння та не веде спільного господарства, є підставою для визнання таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Аналогічний висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 07.12.2020 у справі № 753/15947/18. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки реєстрація відповідачів у житловому будинку впливає на права та обов`язки позивачки, як власника, та створює їй перешкоди у вільному розпорядженні та користуванні своєю нерухомістю, а відповідачі у свою чергу не користуються цим житловим приміщенням понад два роки, не приймають жодної участі в його утриманні та не є членами сім`ї [PERSON] , приймаючи до уваги, що будь-які підстави для збереження за ними права користування цим домоволодінням відсутні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved