Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Андріївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок , що знаходиться за адресою вул.Чкалова, 7а, село Андріївка, Олександрійського району Кіровоградської області.Позовні вимоги мотивує тим, що з 2007 року вона проживає без реєстрації у спірному будинку. Будинок вона придбала у колишніх власників, проте нотаріально договір посвідчено не був. Колишні власники будинку померли, а їхні родичі залишили помешкання і з того часу у будинку ніхто крім неї не проживає, витрат за його утримання , окрім неї, не несе. Посилаючись на те, що вже десять років вона добросовісно та відкрито володіє будинком, проводить у ньому ремонтні роботи просить визнати за нею право власності на житловий будинок. У судовому засіданні 19.09.2017 року представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задоволити, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. У судове засідання 07.02.2018 року не з»явилась, надіслала клопотання про продовження розгляду справи без участі позивача та у її відсутність. Також у клопотанні зазначила, що на задоволенні позовних вимог наполягає. [PERSON] в судовому засіданні 01.11.2017 року вимоги за позовом підтримала та пояснила, що у 2007 році в період спільного проживання з [PERSON] вона за особисті кошти придбала у [PERSON] житловий будинок , що знаходиться в с. Андріївка, Олександрійського району Кіровоградської області по вул. Чкалова, 7а. Та з того часу почала проживати у будинку, здійснивши у ньому ремонтні роботи. Оформити право власності на придбаний будинок вона не мала можливості, оскільки у [PERSON] на нього не було жодних документів. Хто був законним власником вказаного будинку на той час вона навіть і не цікавилась. Згодом, коли вирішила оформити право власності на будинок у сільській раді дізналась, що право власності на нього було зареєстровано за [PERSON], а у 1984 рокі її донька продала будинок [PERSON], який у свою чергу продав будинок [PERSON] З часу проживання у спірному житловому будинку свої права на нього ніхто не заявляв . Протягом всього часу володіння майном вона була впевнена, що на це майно не претендують інші особи, і вона отримала це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Представник Андріївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з»явився, надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. [PERSON] , який на підставі ухвали суду від 01.11.2017 року був залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, в судове засідання також не з»явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, у якому зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процессу 07.02.2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Допитана у судовому засіданні 19.09.2017 року свідок [PERSON] показала, що [PERSON] у будинку № 7а по вул.Чкалова в с.Андріївка, Олександрійського району проживає з 2007 року. Їй відомо , що вказаний будинок [PERSON] придбала у колишніх його власників. До 2007 року у ньому постійно проживали якісь квартиранти. За час проживання у будинку позивач його відремонтувала та підтримає у належному стані. Свої права на вказаний будинок , з часу проживання [PERSON] у ньому, ніхто не заявляв. Допитана у судовому засіданні 19.09.2017 року свідок [PERSON] показала, що проживає у с.Андріївка з 2005 року та з достовірністю може підтвердити, що [PERSON] у будинку № 7а по вул.Чкалова в с.Андріївка, Олександрійського району проживає з 2007 року. Вона добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його. Свої права на вказаний будинок , з часу проживання позивачки у ньому, ніхто не заявляв. Зі слів сусідів їй відомо, що вказаний будинок [PERSON] придбала у колишніх власників, але хто був власником будинку вона не знає. Ті люди у яких вона придбала будинок виїхали із села і жодного разу своїх прав на нього не заявляли. Вислухавши пояснення представника позивача, [PERSON], показання свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Олександрійського району від 28.04.2017 року № 201, [PERSON] проживає за адресою [INFO] з 2007 року без реєстрації, який був куплений без документів (а.с. 12) З копії технічного паспорту виготовленого на житловий будинок № 7а по вул. Чкалова в с.Андріївка на замовлення [PERSON] вбачається, що право власності на вказаний будинок в Олександрійському МБТІ ні за ким не зареєстровано (а.с. 5-8). Вказана інформація також підтверджена довідкою Олександрійського МБТІ від 11.09.2017 року (а.с. 28). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 11.09.2017 року, відомості про реєстрацію права власності на будинок № 7а по вул.Чкалова в с.Андріївка, Олександрійського району Кіровоградської області , у вказаному реєстрі відсутні (а.с. 22-24). Відповідно довідок Андріївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 21.09.2017 року № 350 та № 351, власником житлового будинку № 7а по вул. Чкалова в с.Андріївка, Олександрійського району Кіровоградської області на підставі договору купівлі від 14.04.1984 року та згідно даних по господарської книги була [PERSON] (а.с. 40-41). Із записів із погосподарської книги на житловий будинок № 7а по вул. Чкалова в с.Андріївка вбачається, що в ньому проживали та були зареєстровані на правах власника [PERSON], потім [PERSON], потім [PERSON], потім [PERSON] (а.с. 9-11, 29, 34-39). Згідноч. 1\~ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.\~Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 344 ЦК України\~право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі\~Постанова) відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК).Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Позивач протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Отже, враховуючи, встановлені у судовому засіданні обставини, зокрем те, що позивач, протягом всього часу володіння майном була впевнена, що на це майно не претендують інші особи, і вона отримала це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком, що знаходиться по вул. Чкалова, 7а в с. Андріївка, Олександрійського району, Кіровоградської області, суд вважає за можливе визнати за нею право власності за набувальною давністю на вказаний будинок. Враховуючи, що спір у справі виник не з вини відповідача, судові витрати суд вважає за необхідне залишити по фактично понесеним, що відповідає вимогам ч.9 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved