Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові вказувала, що 17.11.2001 року уклала шлюб з [PERSON] і прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб зареєстрований у виконкомі Новосеменівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, актовий запис №3. Рішенням Вижницького районного суду від 22.08.2014 року шлюб розірвано. Посилалася на те, що [INFO] у них народилася дочка, [PERSON], яка проживає з нею, знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, добровільно сплачувати аліменти відмовляється, а тому змушена звернутись до суду з цим позовом. Зазначала, що [PERSON] в даний час офіційно не працює, але має заробітки, може працювати, періодично виїжджає на роботу за кордон. Аліменти він нікому не платить. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2001 року, і заочним рішенням Вижницького районного суду від 22.08.2014 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується його копією та відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України не потребує доказуванню. У шлюбі [INFO] народилася дочка, [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про її народження серія [NUMBER] від 19.03.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області. Неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Мигівської сільської ради Вижницького району №2199 від 20.08.2015 року. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 ч.1 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 цієї ж статті вказує, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач допомоги на її утримання не надає. Позивачем доведено, що відповідач офіційно не працює, але є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей чи непрацездатних батьків не має, а тому позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованим, але підлягає до часткового задоволення, оскільки сума у 800,00 грн. щомісячно є значною та завідомо непосильною для відповідача. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial