Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.05.2002 року. Від спільного життя з відповідачем народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Покликається на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня подачі заяви до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої просить зменшити позовні вимоги, а саме розмір аліментів з 1000 грн. на кожну дитину на 500 грн. на кожну дитину, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила та просила розгляд справи проводити у її відсутності /а.с. 26/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та заперечень на позов до суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 24.05.2002 року Холоневичівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 5 /а.с. 4/. Від спільного життя у подружжя народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], батьком яких у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] /а.с. 5-6/. Як вбачається з довідки про склад сім'ї № 221 від 06.03.2015 року, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю - позивачем [PERSON], де також зареєстрований відповідач [PERSON], однак згідно довідки «Укрпошти» від 20.07.2015 року поштова кореспонденція на ім'я останнього повертається за закінченням терміну зберігання та не проживання за зазначеною адресою /а.с. 7, 14/. Судом також встановлено, що відповідач на утримання неповнолітньої дитини матеріальної допомоги не надає. Відомостей про працевлаштування відповідача чи отримання доходів іншим чином, суду надано не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у заявленому розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Тому судовий збір, у відповідності до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» розмір якого складає 243, 60 грн., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд може допустити негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежів за один місяць.

Outcome: approved