Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2014 року. Шлюб був зареєстрований Виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 37. Від шлюбу з відповідачем в них є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. В Свідоцтві про народження доньки відповідач записаний, як батько. В липні 2016 року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, проживають вони окремо. Відповідач самостійно веде свій бюджет, він працює, однак місце своєї роботи від неї скриває, має доходи, але добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки не бажає. Донька повністю знаходиться на її утриманні. У зв'язку з вказаними обставинами вона вимушена була звернутися до суду з позовною заявою при стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки. Одночасно вона має право на отримання від відповідача утримання (аліментів) у зв'язку з тим, що на теперішній час вона ніде не працює та знаходиться дома у зв'язку з доглядом за донькою [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку. Однак таке утримання відповідач не надає. Вважає, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу, оскільки відповідач на утримані нікого не має, аліменти більше нікому не виплачує, ніяких стягнень по Виконавчим документам з нього не виконується. Вважає, що відповідач зобов'язаний виплачувати на її користь на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини своїх доходів , щомісячно, у зв'язку за доглядом за неповнолітньою дитиною - донькою [PERSON], [INFO], на період досягнення нею трирічного віку. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь та на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, у зв'язку з доглядом за неповнолітньою дитиною - донькою [PERSON], [INFO], на період досягнення нею трирічного віку. А також стягнути з відповідача, [PERSON], на її користь понесенні нею витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 200 грн. Позивач [PERSON] про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. 26 серпня 2016 року надала до суду Заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 11). Відповідач [PERSON] повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи. 26 серпня 2016 року надав до суду Заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково ( а.с. 12). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі з 10 листопада 2014 року, який зареєстровано Виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 37 (а.с.2). Сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з наданої копії Свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком дитини (а.с.3). Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільну матеріальну допомогу не надає, тому позивачка бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Статтею 84 ч. 2 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За приписами ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень він не має, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 10 серпня 2016 року до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі ч.1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто аліменти на утримання непрацездатної дружини за доглядом за дитиною підлягають стягненню з 10 серпня 2016 року. Таким чином суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трирічного віку підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується відшкодування витрат у розмірі 200,00 гривень, понесених позивачем на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. За ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних із розглядом справи належать витрати на правову допомогу. У відповідності до п.47 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/ 2013). Витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-У1 «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-У1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору ( статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» Так, Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-IY «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах та зазначено, що розмір компенсації витрат не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також данні щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Однак позивачем не були документально підтверджені понесені нею витрати на правову допомогу у сумі 200,00 гривень, не надані розрахунки вказаних витрат, суд позбавлений можливості визначити розмір компенсації за надання правової допомоги, а тому у задоволенні вказаних вимог необхідно відмовити через їх недоведеність. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88 ЦПК)». Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року складала 1378,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial