Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих джерелом підвищеної небезпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначила, що 06.07.2017 року о 09-15 годині водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Яценка у м. Запоріжжя не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила наїзд на транспортний засіб «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER], який був припаркований в належному місті, чим порушила вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Власником транспортного засобу «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON] Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340 гривень. Внаслідок вище вказаної дорожньої пригоди автомобіль позивача «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER], зазнав значних пошкоджень, що заподіяло позивачу як матеріальну так і моральну шкоду. Відповідно до Звіту №95 від 31.08.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER], вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 228 394,73 гр., розмір витрат товарної вартості транспортного засобу складає 12 984,14 грн. У жовтні 2017 року Моторним (транспортним) страховим бюро України позивачу частково було компенсовані матеріальні збитки за пошкоджений автомобіль у розмірі 100 000 грн., таким чином не відшкодованою залишається сума у розмірі 141 378, 87 грн. Крім того, позивачем понесені затрати за проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER], у розмірі 1500 грн., а також понесені витрати транспортних послуг за евакуатор у розмірі 650 грн. Крім того, у звязку з пошкодженням автомобілю, позивач та його родина перенесли моральні страждання, а саме порушення звичайного способу життя, негативний вплив на стан здоровя моральних страждань, повязаних з ДТП та інше. Моральну шкоду позивач оцінює у 10 000 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки за пошкоджений автомобіль у розмірі 143 528,87 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Від відповідача відзив на позов або письмові пояснення не надходили, відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Від третьої особи письмові пояснення не надходили, третя особа в судове засідання не зявилася, про день та час судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, викладеної в його заяві, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.07.2017 року о 09-15 годині, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «ВАЗ 111930», реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Яценка в м. Запоріжжя не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила наїзд на транспортний засіб «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER], який був припаркований в належному місті, чим порушила вимоги п. 13.1. Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 307117, власником автомобіля «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER], яким під час дорожньої-транспортної пригоди користувався [PERSON], є [PERSON]. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340 гривень. Положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідачки у заподіянні неправомірними діями шкоди позивачу, не підлягає доказуванню, оскільки встановлена постановою судді у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили і яка є обовязковою для суду. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається зі ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно розяснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до Звіту №95 від 31.08.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER], вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 228394,73 гр., розмір витрат товарної вартості транспортного засобу складає 12984,14 грн. У жовтні 2017 року Моторним (транспортним) страховим бюро України позивачу частково було компенсовані матеріальні збитки за пошкоджений автомобіль у розмірі 100 000 грн., таким чином не відшкодованою залишається сума у розмірі 141 378, 87 грн. Крім того, позивачем понесені затрати за проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля «Renault Fluence», реєстраційний номер [NUMBER], у розмірі 1500 грн., а також понесені витрати транспортних послуг за евакуатор у розмірі 650 грн. З врахуванням наданих позивачем належних та допустимих доказів, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди у розмірі 143 528 грн. підлягають задоволенню. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявністю її вини. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яку фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховним судом України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) слід звернути увагу на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Суд вважає, що винними діями відповідача [PERSON] позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у тому, що позивач по справі у звязку із пошкодженням її автомобіля перенесла душевні переживання, у її житті та житті її родини відбулись вимушені зміни, у звязку з чим вона змушена була втрачати тривалий час та зусилля для їх відновлення, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що винними діями відповідача [PERSON] позивачу була спричинена моральна шкода у сумі 10 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. За ч. 3 ст. 6 Закону України „Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір зі змінами (на час подання позовної заяви), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір судовий збір за подачу позовної заяви майнового характеру оплачується, у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру у загальному розмірі 2075,29 грн. (1436,29 грн. позовна вимога щодо стягнення матеріальних збитків + 640 грн. позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди). На підставі викладеного,

Outcome: approved