Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області, про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. У позові вказувала, що 17.09.2008 року між нею та відповідачем укладено шлюб. В шлюбі [INFO] народилася дочка [PERSON] Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2014 року та Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 року у цивільній справі за її позовом з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.02.2014 року. Посилалася на те, що з моменту припинення сімейно-шлюбних відносин (кінець 2013 року) і до цього часу дитина проживає з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: не надає жодної матеріальної допомоги, не займається її вихованням, зовсім не цікавиться її життям, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття дитиною освіти (школа, садочок), не готує її до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення (взагалі понад три роки не спілкується з дитиною), не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Відповідач жодного разу не з'являвся на засідання Органу опіки і піклування Винницької РДА Чернівецької області, а також не надав жодного письмового відзиву, заперечення, чи іншим чином не висловив свою думку щодо його відношення до дитини, до виконання ним своїх батьківських обов'язків. Відповідач знаючи, що вона піднімає питання позбавлення його батьківських прав відносно його дитини, за період з жовтня 2016 року по даний час не проявив батьківську турботу, не намагався виконати свій батьківський обов'язок по відношенню до дитини. Тобто навіть ініціювання нею питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав, не дало жодних результатів і не спонукало відповідача до виконання ним своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини, що свідчить про свідоме ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків. Стверджувала, що відповідач, будучи фізично та психічно здоровою особою, маючи реальну можливість щодо виконання на мінімальному рівні своїх батьківських обов'язків, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та ухиляється від їх виконання. Тому саме такий крайній захід державного реагування, як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки є необхідним і достатнім для забезпечення прав дитини, передбачених законодавством, адже така особа (до її виправлення) не може мати права на виховання дитини, захист її інтересів, відібрання дітей в інших осіб, визначення місця проживання, перебування дитини, обмеження виїзду за кордон тощо. Разом з позбавленням батьківських прав відповідача вважає за можливе збільшити розмір аліментів, які необхідно стягувати з нього на утримання їх дитини. На момент прийняття рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2000,00 грн. (16.09.2014 року) розмір прожиткового мінімуму на дитину до 6 років становив 1102,00 грн. і дитині було 4 повних роки. На даний час дитині виповнилося 6 років і прожитковий мінімум для дитини 6 років, згідно ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік» становить 1689,00 грн. Зазначала, що є інвалідом дитинства ІІІ групи. За період з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів (16.09.2014 року) і до цього часу інфляція в Україні склала понад 63% відсотки. Тобто гроші знецінилися і купівельна спроможність населення знизилася. Також, є загальновідомим той факт, що українська валюта подешевшала в три рази в порівнянні з іноземною валютою, а тому товари іноземного виробництва подорожчали в три рази, що також значно ускладнює утримання дитини, у зв'язку з чим змінився її матеріальний стан. Враховуючи реальний індекс інфляції вважає за необхідне збільшити розмір аліментів до 3200,00 грн. Уточнивши позовні вимоги просила збільшити розмір аліментів, який стягується з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2014 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 16.09.2014 року; стягувати з [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]), уродженця м. Київ, на користь [PERSON], [INFO], (ІПН [NUMBER]) аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3200,00 грн. щомісяця, починаючи стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області, про зміну розміру аліментів. У зустрічному позові вказував, що з позовними вимогами [PERSON] не погоджується, вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Послався на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2014 року по справі №754/2621/14-ц на користь [PERSON] з нього стягнуто аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 року рішення першої інстанції в частині визначення розміру аліментів було скасовано та ухвалене нове, яким вирішено стягнути з нього на користь [PERSON], аліменти на утримання дочки в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11.12.2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 року залишено без змін. Ухвалюючи рішення про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на місяць суд апеляційної інстанції виходив з того, що він на протязі року, який передував зверненню до суду, не працюючи, мав можливість внести на банківські рахунки кошти в сумі, що перевищує 200000,00 грн., а тому вважав за можливе стягнути з нього аліменти у вказаній сумі. Під час розгляду вказаної справи він зазначав, що грошові кошти у розмірі 245000,00 грн. були йому позичені його мамою, [PERSON] (з них 242000,00 грн. внесені на рахунок банківської установи) для того, щоб він та його родина (колишня дружина [PERSON] та їх спільна донька) мали можливість для існування, оскільки інших джерел доходу в них не було. Вказані грошові кошти були внесені 06.03.2013 року та 01.07.2013 року на банківський рахунок у КБ «Фінансова ініціатива» для отримання процентів, за рахунок яких вони жили. Його доводи з приводу того, що вказані грошові кошти на банківських рахунках йому не належали, суд не прийняв до уваги та зазначив, що він таким чином відмовлявся добровільно надавати допомогу своїй дитині. Також у 2013-2014 роках намагався відкрити власну справу по ремонту будинків, у зв'язку з чим позичив у своїх знайомих більше 200000,00 грн. для закупівлі матеріалу. Грошові кошти, що повинен був повернути матері, змушений був спрямувати на погашення заборгованості за позикою, яка надавалася йому під розвиток його справи, яка виявилася збитковою. Вказані обставини встановлювалися в судових засіданнях Деснянського районного суду міста Києва по цивільній справі №754/2578/14-ц за позовом [PERSON] до нього про розподіл майна, набутого в шлюбі. Викликались свідки, було надано відповідні розписки. Вказаний позов залишено без розгляду. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.07.2016 року задоволено позов його матері [PERSON] до нього, вирішено стягнути з нього на користь [PERSON] 245000,00 грн. неповернутої позики. Зазначене рішення суду набрало законної сили 22.07.2016 року і ним доведено, що на момент ухвалення Апеляційним судом міста Києва рішення про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, в нього не було можливості сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, особистих заощаджень не було та не має. Грошові кошти за позикою [PERSON] на даний момент не повернуті. З 05.05.2015 року по 30.12.2016 року працював на посаді оператора в ПП «ТРК «Міський телевізійний центр» і за вказаний період йому було нараховано заробітну плату у розмірі 27259,45 грн., а отримано ним 21943,83 грн. Інших джерел доходів не було і не має. Сума заборгованості по аліментах відповідно до довідки-розрахунку ВДВС Васильківського МРУЮ станом на 31.08.2016 року складала 59938,10 грн., яку на даний час не може погасити. Він не заперечує свій обов'язок зі сплати аліментів, проте їх розмір значно перевищує його дохід, що саме по собі ставить його на межі існування. Він проживав і проживає з батьками у однокімнатній квартирі в [ADDRESS]. Його батько, [PERSON], 1939 року народження, інвалід II групи, з 2008 року хворіє на тяжке онкологічне захворювання та потребує постійної сторонньої допомоги. Його лікування потребує значних витрат, у зв'язку з чим змушений позичати кошти у своїх знайомих. Доглядають за батьком він та його мати - пенсіонерка 1949 року народження. Також він має сина від першого шлюбу, [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у Технічному університеті в м. Брно (Інститут неперервної освіти, Чеська Республіка, 60190, м. Брно, вул. Коуніцова, 67а за програмою «підготовчі мовні курси, організовані державним навчальним закладом «Технічним університетом м. Брно» для подальшого здобуття вищої освіти. Не має у власності рухомого чи нерухомого майна, заощаджень, а лише засоби для щоденного проживання. Під час проживання у шлюбі з [PERSON] ними було придбане майно - житловий будинок 76,2 кв.м з належними до нього надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS], яке оформлене на [PERSON] Він жодного разу не ставив питання про розподіл цього майна, як спільного сумісного майна подружжя та не претендував на нього. Стверджував, що його матеріальний стан суттєво змінився, а тому позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений Апеляційним судом міста Києва по справі №754/2621/14-ц від 16.09.2014 року. Вважав, що викладені ним обставини у повному обсязі спростовують позовні вимоги [PERSON] про можливість збільшення розміру аліментів до 3200,00 грн на місяць, що з 01.01.2017 року дорівнює 100% розміру мінімальної заробітної плати в Україні. Крім того на його думку первісний позов прийнято до розгляду з недотриманням правил підсудності. Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва по справі №754/2621/14-ц від 16.09.2014 року, на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі з 2000,00 грн. до 510,00 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. У первісному позові відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, а також на письмові пояснення, просила позовні вимоги задовольнити. Зустрічний позов не визнала, підтримала письмове заперечення проти зустрічного позову у якому зазначила, що будь-яких коштів відповідач не зичив у своєї матері, а клав на депозитні рахунки свої власні кошти. Відповідач посилається на прострочені довідки лікувальних закладів. Посилання відповідача на те, що кошти позичені у матері є інсценуванням, намаганням ухилитися від сплати аліментів. Апеляційним судом м. Києва у рішенні від 16.09.2014 року встановлено, що надані апеляційному суду довідки, відповідно до яких відповідач після звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів закрив свої банківські рахунки, свідчать лише про те, що останній не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу своїй дитині та вживає всіх заходів для ухилення від виконання свого обов'язку. Намагання ухилитися від сплати аліментів стосується і рішення суду від 11.07.2016 року. Відповідач не надавав ні апеляційному, ні касаційному суду жодних доказів того, що 01.03.2013 року ним були позичені кошти у його матері, а стверджував, що це його кошти і він їх зняв з рахунку. Також апеляційним судом встановлено, що у відповідача від попереднього шлюбу є син [PERSON], [INFO], проте будь-яких доказів, що відповідач надає матеріальну допомогу не утримання сина суду не надано. Також відповідачем не надано доказів того, що на даний час він надає матеріальну допомогу на утримання сина. Також відповідач не надав апеляційному суду належних та допустимих доказів того, що він утримує своїх батьків, та що вони потребують допомоги. Не зроблено цього відповідачем і під час розгляду цієї справи. Вважає, що судовим рішенням уже встановлені обставини, на які посилається відповідач у зустрічному позову, а також їм надана відповідна оцінка. Житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] на даний час здає відповідач в оренду і отримує за нього орендну плату, якою не ділиться з нею. Правовстановлюючі документи на цей будинок знаходяться у відповідача. Їй відомо, що відповідач займається бізнесом, але не реєструє офіційно свою діяльність. Просила у задоволенні зустрічного позову відмовити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив її позов задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, вважав безпідставним та просив у його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в адресованому суду клопотанні просив справу розглядати за його відсутності. Також надіслав письмове заперечення проти позову [PERSON] у якому частково послався на обставини, викладені у зустрічному позові, а також зазначив, що з позовними вимогами [PERSON] не погоджується, вважає їх надуманими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Протягом останніх трьох років позивач вважає правильним вести діалог з ним шляхом пред'явлення позовів, написання скарг та заяв. Її вимоги стосуються отримання якомога більших сум коштів та майна, які на її думку в нього були. На його телефонні дзвінки [PERSON] не відповідає. Між ними дійсно існує конфлікт, який прямо вплинув на його стосунки з донькою, яка проживає з [PERSON] Щодо цього висновків дитячого психолога як до позову так і до висновку Органу опіки та піклування не додано. Та обставина, що позивач з дитиною проживають у м. Вижниця, а він у Києві, ще більш ускладнює їх стосунки, та відповідно стосунки з дитиною. Він надіслав лист на адресу позивача про участь у вихованні доньки, який містить пропозиції щодо часу спілкування з дитиною, як особисто, так і за допомогою телефонного зв'язку, та ін. Його умови проживання для вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав, органом опіки та піклування не перевірялися. Не відповідає дійсності твердження у висновку органу опіки і піклування про те, що він жодного разу не сплатив аліменти, оскільки по мірі можливості протягом 2015-2016 років він сплачував аліменти. За час роботи у ПП «ТРК «Міський телевізійний центр» характеризувався позитивно. Ніколи не поводився жорстоко з дитиною та з колишньою дружиною, ні до кого не застосовував насилля; не страждає на алкоголізм та не є наркозалежним. Збільшення курсу іноземних валют не впливає на визначення розміру аліментів, оскільки рішенням суду не призначена виплата аліментів у гривневому еквіваленті до іноземної грошової одиниці. Обов'язок проводити індексацію розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, покладений законодавством України на державного виконавця без додаткового судового рішення за наявності підстав такого проведення. Сума аліментів, що підлягає стягненню з нього є більшою ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а отже вказані підстави збільшення розміру аліментів є надуманими. Вважає, що вимоги визначені на власний розсуд позивачем та не відповідають дійсним обставинам справи. Всі інші доводи та обґрунтування, що спростовують та заперечують вимоги по збільшенню розміру аліментів, наведені у зустрічному позові. Просив відмовити у позові [PERSON] у повному обсязі, а зустрічний позов задовольнити. У судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Вижницької РДА Чернівецької області Усова В.П. позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є хрещеною дитини, знала цю сім'ю ще до народження дитини. Коли народилася дитина, їх життя змінилося на гірше. Їй відомо, що [PERSON] забезпечена людина, але коли народилася дитина, він відвернувся від неї. [PERSON] повернулася з дитиною у м. Вижниця, оскільки жити у Києві стало неможливо. Останній раз бачила [PERSON] коли дитині був один рік на її дні народження. Допомагала [PERSON] грошима та продуктами. [PERSON] не підтримує стосунків з [PERSON] біля 4 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її дитина ходить до школи з дитиною [PERSON] У них з [PERSON] дружні відносини і вони сусіди. Бачила [PERSON] один раз після народження дитини у [PERSON] вдома. До школи він не приходив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає на квартирі у [PERSON] Останній раз бачила [PERSON] у 2013 році. Дитину виховує [PERSON], батько участі у вихованні дитини не бере. Дитина [PERSON] знає батька лише по фотографіях. Суд, заслухавши позивача [PERSON], її представника [PERSON], представника третьої особи Усову В.П., свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що первісний необхідно задовольнити частково, а в задоволенні зустрічного позову відмовити з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 17.09.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі, [INFO], у сторін народила дочка - [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про її народження серія [NUMBER], виданого 17.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року по цивільній справі №754/2565/14ц (провадження №2/754/2556/14) розірвано шлюб, зареєстрований 17.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ в м. Києві (а/з №1054) між [PERSON] і [PERSON]. В задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. Рішення набрало законної сили 11.04.2014 року, а тому встановлені ним обставини в сулу положень ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2014 року по цивільній справі №754/2578/14ц (провадження №2/754/2621/14) позов [PERSON] до [PERSON], про стягнення аліментів задоволено частково. Вирішено стягнути з [PERSON], [INFO], (І.Н. [NUMBER]), уродженця м. Києва, громадянина України, на користь [PERSON], [INFO], (І.Н. [NUMBER]), аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2014 року в частині визначення розміру аліментів скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з [PERSON], [INFO], (І.Н. [NUMBER]), уродженця м. Києва, громадянина України, на користь [PERSON], [INFO], (І.Н. [NUMBER]), аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 14.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті вимог відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 року залишене без змін. Тобто рішення Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014 року набрало законної сили, а тому встановлені ним обставини в сулу положень ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. Як на підстави позовної вимоги про збільшення розміру аліментів позивач [PERSON] посилається на те, що: з часу ухвалення судом вказаного рішення відповідач аліменти не платить; дитині виповнилося 6 років, змінився прожитковий мінімум на дитину, який згідно ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік» становить 1689,00 грн.; вона є інвалідом дитинства ІІІ групи; з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів і до цього часу інфляція в Україні склала понад 63% відсотки; товари іноземного виробництва подорожчали в три рази, що значно ускладнює утримання дитини, у зв'язку з чим змінився її матеріальний стан; живуть лише на державні соціальні виплати. На підтвердження позовних вимог позивач [PERSON] надала суду такі докази: копію довідки-розрахунку №1192/12 від 05.09.2016 року, з якої вбачається, що заборгованість по аліментам згідно з виконавчим листом №2-2578 від 10.10.2014 року, виданим Деснянським районним судом м. Києва станом на 13.11.2015 року складала 41938,10 грн., всього аліментів нараховано з 13.11.2015 року по 31.08.2016 року у розмірі 59938,10 грн., та сплачено 00,00 грн., заборгованість станом на 31.08.2016 року становить 59938,10 грн.; довідку-розрахунок №1192/12 від 24.01.2017 року, видану Васильківським МР ВДВС ГТУЮ у Київській області, з якої вбачається, що заборгованість по аліментам згідно з виконавчим листом №2-2578 від 10.10.2014 року, виданим Деснянським районним судом м. Києва станом на 13.11.2015 року складала 41938,10 грн., всього аліментів нараховано з 13.11.2015 року по 31.12.2016 року у розмірі 67938,10 грн., та сплачено 00,00 грн., заборгованість станом на 31.12.2016 року становить 67938,10 грн.; копію витягу з кримінального провадження №12015100030001916, з якого вбачається, що 20.02.2015 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.164 ч.1 КК України, а саме про те, що в період з лютого 2014 року по теперішній час [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], 2010 року народження. Розмір заборгованості становить 19071,42 грн.; копію акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №02-16/565 від 27.07.2016 року, виданого комісією виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області з якого вбачається, що [PERSON], 1975 року народження не працює, зареєстрована та проживає в [ADDRESS], разом з нею зареєстровані та проживають: дочка - [PERSON], 1996 року народження, студентка та дочка - [PERSON], 2010 року народження, утриманка ДНЗ №1; виховання та догляд за дочкою [PERSON] здійснює її мати [PERSON]; з пояснень сусідки [PERSON] встановлено, що [PERSON] у вихованні, догляді за дитиною [PERSON] участі не бере більше трьох років; копію довідки виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №2824 від 27.07.2016 року, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS], у склад її сім'ї входять: дочка - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]; [PERSON] здійснює догляд за малолітньою [PERSON]; копію посвідчення серія [NUMBER], виданого 11.10.2012 року Вижницьким УПСЗН, з якого вбачається, що [PERSON], 1975 року народження призначена державна соціальна допомога як інваліду з дитинства ІІІ групи і копію виписки №399 з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої 01.03.2017 року КУ «Вижницька ЦРЛ», з якої вбачається що у [PERSON] поступила з діагнозом Синдактилія ІІ-ІІІ ступенів обох ступнів; копії виписок та витягів з історії хвороби [PERSON] за період з 01.04.2011 року по 06.05.2016 року, з яких вбачається, що [PERSON] неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КУ «Вижницька ЦРЛ» з діагнозом: Гіпертонічна хвороба П. Гіпертензивне серце. СН-1. ФК-П. Неускладнений церебральний криз. ХС. Дифузний кардіосклероз. СН-ПА. ФК-Ш, ризик 3 (високий). Синусова тахікардія., а також у травматологічному відділенні КУ «Вижницька ЦРЛ» з діагнозом: Післяопераційні контрактури правого кульшового суглобу 3 ст., правого колінного суглобу 2 ст., правого гомілково-супневого суглобу 1 ст., після поетапного видалення кавернозної гемангіоми вен правої нижньої кінцівки. Перекос тазу. Подовження правої ноги на 2 см.; копію довідки КУ «Вижницька ЦРЛ» №78 від 20.05.2014 року, про те, що [PERSON] проходила обстеження хірурга з приводу наявних у неї хвороб; довідку СК «Богатир» від 15.03.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] займається з вересня 2016 року в секції з боротьби дзюдо у понеділок, середу, п'ятницю з 15.00 год. до 16.00 год. Як на підстави зустрічної позовної вимоги про зменшення розміру аліментів відповідач [PERSON] посилається на те, що з часу ухвалення судом вказаного рішення, батьки пенсіонери, є син від першого шлюбу, який продовжує навчання, він звільнився з роботи, за рішенням суду з нього стягнуто 245000,00 грн. на користь його матері, тобто у нього погіршився матеріальний стан. На підтвердження зустрічних позовних вимог відповідач [PERSON] надав суду такі докази: копію рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.07.2016 року по цивільній справі №754/3481/16-ц (провадження №2/754/2834/16), згідно якого позов [PERSON] до [PERSON], про стягнення грошових коштів задоволено. Стягнуто з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на корись [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) 245000,00 грн. позики та 2450,00 грн. судового збору. Рішення набрало законної сили 22.07.2016 року; копію довідки ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві №5320/Т/26-52-08-02-20 від 08.08.2016 року, з якої вбачається, що у період з 01.07.2015 року по 31.03.2016 року [PERSON] отримував заробітну плату у ПП «ТРК «Міський телевізійний центр»; копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №95/Т/26-52-08-02-20 від 12.01.2017 року, виданих ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, з яких вбачається, що за період з 03.2015 року по 03.2016 року [PERSON] у ПП «ТРК «Міський телевізійний центр» виплачено заробітну плату у сумі 21200,00 грн.; копію довідки ПП «ТРК «Міський телевізійний центр» №2/02 від 03.02.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] (ІПН [NUMBER]) дійсно працював в ПП «ТРК «Міський телевізійний центр» з 05.05.2015 року (наказ №21-ОС від 05.05.2015 року) на посаді оператора Інтернет мереж, звільнений 30.12.2016 року (наказ №34-ОС). За період з травня 2015 року по грудень 2016 року йому нараховано заробітну плату у розмірі 27259,45 грн., до сплати 21943,83 грн.; копію наказу ПП «ТРК «Міський телевізійний центр» №34-ОС від 30.12.2016 року про звільнення [PERSON] з посади оператора Інтернет мереж з 30.12.2016 року за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України; копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.08.2016 року, з якого вбачається, що [PERSON] у вказаному реєстрі не знайдено; копію довідки ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» №402 від 09.08.2016 року, з якої вбачається, що [PERSON] з 05.11.2012 року зареєстрований і проживає по [ADDRESS], і у склад його сім'ї входять: мати - [PERSON], 1949 року народження та батько - [PERSON], 1939 року народження; копії довідок ЛКК КНП «ЦПМСД №1» Деснянського району м. Києва №496 від 22.03.2016 року та №148 від 13.02.2017 року, з яких вбачається, що [PERSON], 1939 року народження потребує постійної сторонньої допомоги терміном на 6 місяців; копію довідки «Київського обласного онкологічного диспансеру» №1985 від 26.03.2016 року, з якої вбачається, що [PERSON], 1939 року народження з 2008 року знаходився на диспансерному обліку в КООД; копію пенсійного посвідчення серія [NUMBER] від 13.03.2015 року, з якого вбачається, що [PERSON], [INFO] призначено пенсію за віком, інвалід 2 групи загального захворювання; копію пенсійного посвідчення №159946 від 19.01.1994 року, з якого вбачається, що [PERSON], 1949 року народження призначено пенсію за віком; копію договору банківського вкладу №2/20/59-В/178721 від 06.03.2013 року, укладений між ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» і [PERSON] на суму 43300,00 грн.; копію додаткового договору №2 від 01.07.2013 року, укладений між ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» і [PERSON], до договору №2/21/59-В/178722 від 06.03.2013 року, за яким вкладник поповнив вклад на суму 42000,00 грн.; копію повторного свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в місті Києві, з якого вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]; копію довідки про зарахування на навчання №СZ-994/2016 від 29.08.2016 року, виданої Технічним університетом в м. Брно (Інститут неперервної освіти, Чеська Республіка, 60190, м. Брно, вул. Коуніцова, 67а), з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] з 01.10.2016 року по 31.08.2017 року проходить навчання за програмою «Підготовчі мовні курси, організовані державним навчальним закладом «Технічним університетом м. Брно», для подальшого здобуття вищої освіти; копію договору купівлі-продажу від 04.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Бірюк О.В., згідно якого [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. Відповідно до чч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч.1 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України закріплено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладені вимоги закону та досліджені у судовому засіданні надані сторонами на підтвердження первісного та зустрічного позову письмові докази Судом установлено, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів ні його, ні [PERSON] матеріальний або сімейний стан не змінилися, стан їх здоров'я не погіршився. Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що в обґрунтування первісного позову про збільшення розміру аліментів [PERSON], та в обґрунтування зустрічного позову відповідач [PERSON] посилаються на ті ж обставини, та надають ті ж докази, які досліджувалися Деснянським районним судом м. Києва та Апеляційним судом міста Києва при розгляді справи за позовом [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів, а будь-яких належних та допустимих доказів про те, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів ці обставини змінилися - вони суду не надали. Зміна прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, ріст інфляція, подорожчання товарів іноземного виробництва, - не можуть бути підставою для збільшення чи зменшення розміру аліментів у розумінні ст.192 СК України. Відповідачем [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що: ним виконано рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.07.2016 року по цивільній справі №754/3481/16-ц; він утримує своїх батьків [PERSON] та [PERSON]; утримує чи надає допомогу сину від першого шлюбу [PERSON], який продовжує навчання. Наявність боргових зобов'язань у [PERSON] не звільняє його від обов'язку належним чином утримувати дитину і не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Решта доводів відповідача [PERSON] за його зустрічним позовом є необґрунтованими, оскільки фактично є намаганням переглянути рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2014 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 16.09.2014 року. За таких обставин Суд дійшов висновку, що як позивачем [PERSON] у первісному позові, так і відповідачем [PERSON] у зустрічному позові, не виконано обов'язок з доведення обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх позовних вимог, а тому у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів, та зустрічного позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів - необхідно відмовити. Як на підстави позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав позивач [PERSON] посилається на те, що з моменту припинення сімейно-шлюбних відносин (кінець 2013 року) відповідач, будучи фізично та психічно здоровою особою, маючи реальну можливість щодо виконання на мінімальному рівні своїх батьківських обов'язків, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та ухиляється від їх виконання, аліменти на дитину не сплачує, на підтвердження чого крім досліджених вище, надала суду такі докази: копію довідки Вижницького ДНЗ №1 Чернівецької області, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] дійсно відвідувала Вижницький ДНЗ №1 з 01.08.2012 року по 31.06.2016 року. Дитину приводила і забирала з садочка тільки мама. За час перебування дитини в садку, батько жодного разу не з'являвся: не приводив і не забирав дитину, не відвідував батьківські збори, не цікавився вихованням дочки; копію довідки Вижницької ЗОШ І-ІІІ ступенів імені Юрія Федьковича №91 від 12.09.2016 року, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] навчається у Вижницькій ЗОШ І-ІІІ ступенів у 1 класі. Документи на прийом учениці до школи подала мати [PERSON]. Батько дитини - [PERSON] умовами навчання дитини в навчальному закладі та іншими сторонами навчально-виховного процесу своєї дитини у навчальному закладі не цікавився, батьківські збори не відвідував. Дитина перебуває весь час під наглядом матері. Пропусків уроків учениця не має; копію довідки Вижницької ЗОШ І-ІІІ ступенів імені Юрія Федьковича №01 від 04.01.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] навчається у 1-А класі Вижницької ЗОШ І-ІІІ ступенів. Мати [PERSON] цікавиться навчанням дитини у школі, постійно приходить до школи, відвідує батьківські збори, виховні заходи, приділяє належну увагу вихованню доньки. Батько [PERSON] не цікавиться навчанням доньки; копію висновку Органу опіки та піклування Вижницької РДА №01.34-1697 від 28.12.2016 року, з якого вбачається, що з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої [PERSON], [INFO], відповідно до протокольного рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 23.12.2016 року №14, орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] відносно його малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS]. Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили, що [PERSON], починаючи з дня народження дочки [PERSON] був у неї один раз. Станом на 31.12.2016 року розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів становить 67938,10 гривень. На спростування позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідач [PERSON] надав такі докази: копії квитанцій про переказ аліментів на користь [PERSON], а саме: на суму 150,00 грн. 31.08.2015 року; на суму 150,00 грн. 30.11.2015 року; на суму 350,00 грн. 03.06.2015 року; на суму 120,00 грн. 27.01.2016 року; на суму 320,00 грн. 03.07.2015 року. Однак вказаних сум у довідці-розрахунку №1192/12 від 24.01.2017 року не відображено; копію довідки Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №374426 від 15.02.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває; копію характеристики ПП «ТРК «Міський телевізійний центр», з якої вбачається, що [PERSON] був працівником ПП «ТРК «Міський телевізійний центр» з 05.05.2015 року по 30.12.2016 року, за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи викладені вимоги закону та досліджені у судовому засіданні письмові докази Судом установлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї малолітньої дочки [PERSON], [INFO], не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її життям, не займається її вихованням, не надає будь-якої матеріальної допомоги, байдуже ставиться до її життя та існування, аліменти з 2014 року не сплачує, що відповідно до ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Посилання [PERSON] на віддаленість місця проживання та конфліктні ситуації з [PERSON] не можуть бути виправданням для ухилення від виконання ним своїх батьківських обов'язків. За таких обставин Суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] обґрунтована та підлягає до задоволення і буде відповідати інтересам дитини. Заперечення [PERSON] встановлених судом обставин не спростовують. Виходячи з наведеного, Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача судового збору відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягає. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не надано. На підставі ст.18, чч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, ст.51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 164, 166, 180-184, 192 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п.п.15, 16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: partial