Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до територіальної громади Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], вона не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно і належним чином зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, оскільки оригінал державного акта, що засвідчує право власності спадкодавиці на земельну ділянку, втрачений. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»вився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] померла [PERSON], якій за життя, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Бахмацькою РДА 27.12.2002 року на підставі розпорядження Бахмацької РДА від 23.12.2002 року № 529, належала земельна ділянка загальною площею 3.61 га (пай 884) з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.4, 6). 13.08.2010 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.5). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до положень п. г ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . Згідно повідомлення Бахмацької районної державної нотаріальної контори № 789/01-16 від 09.04.2015 року, вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] була відкрита 30.08.2011 року за заявою [PERSON] В справі наявний заповіт від 13.08.2010 року № 114 на ім»я [PERSON], посвідчений Курінською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Листом № 364 від 20.02.2015 року нотаріус повідомив [PERSON] про відсутність можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки нею не був наданий документ, що посвідчує право власності померлої на спадкове майно у виді земельної ділянки. Отже, у встановленому законом порядку, позивач звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину по причині втрати оригіналу державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.10). Згідно повідомлення відділу Держземагенства у Бахмацькому районі № С-470/0-504/6-15 від 20.03.2015 року вбачається, що у видачі дубліката втраченого вищевказаного правовстановлюючого документа [PERSON] було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду (а.с.9). Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Голос Присеймів»я» №7 від 14.02.2015 року позивачем було повідомлено про втрату державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Бахмацькою РДА на ім»я [PERSON] з проханням вважати втрачений державний акт недійсним (а.с.12). Вищевикладене підтверджує право позивача в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 3.61 га (пай 884), з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Тому за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно у виді земельної ділянки, оскільки, виходячи з вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved