Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27 жовтня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова уклала шлюб з [PERSON] , від подружнього життя з яким [INFO] народився син [PERSON] .. Проте, через зловживання відповідачем алкогольними напоями та небажання утримувати сім`ю, з 02 червня 2016 року шлюбні відносини з останнім припинено, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір відсутній. [PERSON] вказала, що після розірвання шлюбу дитина залишиться мешкати разом з нею та надалі виявила бажання іменуватися прізвищем « [PERSON] ». В позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати в розмірі 1 000,00 грн., які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Посилаючись на викладені обставини, позивач просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 червня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання [PERSON] , який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 27 жовтня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова [PERSON] уклав шлюбз [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 426. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (Свідоцтво про одруження [NUMBER] від 27 жовтня 2001 року). Від подружнього життя [INFO] народився [PERSON] ,батьками якого в Свідоцтві про народження Серії [NUMBER] , виданому 25 листопада 2008 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, записано сторін по справі. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що з 02 червня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, майновий спір між ними відсутній. Після розірвання шлюбу дитина - [PERSON] залишиться мешкати разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 8 від 24 червня 2019 року, за подання до суду позовної заяви [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на її користь. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Так, пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України закріплено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України закріплено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем, в порушення вимог закону, не надано суду договору про надання правничої допомоги, свідоцтва про право особи, яка надає правничу допомогу, на заняття адвокатською діяльністю, а також відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Отже, не зважаючи на задоволення позову, з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу як такі, що не підтверджені відповідними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved