Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовомдо [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 07.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 172. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 15.10.2015 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Позивач вказує, що в період шлюбу, а саме 10.09.2014 року разом з відповідачем було придбаний житловий будинок загальною площею 42 м2, житловою площею 20.5 м 2, який розташований за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Свободи, буд. 71. Договір купівлі-продажу за серією та номером 2229 зареєстровано приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] на імя відповідача 10.09.2014 року. Позивач зазначила, що на даний час відповідач добровільно поділити спірний житловий будинок не бажає, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, який розташований за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Свободи, буд. 71; та за відповідачем право власності на другу ? частину житлового будинку, за вищевказаною адресою. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, просив суд позво задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідчача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень належними та допустимими доказами (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що 07.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Набракло) [PERSON] укладено шлюб, реєстрацію якого здійснено відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції, актовий запис 172 (а.с. 6). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції від [INFO], актовий запис № 169, серія І-НО № 568056 (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 10.09.2014 року, який посвідчено приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № 2229, та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відповідач [PERSON] 10.09.2014 р., у період шлюбу із [PERSON], придбав житловий будинок загальною площею 42 м2, житловою площею 20,5 м2, який розташовано за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Свободи, буд. 71 (а.с. 9, 10). Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.10.2015 року, яке набрало законної сили 27.10.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Під час здійснення поділу майна в судовому порядку, суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що набутий відповідачем в період шлюбу та ведення спільного господарства будинок, який знаходиться за адресою: м. Покровськ, вул. Свободи, буд. 71 є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а також, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання за позивачем і відповідачем права власності на будинок - за кожним по 1/2 частині. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати спірний будинок спільним майном подружжя, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по ? частині будинку.

Outcome: approved