Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що вказаний будинок належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування. У вказаному будинку зареєстрована, але фактично не проживає з початку лютого 2017 року донька позивача -[PERSON] Жодних обов'язків з утримання житла вона не виконує, комунальні платежі не сплачує, проживає за іншою адресою. Однак, добровільно відповідач з місця реєстрації не знімається. У відношенні своїх неповнолітніх дітей [PERSON] позбавлена батьківських прав, опікуном призначена [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог, зазначивши, що проти винесення заочного рішення не заперечує та просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до договору дарування від 18.01.2006, [PERSON] передано у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Право власності позивача на вказаний будинок також підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду КП «Чугуївське МБТІ» за реєстраційним № 561 від 11.11.2005 (а.с. 8-12). У зазначеному будинку зареєстрована [PERSON] (а.с. 13, 20), однак, фактично там не проживає, про що свідчить акт про обстеження домоволодіння від 05.03.2018 (а.с. 14). [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відносно яких позбавлена батьківських прав (а.с. 15-16). Відповідно до ст. 71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає з початку лютого 2017 року, житловою площею будинку не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої її реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування вищевказаним будинком. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved