Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В своїй позовній заяві посилається на те, що у житловому будинку, що знаходиться в с. Грушів по вул. Підліски, 13 Іваничівського району проживали її дід [PERSON] та баба [PERSON]. Згідно даних погосподарської книги власником будинку був [PERSON] Баба позивача, [PERSON], померла 07 квітня 2000 року. 17 серпня 2006 року помер її дід [PERSON]. При житті, 22 серпня 2005 року, він склав заповіт, за яким все належне йому майно в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Грушів Іваничівського району та земельну ділянку (частку пай) згідно сертифікату серії ВЛ № 0051950 заповів своїй дочці [PERSON] Крім вказаного майна, [PERSON]Є належала земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,60 га. та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га, що була передана на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради від 25.09.1993 року № 4 «Про приватизацію присадибних ділянок». Дочка спадкодавця, [PERSON], прийняла спадщину, після смерті батька, в тому числі неохоплену заповітом, вступивши у володіння спадковим майном. 03 травня 2013 року померла мати позивача [PERSON] При житті 19 грудня 2011 року вона склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла дочці, позивачу по справі. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері вступивши у володіння спадковим майном, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем за однією адресою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в с. Грушів по вул. Підліски, 13 Іваничівського району, Волинської області та земельні ділянки, а саме, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,60 га, що розташована в адмінінстративно-територіальних межах [PERSON] сільської ради Іваничівського району, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлвого будинку і господарських будівель площею 0,25 га, що також розташована в адмінінстративно-територіальних межах [PERSON] сільської ради та земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КМП «Промінь» с. Милятин Іваничівського району розміром 1,39 га., які вона успадкувала за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 03 травня 2013 року. В підготовче судове засідання позивач не з'явилася, однак від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Від представника відповідача [PERSON] сільської ради також надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачами у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. \~ \~ \~ \~Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що згідно записів погосподарської книги, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Грушів по вул. Підліски, 13 Іваничівського району належав дідові позивача [PERSON], який 17 серпня 2006 року помер. Згідно витягу із рішення сесії [PERSON] сільської ради від 25 вересня 1993 року № 4 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,60 га. та для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель у розмірі 0,25 га. (а.с. 21). Також зігдно сертифікату на право наземельну частку (пай) серії ВЛ № 0051950 виданого Іваничівською районною державною адмінінстрацією 23.10.1996 року згідно розпорядження райдержадміністрації від 31.07.2002 року № 242 та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.10.1996 року № 2966, [PERSON] належала земельна ділянка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь» с. Милятин Іваничівського району розміром 1,39 га. (а.с.29) При житті, 22 серпня 2005 року [PERSON] склав заповіт, за яким, все належне йому майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Грушів по вул. Підліски, 13 Іваничівського району та земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ВЛ № 0051950 заповів своїй дочці, матері позивача, [PERSON] Мати позивача,[PERSON], фактично прийняла спадщину, в тому числі не охоплену заповітом, після смерті [PERSON] так як постійно проживала разом із спадкодавцем за однією адресою, однак спадщину в установленому законом не оформила, і 03 травня 2013 року померла. При житті, 19 грудня 2011 року [PERSON] склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла своїй дочі, позивачу по справі. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем за однією адресою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Матеріалами справи встановлено, що позивач набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Судом встановлено, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. \~ \~ \~ \~Визнання позову відповідачем будь-чиїх прав та інтересів не порушує. \~ \~ \~ \~За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими та підставними. \~ \~ \~ \~Судові витрати по справі суд покладає на позивача.

Outcome: approved