Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів. Посилалася на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 09.09.2007 року. Від спільного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 03.04.2014 року їх шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу, донька залишилася проживати разом з нею і по даний час знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач у вихованні дитини та її утриманні жодної участі не приймає. На її звернення до суду із заявою про стягнення аліментів, відповідно до виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 28.03.2014 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання їх доньки у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач аліментів не сплачує, у зв'язку з чим виникла заборгованість по виплаті аліментів, розмір якої визначений розрахунком ВДВС Сокирянського РУЮ від 15.03.2016 року. Вважає, що заборгованість у відповідача щодо сплати аліментів на утримання малолітньої доньки виникла виключно з вини відповідача, який достовірно знає про стягувані з нього аліменти згідно рішення суду, однак їх свідомо не сплачує. Відповідач є працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки, вважає за необхідне нарахувати неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів починаючи з березня 2014 року по березень 2016 року включно, розмір якої згідно проведеного розрахунку становить 37639,50 грн. З підстав, передбачених ст.196 СК України, просила стягнути з [PERSON] на її користь суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], за період з березня 2014 року по березень 2016 року включно в сумі 37639,50 грн., а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте направила до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному об'ємі та з підстав, зазначених нею у позовній заяві, просила їх задовольнити. Розгляд справи просила провести за її відсутності, не заперечила проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився та про причину своєї неявки суду не повідомив і заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище обставини та норми закону, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін та постановити по справі заочне рішення. Дослідивши письмові докази, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 28.03.2014 року та виданого на його підставі виконавчого листа №2/166/117/14 від 29.04.2014 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно, починаючи з 20.03.2014 року і до повноліття дитини. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст.141, 180, 184, 196 СК України, ст.ст.3,27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] не виконував рішення суду про сплату аліментів в період з березня 2014 року по березень 2016 року. Згідно довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Сокирянського районного управління юстиції за вих.№377/02-13/5 від 15.03.2016 року по виконанню виконавчого листа №2/166/117/14, виданого 29.04.2014 року Ратнівським районним судом Волинської області, встановлено, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 11.03.2016 року становить 9483,86 грн. Згідно вимог ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі №6-94цс15, висновки якого є обов'язковими до застосування судами України відповідно до ст.360-7 ЦПК України. Суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати відповідачем аліментів виникла за наявності вини відповідача, який від з'явлення до суду ухилився, належних та допустимих доказів на спростування даних обставин у встановленому законом порядку до суду не подав. При визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з того, що [PERSON] допустив прострочення зі сплати аліментів за період з березня 2014 року по березень 2016 року, включно (39 місяців), що підтверджується розрахунком Відділу державної виконавчої служби Сокирянського районного управління юстиції №377/02-13/5 від 15.03.2016 року. Крім того, згідно наданого позивачкою розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], встановлено, що нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів проведено за вищевказаний період вірно та становить 37639,50 грн. Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також із урахуванням того, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальний та сімейний стан на даний час, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню на користь позивачки. Оскільки рішення про стягнення аліментів ухвалено на користь позивачки, суд вважає, що у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved