Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даними позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 07.05.2011 року між сторонами було укладено шлюб; відповідно до рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.11.2011 року відповідачем був усиновлений неповнолітній син позивача - [PERSON], [INFO]; на даний час сторони сумісно не проживають, спільних інтересів не мають; причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, непорозуміння. Вказані обставини унеможливлюють подальше подружнє життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити з вищевикладених підстав та додатково пояснила, що вони з відповідачем з серпня 2016 року не підтримують шлюбних відносин, проживають за різними адресами, в різних населених пунктах, до того ж вона має намір створити нову сім»ю з іншим чоловіком, тому вважає, що шлюб з [PERSON] існує лише формально і має бути розірваний. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив, про виклик до суду сповіщався за останньою відомою суду адресою, яку зазначив у своїй заяві (а.с.31), проте поштові відправлення повернулися без вручення адресату через незапит та у зв»язку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до положень ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 07.05.2011 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 29. Згідно з рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.11.2011 року [PERSON] була усиновлена неповнолітня дитина позивача - син [PERSON], [INFO], який разом з матір»ю зареєстрований та проживає в [ADDRESS] (а.с.4,5, 43-44). З серпня 2016 року сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають за різними адресами, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо майна та визначення місця проживання дитини не мають, за термін, наданий судом для примирення спільної мови не знайшли і стосунки не налагодили. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved