Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації, у якому просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO] із матір'ю - [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказує на те, що із 01 лютого 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.10.2017 р. розірвано. У даному шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. До розірвання шлюбу, із 23 червня 2015 р. по даний час, син проживає із матір'ю. [PERSON] офіційно працевлаштована (працює провізором в аптеці), має можливість доглядати за дитиною та піклуватися про неї. [PERSON] отримує стабільний самостійний дохід, а тому вона може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити її моральні та матеріальні потреби. У той час, [PERSON] працює священнослужителем релігійної громади «Парафія Всіх Святих Українського Народу» УГКЦ, його заробітна плата становить 1 600,00 грн. [PERSON] не має власного житла, а відтак вважає, що відповідач не може забезпечити нормальні побутові та санітарні умови для проживання дитини, її розвитку та відпочинку. [PERSON] проживає у власному двохповерховому будинку, загальною площею 243,6 кв.м., із сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. У будинку обладнана ігрова кімната, спальня, де їхній син спить, грається та проводить своє дозвілля. Із самого народження син проживає разом зі матір'ю, вона постійно піклується про дитину, оплачує його лікування (дитина перенесла вартісне лікування), утримує матеріально та виховує. Таким чином, проживання сина разом із матір'ю повністю відповідатиме його інтересам. Крім цього, [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON], у якому просить визначити способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні його дитини, [PERSON], [INFO], а саме: систематичні побачення з сином щовівторка з 11:00 год. до 19:00 год., з 11:00 год. щосереди до 20:00 год., щочетверга з проживанням за місцем проживання батька, [PERSON], щосуботи з 11:00 год. до 17:00 год. без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, а також кожен день народження дитини, а саме [INFO], кожен День Ангела дитини, а саме 8 травня, кожного 19 грудня на день Святого Миколая кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12:00 год. до 19:00 год., а також щороку в період з 01 серпня по 31 серпня для спільного відпочинку в місті Тернополі, поза межами міста Тернополя, на території України та за її межами, з правом виїзду в санаторно-курортну зону відпочинку чи без здійснення такого, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що після розірвання шлюбу між сторонами, неповнолітній [PERSON], фактично проживає зі своєю матір'ю [PERSON] Проте, останні п'ять місяців [PERSON] позбавлений можливості спілкуватися з сином, оскільки його мати чинить йому перешкоди та має на меті розірвати родинний зв'язок між батьком та дитиною, що є неприпустимим. Між [PERSON] та його сином [PERSON] існує сильний емоційний зв'язок, вони важко переносять відсутність один одного. [PERSON] приймав активну участь у вихованні сина. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав, зустрічні позовні вимоги визнав частково, суду зазначив, що [PERSON] тривалий час не відвідував свого сина [PERSON] та не спілкувався з ним. Зазначив, що оскільки, дитина є малолітньою, конфлікт між батьками може вплинути на її психічне здоров'я і завдати істотної шкоди, виходячи з балансу інтересів дитини, вважають достатньою та обґрунтованою участь [PERSON], як батька, у спілкуванні та вихованні малолітнього сина - [PERSON] в спосіб, визначений у висновку Служби у справах дітей Тернопільської РДА, з можливістю систематичних побачень за місцем проживання дитини в присутності матері дитини - [PERSON] При цьому, суд не прийняв поданий представником [PERSON] відзив на позов, оскільки останній був поданий з пропущенням строку його подання. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов визнав та зазначив, що відповідач-позивач погоджується із визначенням місця проживання малолітньої дитини [PERSON], зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Також зазначив, що факти неналежної поведінки батька при спробі побачитися з сином 07 вересня 2016 року спростовуються листом ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області вих.№ 6481/115/5/02/16 від 09.09.2016 р. заступника начальника Стельмащука A.B., згідно з яким за результатами проведеної перевірки за заявою матері [PERSON] - [PERSON] порушень законодавства виявлено не було. Наведені [PERSON] факти неналежної поведінки батька дитини не підтверджені документально та вважає голослівними. Зазначив, що письмові свідчення сусідів про те, що [PERSON] начебто ніколи не приходить до свого сина [PERSON] з липня 2015 року по 23.08.2017 року є неналежним доказом. Посянення фельдшера с.Довжанка [PERSON] про те, що [PERSON] не відвідує дитину протягом всього періоду, за який вона доглядає за дитиною, не можуть розцінюватись як встановлений факт, оскільки фельдшер не здійснювала і не здійснює цілодобової присутності в помешканні позивачки, а лише періодично навідується до дитини відповідно до своїх посадових обов'язків, про що сама і стверджує. Письмові колективні свідчення депутатів Довжанської сільської ради про те, що [PERSON] не проживає в [ADDRESS] та начебто ніколи не навідує свого сина [PERSON] протягом двох з половиною років також вважає неналежним доказом. Представник Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації у судовому засіданні підтримав поданий ним висновок щодо пред»явлених позовів, а також розроблений зазначеною Службою графік побачень [PERSON] із сином [PERSON]. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] із 01 лютого 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 жовтня 2017 року розірвано. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 03.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім»ї №365, виданої 28.08.2017 року Довжанською сільською радою та актом обстеження від 29.08.2017 р., складеного працівниками Довжанської сільської ради. Як вбачається із довідки виданої [PERSON] релігійною громадою «Парафія Всіх Святих Українського Народу» УГКЦ за №21 від 26.06.2017 року, [PERSON] займає посаду сотрудника релігійної громади «Парафія Всіх Святих Українського народу» УГКЦ та отримав дохід з липня 2015 року по травень 2017 року у розмірі 33504 грн. Як вбачається із довідки виданої фізичною особою підприємцем [PERSON] №3 від 01 вересня 2017 року, [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді провізора та місячна заробітна плата її становить 10 000 грн. 29.08.2017 р. працівниками Довжанської сільської ради проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В ході обстеження встановлено, що за даною адресою зареєстровані: [PERSON] - мати дитини, її малолітній син [PERSON]. Житловий будинок двоповерховий, газифікований, складається із семи кімнат, загальна площа 205,1 кв.м, наявна дитячі кімната площею 16,8 м.кв., ігрова кімната 1,7 м.кв. В житловому будинку є всі умови для проживання і розвитку дитини, мати забезпечує сина необхідними меблями, побутовою технікою та іншими предметами тривалого вжитку, що забезпечує відмінні умови життя і розвитку дитини. Власник зазначеного житлового будинку є [PERSON], яка є матір»ю [PERSON], не заперечує щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] у будинку [ADDRESS]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2017 року, яке набрало законної сили, вирішено стягувати із [PERSON] у користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 31 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Висновку Тернопільської районної державної адміністрації від 05 травня 2018 року №01-709/01-10, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26.04.2018 року №21, Тернопільська районна державна адміністрація вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Встановити наступний графік побачень [PERSON] із сином [PERSON]: 1, 3 субота та 2,4 середа кожного місяця з 12 год. по 17 год. в присутності матері. Як вбачається із оглянутої у судовому засіданні картки амбулаторного хворого [PERSON], у ній наявні записи лікаря невролога від 09.09.2016 року про огляд [PERSON] зап наслідками якого йому встановлено діагноз: синдром емоційно-вольової нестійкості. Будучи допитаним в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили суду те, що [PERSON] у січні 2017 року приходив до свого малолітнього сина [PERSON], однак його не впускали у будинок де проживає малолітній син. Як вбачається із інформації від 14.09.2018 року за №107, наданої інститутом дерматокосметології доктора Богомолець, відповідно до даних з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], яка є основним первинним медичним документом, 03.03.2015 року дитині поставлено діагноз: комбінована гемангіома шкіри верхньої губи зліва, фаза росту. Лікарем хірургом призначено курс лазерного лікування з використанням апарату VBeam Candela (USA) (далі- селективний фототермолізис) орієнтовано дванадцять чотирнадцять сеансів. Отримано пацієнтом тринадцять сеансів селективного фототермолізису. Динаміка позитивна, курс лазерного лікування завершено. Залишки гемангіоми у фазі інактивації. Рекомендовано обмежитися в отриманні УФО, масажів, розпарювань в ділянці судинної пухлини, спостереження згідно плану лікування дитини. Аналізуючи попередні та останній огляди (консультаційний висновок від 03.11.2016 року) пацієнта лікарем, необхідності в подальшому лазерному лікуванні, а саме: селективному фототермолізису не має. Гемангіома з 2-х до 10-ти років знаходиться у фазі інволюції (розсмоктування). Рекомендації, які були надані лікарем 03.11.2016 року: продовжити обмеження в отриманні УФО, масажів, розпарювань в ділянці залишків неактивної гемангіоми; у фазі інактивації пухлини огляд лікарем в умовах клініки один раз на рік; УЗД залишків судинної пухлини один раз на рік. Залишки неактивної гемангіоми життю та здоров»ю пацієнту [PERSON] не загрожують. Відповідно до інформації наданої Інститутом матері та дитини Клініки дитячої та молодіжної хірургії у м.Варашава (Польща) від 31.10.2018 року, підтверджено, що у листопаді 2017 року було надано консультацію дитині [PERSON] після попереднього проведення УЗД судинних змін верхньої губи та оцінки локальних проявів хвороби. Стосовно виникнення, розвитку, лікування судинних змін верхньої губи, можна стверджувати, що переважна більшість цих змін регресують/зникають (як у даному випадку) та не загрожують життю та діяльності дитини. Після завершення процесу лікування судинних змін необхідним є лікарський нагляд (періодичне проходження УЗД та консультація хірурга), а також спокійний спосіб життя: уникнення сонця, травмування цієї ділянки, надмірних фізичних навантажень. Дитина може відвідувати дитячий садок, школу, виїжджати на літній відпочинок. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Згідно вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 3 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованоїПостановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], погоджується з висновком Тернопільської районної державної адміністрації щодо доцільності визначення місця проживання дитини із матір'ю за адресою [ADDRESS]. При цьому суд враховує думку представника [PERSON], який погоджується із таким місцем проживання його дитини, а тому позов [PERSON] підлягає до задоволення. Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини. Також, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України , той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до положень ст.12 ч.1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифіковану Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Статтею 171 СК України передбачено, що думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. Вирішуючи питання щодо віку, з якого думка дитини має враховуватися, суд по аналогії закону враховує правову позицію частини 1 статті 218 СК України, зі змісту якої випливає, що думка дитини має бути врахована, якщо вона (дитина) досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про встановлення порядку участі батька у спілкуванні та вихованні дитини підлягає до часткового задоволення, а тому слід встановити [PERSON] графік побачень з малолітнім сином [PERSON], [INFO], яке проводити в такі дні: -щовівторка з 12.00 год. до 17.00 год. -щосереди з 12.00 год. до 17.00 год. -щосуботи з 12.00 год. до 17.00 год. -на кожен день народження дитини [INFO], день Ангела дитини 08 травня, на день Святого Миколая 19 грудня, з 12.00 до 17.00 год. При цьому, враховуючи інтереси дитини, а також її вік, суд вважає, що побачення та спілкування [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] протягом першого року повинні відбуватися у присутності матері, в подальшому без присутності матері, у тому числі в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька. Щодо відпочинку та оздоровлення [PERSON] своєї малолітньої дитини [PERSON], суд вважає, що його слід проводити за попередньою домовленістю із матір»ю дитини, з урахуванням бажання самої дитини та стану її здоров»я. Задовольняючи частково позов, суд бере до уваги висновок Тернопільської районної державної адміністрації щодо запропонованого ним графіку побачень батька [PERSON] із своїм малолітнім сином. При цьому, суд врахувавши якнайкращі інтереси дитини, вважає, що установлений ним графік буде відповідати віку дитини, адаптації дитини, налагодженню та встановленню психологічного контакту із батьком, а тому такі побачення слід спочатку проводити, у перший рік, у присутності матері, згодом без присутності матері. На підставі наведеного,

Outcome: partial