Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що подружжя із 14.10.1995 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO] Однак починаючи із 2013 р. спільне життя з відповідачем поступово погіршувалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди розбіжності і непорозуміння. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, участі у її вихованні не приймає, [PERSON] самостійно утримує малолітню доньку, а тому вимушена звернутися із вимогою про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно дослідивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 жовтня 1995 р. між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому було зареєстровано шлюб за актовим записом № 605. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві. Причиною розпаду сім'ї сторін стали різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Сторони не ведуть сумісне господарство, шлюбні відносини фактично припинені. Подальше збереження шлюбу є неможливим. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов'язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; а також інші обставини, які відповідно до ст. 182 СК України мають значення і повинні враховуватись судом при прийнятті рішення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 17 грудня 2018 року. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Також враховуючи те, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходів), суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог у цій частині. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 704 грн 80 коп., а також відповідна сума - на користь держави за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved