Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Чернелицької селищної ради, [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була її бабуся [PERSON]. За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,18 га. [PERSON] померла [INFO] Позивачка на момент смерті бабусі була зареєстрована та проживала разом з нею в одному житловому будинку, вели спільне господарство. Після смерті спадкодавця позивачка звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що вона не надала нотаріусу правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. Технічним паспортом на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON], знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Звітом про оцінку даного житлового будинку визначено його ринкову вартість, яка становить 159 711 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Представник Чернелицької селищної ради в судове засідання не з'явився. Чернелицька селищна рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 456, виданою виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради 16.08.2018 р., стверджується, що [PERSON] була головою колгоспного двору, розташованого по [ADDRESS]. Станом на 15.04.1991 року в цьому житловому будинку були зареєстровані і проживали: голова колгоспного двору [PERSON] (померла [INFO]), син [PERSON], 1954 р.н. (помер [INFO].), невістка [PERSON], 1957 р.н., онука [PERSON], 1981 р.н., онук [PERSON], 1985 р.н. (помер [INFO].), що підтверджується довідкою № 455, виданою 16.08.2018 року виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради. [PERSON] помер [INFO]. в селищі Чернелиця, запис за № 24 від 16.08.2002 р. в книзі реєс трації актів про смерть, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 16 серпня 2002 р. Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер [INFO]. в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, актовий запис № 910 від 21 вересня 2015 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21 вересня 2015 р. Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. За заповітом, посвідченим 13.10.2015 р. секретарем виконавчого комітету Чернелицької селищної ради, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 203, [PERSON], [INFO], жителька смт Чернелиця, власний житловий будинок, господарські приміщення, які знаходяться в [ADDRESS], земельну частку (пай) згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, - заповіла своїй онучці [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] у віці 90 років в селищі Чернелиця, актовий запис № 26 від 12 жовтня 2016 р. в, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 жовтня 2016 р. виконкомом Чернелицької селищної ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] ([INFO]) до складу її сім'ї входили: невістка [PERSON], 1957 р.н., онука [PERSON], 1981 р.н., правнучка [PERSON], 2004 р.н., що підтверджується довідкою № 456, виданою 16.08.2018 року виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради. Про те, що позивачка [PERSON], [INFO], є онукою спадкодавця [PERSON], свідчать: копія свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER], виданого 23 квітня 1981 року Чернелицькою селищною радою, де зазначено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON], запис за № 16 від 23 квітня 1981 р. в книзі реєстрації актів про народження, та копія свідоцтва про народження батька позивачки - [PERSON] серії [NUMBER], виданого 23 грудня 1954 року, де зазначено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], запис за № 34 від 27 серпня 1954 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 12.09.2017 р. (спадкова справа № 3/2017), зареєстрованих в реєстрі за № 1074, № 1075, вбачається, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті баби [PERSON], яка померла [INFO]., успадкувавши земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 0,6659 га та 1,5515 га, що розташовані на території селища Чернелиця. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов'язкову частку в спадщині [PERSON], - судом не встановлено. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 3126/02-31 від 25 вересня 2018 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON], померлої [INFO]., на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1970 р., господарські будівлі та споруди - в 1980, 1989 роках. Їх ринкова вартість станом на 03.10.2018 р. становить 159 711 грн., що стверджується звітом про оцінку житлового будинку № 03102018_00383, складеного ФОП «[PERSON]». За даним господарством числиться земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,18 га, що стверджується довідкою № 456, виданою 16.08.2018 р. виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом спадкодавця [PERSON], фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак через відсутність правовстановлюючого документу на належний спадкодавцю житловий будинок немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дане нерухоме майно. Згідно з ч.2 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved