Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з вищевказаним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття осіб з реєстрації місця проживання, пізніше уточнивши свої позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований в [INFO]. Вказаний житловий будинок належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідач не мешкає у спірному житловому будинку з 15 жовтня 2015 року. Позивач стверджує, що відповідач забрав усі свої речі та виїхав з будинку. Добровільно знятися з реєстрації у будинку відповідач відмовився. Особистих речей відповідача у будинку позивача немає, а реєстрації місця проживання відповідача у будинку створює незручності власнику оскільки останній змушений сплачувати ряд комунальних послуг в залежності від кількості зареєстрованих осіб в квартирі. У звязку з вищевикладеним позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності за участю представника [PERSON], просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнила позовні вимоги зменшивши у прохальній частині суму судових витрат, яку просить стягнути на користь позивача з відповідача по справі, а саме, просила стягнути з відповідача 2600,00 грн. судових витрат замість попередньо зазначеної суми у розмірі 3600,00 грн.. Наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не зявився надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, зазначив, що не заперечує з приводу заявлених позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки з відміткою «за закінченням терміну зберігання», оскільки згідно з п. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Спірний житловий будинок, який розташований за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Мічуріна, буд. 144 належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується ксерокопією договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 17 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Купянського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2345, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна індексний номер 66205193, договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 12 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Купянського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2300, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна індексний номер 65894769 (а.с. 10-17). В спірному будинку зареєстрований відповідач [PERSON]. Даний факт підтверджується ксерокопією будинкової книги та ксерокопією довідки з місця проживання (а.с. 18-23). Факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку №144 по вул. Мічуріна міста Куп'янськ, Харківської області підтверджується актом не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 08 жовтня 2017 року складеним в присутності трьох сусідів спірного будинку. Підписи мешканців м. Купянська посвідчені уповноваженою особою Купянської міської ради Харківської області. В акті не проживання зазначено, що [PERSON]не мешкає в будинку за місцем реєстрації з 15 жовтня 2015 року (а.с. 24). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні повідомили суд, що вони являються сусідами та фактично проживають поруч з будинком позивача [PERSON] на протязі більше 17 років. Також підтвердили той факт, що за час проживання по сусідству зі спірним будинком жодного разу не бачили відповідача [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненнями), роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Здійснення людиною свого природного права на життя повязано з багатьма факторами, серед яких одне із чільних місць посідає наявність у неї житла. Втрата людиною житла створює реальну загрозу для її фізичного та соціального буття. Саме тому Конституція України у ст. 30 проголошує недоторканність житла. Але юридичний зміст недоторканності житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, обєктом яких є житло будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо. Стабільність цих відносин забезпечується різноманітними цивільно-правовими засобами, зокрема чітким законодавчим закріпленням підстав примусового припинення права на житло. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців, тобто з цього виходить, що в разі якщо особа протягом шести місяців, без поважних причин не проживає в житловому будинку, то суд згідно зі ст. 72 ЖК України, може визнати таку особу втратившою право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 6 ЗУ «про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Судом у судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] набула право користування належним позивачу житлом, однак вона не являвся членом сімї власника будинку та за даною адресою не проживає більше шести місяців, що підтверджується актом не проживання та поясненнями свідків. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідач за комунальні послуги не платить, у будинку №144 по вул. Мічуріна міста Куп'янськ, Харківської області не проживає без поважних причин понад шість місяців, особистих речей у квартирі немає, у звязку з чим суд дійшов висновку, що [PERSON] втратила право на користування спірним житлом. Враховуючи, що визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням в спірному будинку, необхідне позивачу для зменшення витрат на житлово-комунальні послуги, тому суд задовольняє уточнені позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Згідно ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач документально підтвердила судові витрати, які стягуються з відповідача, а саме: судовий збір у розмірі 640,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Outcome: approved