Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], в якому зазначила, що вони зареєстрували шлюб 20.07.2002 року у Тростянецькій сільській раді Долинського району Івано-Франківської області. Від даного шлюбу в них 06.04.2009 року народилася дочка [PERSON]. Однак, одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки у них виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини. Між ними почали часто виникати непорозуміння та конфлікти, які мають негативний вплив на розвиток і виховання їх дитини, а її неодноразові спроби примиритися з чоловіком результатів не дали. Все це призвело до припинення сімейних відносин та фактичного розпаду сімї. Вважає, що їхня сімя остаточно розпалася і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, в звязку з чим звернулася в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. При цьому додатково пояснила, що вона категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки він носить тільки формальний характер. Вони з відповідачем сімейних відносин не підтримують та зберегти сімю не бажають, вже більше року проживають окремо і навіть не спілкуються, тому вона просить не надавати строк для примирення, оскільки він результату не принесе. Просила укладений з відповідачем шлюб розірвати, неповнолітню дочку [PERSON] залишити на проживанні з нею, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати покласти на неї. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в його відсутності, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі та щодо його задоволення не заперечує. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Свідоцтво про одруження серії 1-НМ № 083292 від 20.07.2002 року, видане відділом державної актів громадянського стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 6), підтверджує, що сторони по справі одружилися 20 липня 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Тростянецької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області зроблено запис за № 6. Про те, що від цього шлюбу в них 06 квітня 2009 року народилася дочка [PERSON], свідчить свідоцтво про її народження серії 1-НМ № 124241 від 28.04.2009 року, видане виконкомом Тростянецької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 12). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, оскільки в них виявилися різні погляди на сімейне життя та обовязки. Між сторонами часто виникають непорозуміння та конфлікти, які мають негативний вплив на розвиток і виховання їх неповнолітньої дитини. Як ствердила в судовому засіданні позивачка, вони з відповідачем з 2016 року проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, зберегти сімю не бажають і вона категорично наполягає на розлученні, вказуючи, що строк для примирення результатів не дасть. За таких обставин, враховуючи, що відповідач також подав письмову заяву, в якій вказав, що на розлучення згідний, суд вважає за необхідне заявлений позов задоволити, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвати, неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матірю, позивачкою по справі, прізвище якої після розірвання шлюбу не змінювати. У відповідності до клопотання позивачки суд покладає на неї судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved