Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свій позов мотивує тим, що є онукою [PERSON], яка народилася 2-15 серпня 1922 року в с.Великий Омеляник Луцького району Волинської області та по національності була німкенею. Батьками останньої були [PERSON] (Фриц) Карлович [INFO], німець, та [PERSON],[INFO]. Вказує, що її баба одружилася із [PERSON] та після одруження змінила прізвище на [PERSON]. В шлюбі у них народилась її мати [PERSON], [INFO]. 10.05.1994 року баба заявника померла та 10.09.1998 року помер дід. Зазначає, що у свідоцтві про народження баби, остання записана [PERSON], хоча фактично її імя було [PERSON]. Крім того, допущено помилку у році її народження, вказано рік народження 1923 року, хоча фактично вона народилась 2-15.08.1922 року. Просить суд факт родинних відносин, що [PERSON]([PERSON]) Григорівна, 2-15.08.1922 року народження, є донькою [PERSON] (Фриц) Карловича, [INFO], німця, уродженця [INFO], проживав в [INFO].. Представник заявника в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України право на національність є особистим немайновим правом. Згідно ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст.271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних менших України. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні » громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до абз. З п.1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 7.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану » зазначено,що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків,а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то таки актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання про національність батьків суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. Згідно Указу Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності » у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного із батьків. Судом встановлено, що з архівної довідки № 251/0144 від 14.05.2015 року вбачається, що [PERSON] народилася 2-15 серпня 1922 року в с. Великий Омеляник Луцького району Волинської області. Батьками останньої були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). З свідоцтва про народження [PERSON], матері заявниці, вбачається, що її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається архівної довідки № 608\\01-20 виданого Державним архівом Волинської області від 10.06.2015 року, батьком [PERSON] являється [PERSON] (Фриц) Карлович, [INFO], німець, уродженець [INFO], проживав в [INFO]. До складу його сімї входили: жінка [PERSON], [INFO], сини: [PERSON], [INFO], [PERSON], дочки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвище, місце і час народження особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено в судовому засіданні з досліджених матеріалів цивільної справи, встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] ([PERSON]) Григорівна, 2-15.08.1922 року народження, являється дочкою [PERSON] (Фриц) Карловича, [INFO] потрібно заявнику для встановлення свого німецького походження та набуття громадянства Німеччини. Отже, суд прийшов до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON], 2-15.08.1922 року народження, та [PERSON] (Фриц) Карловича, [INFO] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213-215, 256-259ЦПК України, ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, Конституції України, суд,

Outcome: approved