Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], в якому зазначено, що 02 серпня 2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Виноградівській сільській раді Цюрупинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис № 04. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Діти проживають з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, сімейні відносини припинені з листопада місяця 2010 року через несумісність характерів та різні погляди на життя, та у звязку з тим, що відповідач зловживає алкогольними напоями, в результаті чого в сімї відбувалися сварки. Спільне господарство не ведеться, на примирення з відповідачем не згодна. На розірванні шлюбу наполягає. 30.08.2018 року від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить відновити їй дошлюбне прізвище «Філенко». Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем свого проживання, причина неявки суду не відома. У зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 02 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Виноградівській сільській раді Цюрупинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КГ № 035863 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.7,8). Сімейні відносини сторони припинили у листопаді 2010 року через несумісність характерів та різні погляди на життя, а також у звязку з тим, що відповідач зловживає спритними напоями. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, оскільки позивач наполягає на його розірванні, подружні стосунки між сторонами припинені з листопада місяця 2010 року і не відновлювалися, що свідчить про тривалість формального існування шлюбу, намірів на примирення та відновлення сімї жодна із сторін не виказує, тому суд вважає, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ч.8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Суд приходить до висновку про необхідність відновити позивачеві її дошлюбного прізвища «Філенко». На пiдставi викладеного,

Outcome: approved