Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов обґрунтовує тим, що 29.04.2014 року уклала з [PERSON] договір позики грошових коштів, за яким передала останньому 5000 грн. та 200 євро. [PERSON] зобов'язався повернути їй кошти до 10.05.2014 року. На підтвердження укладеного договору останнім була надана розписка. Однак відповідач на її прохання вказану суму коштів в передбачений розпискою строк не повернув. Покликаючись на викладені обставини позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики станом на 10.06.2014 року з яких: 8212 грн. - основний борг, 20,92 грн. - відсотки за прострочення виконання зобов'язання, 66,26 грн. - відсотки за користування коштами та 250 грн. у відшкодування моральної шкоди, яка полягає у суттєвих моральних стражданнях та негативних емоціях і переживаннях через тривале ігнорування позивачем її вимог повернути позичені кошти, всього на суму 8549,18 грн. та судові витрати по справі. До початку розгляду справи представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким останній отримав від позивача грошові кошти в сумі 5000 грн. та 200 євро. За умовами договору позики позичальник зобов'язувався повернути суму боргу до 10.05.2014 року (а.с.5). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. З пояснень позивача судом встановлено, що на даний час відповідач вказані кошти не повернув, тому з нього слід стягнути 8812 грн. суму боргу за договором позики, з яких 5000 грн. та 200 євро, що в еквіваленті станом на 10.06.2014 року згідно офіційного курсу НБУ євро до гривні 16,06 грн. становить 3212 грн. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК україни позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З наданого позивачем розрахунку, який не заперечив відповідач ні в судовому засіданні, ні шляхом надання суду письмових заперечень, судом встановлено, що стягненню з відповідача в користь позивача за період невиконання ним зобов'язання за договором позики підлягає стягненню 66,26 грн. відсотків за користування коштами та 3 % річних в сумі 20,92 грн., тобто всього з відповідача в користь позивача слід стягнути 8299,18 грн. (з розрахунку 8212 грн.+20,92 грн.+66,26 грн.). Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, однак умовами договору позики сторонами не було передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення сторонами зобов'язань по договору, тому вимога позивача про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягає. Щодо стягнення з відповідача в користь позивача понесених судових витрат. Позивачем при поданні позовної заяви до суду було сплачено 243,60 грн. судового збору. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідача в користь позивача підлягає 243,60 грн. судового збору. В решті позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: partial