Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , треті особи: Центр надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Канівської міської ради, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Канівської міської ради про втрату права користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13.08.2005 у відділі РАЦС по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та [PERSON] , про що було виконано актовий запис № 138. В шлюбі народилася спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу було придбано квартиру [ADDRESS] , що являлася спільною сумісною власністю подружжя. Згідно рішення суду від 10.12.2013 року, шлюб між подружжям було розірвано. Спільне сумісно нажите майно було поділено в рівних частинах по 1/2 кожному з колишнього подружжя. 14.04.2017 [PERSON] припинив право власності на 1/2 квартири [ADDRESS] в зв`язку з укладанням договору про припинення права на аліменти на утримання доньки [PERSON] у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно. З того часу [PERSON] з власника житлової квартири фактично перетворився у наймача житла, оскільки за ним залишилася реєстрація місця проживання, припиняти яку у добровільному порядку він не бажав, намагання позивача з вирішення цього питання ігнорував. З квітня 2017 року колишній чоловік позивача в квартирі не проживав. Раніше у 2015 році колишній чоловік позивача утворив нову сім`ю, з якою проживає за адресою [ADDRESS] . Після утворення нової сім`ї, в 2015 році у [PERSON] продовжувалася зберігатися реєстрація місця проживання: [ADDRESS] , оскільки на той час він ще залишався власником 1/2 цієї квартири. Будучи власником 1/2 зазначеної квартири, у нього [INFO] народилася дитина син - [PERSON] , якого він як законний представник малолітньої дитини з письмової згоди матері дитини [PERSON] , 15.12.2016 зареєстрував в кв. [ADDRESS] . Позивача про ці обставини до відома належним чином поставлено не було, і про фактичні обставини реєстрації в квартирі сторонньої особи позивач дізналася лише 21.05.2019, після того як отримала довідку про склад сім`ї, в якій було зазначено, що членом її сім`ї являється стороння для неї особа - [PERSON] , [INFO] , син колишнього чоловіка від нового шлюбу. [PERSON] , батько відповідача - [PERSON] , згідно рішення Канівського міськрайонного суду у справі №697/2070/18 від 12.02.2019 втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , та знятий з реєстрації місця проживання. Питання про вирішення зняття з обліку реєстрації місця проживання [PERSON] не вирішувалося, оскільки на думку державного реєстратора ЦНАП ВК Канівської міської ради, у рішенні суду відносно нього інформація з цього приводу була відсутня, застосування вимог ч.4 ст.29 ЦК України, де визначено про те, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає, до уваги прийнято не було. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] від 17.11.2016, видане Канівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги пітримує, просить задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Належно повідомлені через оголошення на сайті судової влади відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які діють в інтересах свого сина [PERSON] , в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивач. Представник третьої особи - Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Канівської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Канівської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримує, не заперечує проти його задоволення, оскільки дитина, яка не досягла десяти років має бути зареєстрована за місцем реєстрації одного з батьків. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на спільній частковій власності по 1/2 [PERSON] та її неповнолітній дочці [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.7). З довідки управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Канівської міської ради № 108 від 10.04.2017 (а.с.25) вбачається, що багатоповерховий житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] ). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб № 11-15/3071 від 21.05.2019, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10). [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] та був зареєстрований батьком з письмової згоди матері дитини [INFO] в кв. [ADDRESS] . Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків. Малолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що малолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що малолітній [PERSON] , [INFO] у спірній квартирі не проживають. Залишення малолітньої дитини зареєстрованої в спірній квартирі суперечитиме ст. 9 Конвенції про права дитини та ст. 160 СК України. З акту фактичного проживання осіб № 65 від 24.07.2019, посвідченим майстром КП «ЖЕК» Деркач О.А. вбачається, що мешканці житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] засвідчили, що фактично проживають в квартирі [ADDRESS] з 09.12.2014 по даний час: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Зареєстровані, але фактично не проживають в даній квартирі з 07.11.2016 по даний час [PERSON] , місце проживання не відоме (а.с.25 зворот). Вказані обставини також були підтверджені представником органу опіки та піклування. За таких обставин, суд вважає, що малолітній [PERSON] з дати народження, [INFO] , не проживає у спірному домоволодінні разом з своїми батьками, тому його можливо визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Також у домоволодінні відсутні його особисті речі та засоби першої необхідності, Крім того, власники квартири - позивач та її неповнолітня дитина не бажають, щоб [PERSON] був зареєстрований у даному домоволодінні. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього. Оскільки позивачі є власниками домоволодіння, вони мають право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають їм користуватися та розпоряджатися майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вище наведене, суд зауважує, що дієвим способом захисту права власності позивача, виходячи з приписів норм матеріального права, буде усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. З врахуванням вище наведеного, а також враховуючи ті обставини, що малолітній [PERSON] , [INFO] не проживає в квартирі [ADDRESS] , місце перебування його та його батьків не відоме, а факт реєстрації відповідача у належній позивачам на праві власності квартирі створює перешкоду у здійсненні ними права власності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 319, 346, 391, 405 ЦК України, Конвенції ООН Про права дитини, ст. 160 СК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved