Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Покликається на ті обставини, що 10.01.1970 року помер її батько [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина, яку вона та інші спадкоємці прийняли шляхом звернення до Першої Луцької нотаріальної контори. Вказує, що 01.04.1987 року державним нотаріусом [PERSON] їй, матері, сестрам та братам було видане єдине свідоцтво про право на спадщину із визначення частки успадкованого майна. В подальшому, згідно вказаного свідоцтва, державним реєстратором було внесено запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності [PERSON] на 1/10 частки нерухомого майна. Зазначає, що в січні 2018 року у неї виникла необхідність у реєстрації племінника у даному житлі, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Загородня, 7, проте державним реєстратором їй було відмовлено у цьому через невідповідність імені заявника та імям власника, що значиться у свідоцтві про право на спадщину. Разом з тим, Першою Луцькою нотконторою вказану помилку не було виправлено, посилаючись на давність вчиненої нотаріальної дії. У звязку з чим, просить встановити факт належності їй свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.1987 року №2-1100 після смерті батька [PERSON], виданого Першою Луцькою нотаріальною конторою на імя [PERSON]. Ухвалою суду від 17.05.2018 року до участі в справі в якості заінтересованих осіб залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні заявник заяву підтримала з підстав, викладених у ній та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Першої Луцької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Інші заінтересовані особи також подали суду заяви про слухання справи у їх відсутності, зазначивши, що визнають заявлені вимоги. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих\~документів особі,\~прізвище,\~імя,\~по батькові,\~місце і\~час народження\~якої,\~що зазначені\~в документі,\~не збігаються\~з прізвищем,\~імям,\~по батькові,\~місцем і\~часом народження\~цієї особи,\~зазначеним у\~свідоцтві про\~народження або\~в паспорті. Як слідує із матеріалів справи, а саме: паспорта громадянина України серії АС 569462 (а.с. 4-6), свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №343889 від 31.07.1982 року (а.с. 7), свідоцтва про народження серії І-УР №710407 (а.с. 8), картки фізичної особи платника податку (а.с. 10), імя заявниці «Неля». Разом з тим, у свідоцтві про право на спадщину за законом від 01.04.1987 року №2-1100, імя заявниці вказано як «Неоніла» (а.с. 12). При цьому, як вбачається із заяви про прийняття спадщини, заява була написана від імені [PERSON] (а.с. 13). Отже, як зясовано в судовому засіданні, у свідоцтві про право на спадщину за законом від 01.04.1987 року №2-1100, Першою Луцькою нотаріальною конторою була допущена описка в імені заявниці, яку неможливо виправити в позасудовому порядку зважаючи на давність вчиненої нотаріальної, а тому, дослідивши в сукупності представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] з наведених вище підстав слід задовольнити та визнати належність їй вказаного правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved