Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» в якому, з усіма уточненнями, просить суд розірвати укладений між ними кредитний договір № MKAWGK00000169 від 24.04.2008 у зв`язку з істотною зміною обставин. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказаний кредитний договір був укладений з метою купівлі квартири за адресою: [ADDRESS] . Отримані кредитні кошти вона перерахувала власнику зазначеної квартири - [PERSON] відповідно до укладеного між ними 25.04.2008 договору купівлі-продажу даної квартири. Цього ж дня, позивач передала вказану квартиру в іпотеку відповідачу в забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № MKAWGK00000169 від 24.04.2008. В подальшому, рішенням Берегівського районного суду від 08.06.2010 вищезазначені договір купівлі-продажу та договір іпотеки - визнано недійсними у зв`язку з тим, що на час їх укладення вказана квартира перебувала під обтяженням у вигляді ухвали про забезпечення позову в справі № 2-200/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] . В межах виконавчого провадження квартира за адресою: [ADDRESS] , була реалізована державною виконавчою службою за борги [PERSON] та [PERSON] , кошти від якої були спрямовані [PERSON] Вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 15.10.2015 [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України; ухвалено стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] 354 005 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. - у відшкодування моральної, які, на даний час, так і не відшкодовані. Оскільки, ухвалення вищезазначених судових рішень потягло за собою втрату цільового призначення кредитних коштів, отриманих позивачем за кредитним договором № MKAWGK00000169 від 24.04.2008, вважає наявними підстави для його розірвання відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України. Істотна зміна обставин полягає: з боку позивача - у можливості набуття права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за рахунок коштів, отриманих у кредит, в разі погашення кредиту; а також позбавлення можливості, в разі неспроможності повернути борг - в рахунок погашення боргу повернути іпотечну квартиру; з боку відповідача - позбавлення можливості, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Оскільки, в досудовому порядку розірвати укладений кредитний договір не видалось можливим, просить розірвати такий у судовому. 11.08.2017 - Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (далі - судом) відкрито провадження по справі. 18.03.2018 - судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову. 18.04.2018 - судом відмовлено у задоволенні поданого представником відповідача клопотання про проведення засідання у режимі відеоконференції. 26.09.2018 - судом задоволено клопотання представника відповідача про проведення засідання у режимі відеоконференції. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Через канцелярію суду надійшла заява представника позивача, в якій він просить розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, не заперечують проти заочного рішення. У судове засідання представник відповідача не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, проти позову заперечує, просить у його задоволенні відмовити. Згідно з поданим відзивом, представник відповідача заперечує проти позовних вимог, просить у їх задоволенні відмовити з огляду на наступне. Так, зазначає, що у провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області перебувала справа № 2-1078/11 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про дострокове розірвання договору № MKAWGK00000169 від 24.04.2008, у задоволенні якого судом було відмовлено. Істотного порушення кредитного договору зі сторони банку не має, як немає заподіяної шкоди позивачу. Згідно з умовами кредитного договору № MKAWGK00000169 від 24.04.2008, банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 63 367,50 доларів США на термін до 24.04.2028, а остання, в свою чергу, зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в строки і порядку, встановлені договором. Щодо розірвання даного кредитного договору на підставі ч. 2 ст. 652 ЦК України, то звертає увагу на те, що позивачем не доведено існування наявності всіх чотирьох умов, передбачених наведеною законодавчою нормою, виконання якої є обов`язковою підставою для розірвання кредитного договору. Окрім того, вказує, що банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за вказаним кредитним договором, який, наразі, знаходиться на розгляді в апеляційному суді. Згідно з поданим представником позивача запереченням на відзив, останній вказує наступне. Щодо посилання відповідача на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області по справі № 2-1078/11, то таке стосувалося скасування, а не розірвання спірного кредитного договору. Підставою для відмови у задоволенні вказаного позову було недотримання позивачем досудового порядку врегулювання спору. Відтак, наголошує на відмінності підстав даних позовів. Щодо наявності всіх чотирьох умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, то зазначає про їх наявність, а саме: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане - ні [PERSON] , ні ВАТ КБ «Приватбанк» не допускали зміну обставин, що настала - скасування засобу забезпечення, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, на яку видавався кредит відповідно до п. 8.1-8.3 кредитного договору; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися - рішення суду в справі № 2-77/10 від 08.06.2010, а також вирок Апеляційного суду в справі № 297/2214/14р від 15.10.2015 вказують на те, що сторони не змогли вплинути на зміну умов кредитного договору в частині забезпечення його виконання позичальником; або усунути негативні наслідки після їх виникнення при всій турботливості та обачності; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору - згідно з умовами кредитного договору такий надавався на придбання квартири, яка, в свою чергу, була предметом застави та іпотеки, тобто виступала в якості виду забезпечення виконання зобов`язання. Внаслідок визнання за судовим рішенням недійсним договору купівлі-продажу даної квартири, іпотечний договір також було скасовано, що порушило майновий інтерес позивача - придбання квартири, шляхом отримання кредиту; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона - умовами укладеного кредитного договору не встановлено, що в разі зміни обставин, у зв`язку з якими укладався кредитний договір, всі ризики, витрати, тощо покладаються на позичальника. Позичальник позбавлена можливості досягнути кінцевої мети, з якою укладався договір - набуття права власності на квартиру; позбавлена можливості повернути вказану квартиру як заставне майно; при цьому, за позичальником залишається обов`язок повернути кредит і відсотки за його користування аж до 2028 року. Окрім того, зауважено, що визнання недійсним в судовому порядку договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2008 та договору іпотеки від 25.04.2008 є істотною зміною обставин, які дають підстави визнати кредитний договір розірваним. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, 24.04.2008 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № MKAWGK00000169 відповідно до умов якого банк надав грошові кошти у розмірі 63 367,50 доларів США на такі цілі: 49 700,00 доларів США - на придбання нерухомості; 994,00 доларів США - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту; 355,00 доларів США - страхування майна; 248,50 доларів США - особисте страхування; а також 12 070,00 доларів США - на сплату страхових платежів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредитного договору, виходячи з положень статей 638 та 1054 ЦК України, є розмір кредиту, розмір відсотків за користування кредитом та строк, на який передано кошти і протягом якого позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Як встановлено судом, сторонами кредитного договору № MKAWGK00000169 від 24.04.2008 були ЗАТ КБ «ПриватБанк» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник). Своє волевиявлення сторони договору виразили, підписавши спірний кредитний договір, в якому досягли згоди з усіх його істотних умов. Як випливає зі змісту позовної заяви, на думку позивача, підставою для розірвання кредитного договору є втрата цільового призначення кредитних коштів. Щодо наведеного посилання, суд відзначає, що цільовий характер кредитування визначається кредитодавцем задля оцінки ризиків та реальних потреб позичальника в кредитних коштах. Нецільове використання кредиту позичальником, як правило, переслідується кредитором, який встановлює за це штрафи, обмежує, а іноді й припиняє кредитування. Як встановлено судом зі спірного кредитного договору, позичальник зобов`язався використати кредит на цілі, зазначені в п. 8.1 даного договору (п. 2.2.1 спірного кредитного договору), а саме: 49 700,00 доларів США - на придбання нерухомості; 994,00 доларів США - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту; 355,00 доларів США - страхування майна; 248,50 доларів США - особисте страхування; а також 12 070,00 доларів США - на сплату страхових платежів. Наслідки порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного договору, у т.ч. при порушенні цілі використання коштів передбачені п. 2.3.3 спірного кредитного договору. Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір [PERSON] розраховувала отримати кредитні кошти для власних потреб, а ЗАТ КБ «ПриватБанк» розраховував на повернення кредитних коштів зі сплатою відсотків та винагороди за його користування. З огляду на що, твердження позивача про те, що в результаті укладення кредитного договору вона розраховувала набути право власності на квартиру - є хибними та не відповідають суті кредитного договору. Судом також встановлено та не оспорюється позивачем, що отримані нею кредитні кошти були використані на придбання квартири [ADDRESS] відповідно до укладеного 25.04.2008 між нею та [PERSON] договору купівлі-продажу. З огляду на що, отриманий кредит використано на цілі, передбачені спірним кредитним договором. Позивач за власним розсудом обрала та вирішила придбати саме цю квартиру та погодилася укласти відповідний правочин саме з цим покупцем, беручи на себе всі, пов`язані з цим, ризики. В подальшому, 25.04.2008 між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір іпотеки квартири, згідно з яким позивач на забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором надала в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS] , в силу чого останній отримав право, в разі невиконання іпотекодацем зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. З огляду на наведені законодавчі норми, забезпечення виконання зобов`язання, шляхом встановлення спеціальних способів, які стимулюють боржника до належної поведінки, покликане гарантувати виконання останнім основного зобов`язання з урахуванням інтересів кредитора. 08.06.2010 рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області у справі № 2-77/10 договір купівлі-продажу жилої квартири [ADDRESS] від 25.04.2008, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за № 1-1698 та договір іпотеки цієї квартири від 25.04.2008, укладений між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» Мукачівським відділенням 09 філії Закарпатського РУ та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі №1-1700 - визнано недійсними. 08.09.2010 ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області, вказане рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.06.2010 у справі № 2-77/10 - залишено без змін. Як встановлено судом з вказаних судових рішень, на час укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу від 25.04.2008, - квартира адресою: [ADDRESS] , перебувала під обтяженням: 1) на підставі постанови державного виконавця від 22 січня 2008 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-832/07, виданого 24 грудня 2007 року Берегівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 227 250,00 грн. боргу та 1730,00 грн. судових витрат з метою забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на все майно, що належить на праві власності [PERSON] та заборонено відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] ; 2) на підставі ухвали Берегівського районного суду від 28.02.2008 про забезпечення цивільного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення 181 800,00 грн. боргу та 1776,00 грн. судових витрат - накладено арешт на житлові будинки, що знаходяться у власності [PERSON] , у тому числі на квартиру [ADDRESS] . Відтак, як вказано судом, оскільки в момент вчинення правочину (договору купівлі-продажу) стороною (сторонами) не додержано вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, такий правочин визнано недійним та, оскільки послідуючий правочин, договір іпотеки, укладений на підставі вказаного договору купівлі-продажу, він також визнаний судом недійсним. В подальшому, як встановлено судом, [PERSON] зверталася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Мукачівської філії Закарпатського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] про скасування кредитного договору № MKAWGK00000169 від 24.04.2008. 16.10.2012 рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області по справі № 2-1078/11 у задоволенні вказаного позову було відмовлено з підстав недотримання досудового порядку врегулювання спору та недоведенням перед судом існування усіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України. 16.11.2012 позивач звернулася до відповідача в позасудовому порядку із заявою про розірвання кредитного договору № MKAWGK00000169 від 24.04.2008, посилаючись на судове рішення по справі №2-77/10 від 08.06.2010, яким в примусовому порядку в неї відібрано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідачем у такому було відмовлено, що підтверджується відповідною письмовою вимогою [PERSON] від 16.11.2012 та листом ПАТ КБ «Приватбанк» за вих. № 22072 від 19.11.2012. Судом також встановлено, що за фактом приховування накладення арешту та наявності спору щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , - здійснювалося кримінальне провадження відносно [PERSON] . Вироком Апеляційного суду Закарпатської області у справі № 297/2214/14-к від 15.10.2015 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Цивільний позов потерпілої [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на її користь 354 005 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. - у відшкодування моральної шкоди. Окрім того, судом також встановлено, що Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 по справі № 308/10189/15-ц вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24.04.2008: 51217,40 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 35485,18 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10000 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. За умовами статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Згідно з ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно з п. 15 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 652 ЦК України до подібних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 у справі № 910/21034/17 і вона відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 травня 2011 року (справа № 3-47гс11). При вирішенні спорів про розірвання договорів з підстав, передбачених ст. 652 ЦК України, необхідним є з`ясування питань стосовно доведення у чому саме полягали обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору та як саме вони змінились, і чому така зміна є істотною. Згідно з вимогами ст. ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. В даному випадку, позивачем не доведено перед судом наявність підстав для розірвання спірного договору, обумовлених ч. 2 ст. 652 ЦК України. Крім того, відповідачем (банком) виконані всі зобов`язання за кредитним договором - видано кредитні кошти, а позивачем (позичальником) такі кредитні кошти прийняті та використані. Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та недоведеність перед судом існування усіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України для розірвання спірного договору. З огляду на що, законодавчі підстави для задоволення позовних вимог - відсутні, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed