Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Судом було встановлено, що зміст та форма позовної заяви та доданих до неї документів відповідають вимогам статті 175, 177 ЦПК України, справа підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова, підстави для повернення позову, відмови у відкритті провадження відсутні. Частина 4 ст. 274 ЦПК України встановлює, що в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Враховуючи це, а також беручи до уваги, що позовні вимоги про розірвання шлюбу не належать до виняткових випадків розгляду справи в порядку спрощеного провадження, суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається нате, що відповідач з нею мешкають окремо, відповідач не надає допомоги на утримання дітей, в зв`язку з чим позивачка просить розірвати шлюб та стягнути на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 2500 ( дві тисячі п`ятсот ) гривень на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка з`явилась, наполягала на задоволенні позовних вимог. Зазначила, що до розірвання шлюбу привело непорозуміння, сварки, відсутність з боку відповідача участі у вихованні дітей, не надання матеріальної допомоги. Відповідач у судове засідання з`явився, не заперечував проти розірвання шлюбу. Проте просив зменшити розмір аліментів, який зазначено у позові позивачем. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думки сторін, суд приходить до висновку про частковість задоволення позовних вимог. Фактичні обставини справи полягають в наступному: 13.10.2007 зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис №2644, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції. Від спільного шлюбу у подружжя троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . На думку позивача, спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у нас різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що ми стали зовсім чужими людьми. Позивач стверджує, що з червня 2019 року подружнє життя фактично припинилося. На теперішній час збереження шлюбу неможливе завдяки діаметрально протилежним поглядам подружжя на життя. Також позивач стверджує, що на теперішній час відповідач не займається забезпеченням та вихованням дітей взагалі, у зв`язку з чим вона змушена самотужки утримувати трьох неповнолітніх дітей. В зв`язку з чим просить стягнути аліменти на утримання. Відповідач заперечень щодо, цих обставин, викладених позивачем не надав, доказів в спростування не представив. Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновками експертів. Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Покази позивачки підтверджується письмовими доказами, які в даній справі є достатніми та належними, оскільки реєстрація шлюбу та народження дітей підлягають державній реєстрації і можуть бути доведені тільки, встановленими законом свідоцтвами. В ході судового засідання були досліджені: Свідоцтво про одруження сторін, Свідоцтва про народження дітей. Зазначені свідоцтва доводять також те, що батьком двох дітей є відповідач - [PERSON] . Обставини, на які позивачка посилається в якості обґрунтування своїх вимог, суд вважає доведеними переліченими вище і безпосередньо дослідженими доказами. На підтвердження законності своїх позовних вимог, позивачка посилалася на приписи статей 18, 24, 104.109,110, 111,112, 113,121, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України. Суд частково погоджується з міркуванням позивачки щодо застосування до вирішення правовідносин, які склалися між сторонами наведених нормативних актів. Суд визначає, що для вирішення спірних правовідносин необхідно застосувати: - ч. 3. ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу; - ч 1 тт. 110 СК України - Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; - ч. 2 ст. 112 СК України -Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення; - ч. 1 ст. 113 СК України - Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. - ч. 1. ст. 180 СКУ -Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; - ч. 3 с. 181 СКУ - За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; - п. 1, 2 ч. 1 ст. 182 СКУ -При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; -ч.1ст.184 СКУ-Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. -ч.1 ст. 161 СКУ- Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, Враховуючи наведене, Суд доходить висновку про обґрунтованість позову і необхідності його задоволення на підставі того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а також виходячи з того, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, діти проживають разом з позивачем, а відповідач не надає в достатньому розмірі коштів на утримання неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів необхідно задовольнити частково. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До яких суд відносить витрати на поштові на судовий збір . Отже, враховуючи достатність і переконливість наявних доказів, на підставі принципів змагальності та диспозитивності, суд прийшов до висновку про порушення цивільних прав позивача з боку відповідача та необхідності їх захисту шляхом часткового задоволення позову. Поведінку відповідача суд вважає способом захисту з метою уникнути цивільної відповідальності. На підставі ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial