Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем, [PERSON] , вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2000 року. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 21 лютого 2011 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2011 року № 2-444-2011 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Виконавчий лист про стягнення з відповідача на її користь аліментів знаходиться на примусовому виконанні у Слов`янському відділі ДВС у Краматорському районі Східного межрегіонального управління юстиції (м. Харків). Станом на 01 жовтня 2021 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 174 495,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно здійсненого нею розрахунку розмір пені за період з 01 січня 2021 року по 01 жовтня 2021 року становить 434 922,92 грн. Проте, з урахуванням обмежень встановлених ч. 1 ст. 196 СК України, вважає, що має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну та не у повному обсязі сплату аліментів у розмірі 174 495,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача, [PERSON] , [INFO] на її, [PERSON] , користь, неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, стягнутих за рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2011 року № 2-444-2011 в сумі 174 495,00 грн., а також стягнути судові витрати в сумі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 22 листопада 2021 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було прийнято до розгляду дану позовну заяву з відкриттям провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не надано. Будь які клопотання по справі від сторін, до початку розгляду справи, суду не надходили. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.22). Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення пені\~за несвоєчасну\~сплату аліментів, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гід\-ністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, неза\-лежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2). Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу. Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`яз\-ків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосу\-ється частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні« конституційні права і свободи та є рівними перед законом». Не може бути привілеїв і обмежень за ознаками раси, ко\-льору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального поводження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками». Крім того, ч. 2 ст. 21 Конституції України закріплює засаду невідчужуваності та непорушності прав і свобод людини. Відповідно до цієї заса\-ди не допускається не тільки відчуження прав і свобод, якими людина володіє, а й обмеження їхнього змісту, створення пере\-шкод для їх реалізації тощо. Дані положення повною мірою поширюються і на передбачені цивільно-процесуальним за\-коном права суб`єктів цивільного провадження. У загальному розумінні рівність перед законом означає обо\-в`язок всіх додержуватися приписів закону, використовувати закон у своїх інтересах. Закріплення рівності перед законом як засади здійснення правосуддя в цивільних справах означає, що жодна обста\-вина не може стати підставою для надання будь-яких привілеїв або запровадження будь-яких обмежень, що суперечать припи\-сам цивільно-процесуального закону щодо прав і обов`язків всіх суб`єктів провадження. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» « Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено у судовому засіданні, сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] (повнолітня), та [PERSON] , [INFO] (неповнолітній) (а.с.5-6). Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2011 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Рай-Александрівка, Слов`янського району, Донецької області, працюючого : «Реставратор -2» різноробочим, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] і сина [PERSON] , [INFO] , 1/3 частки з його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 січня 2011 року і до досягнення повноліття доньки [PERSON] , [INFO] , а потім в розмірі 1/4 частки з його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття сина [PERSON] (а.с.8). Згідно ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В той час, ст. 78 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Відповідно частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Так, матеріали справи містять Довідку-розрахунок розміру заборгованості по аліментам, видану Слов`янським відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), від 20 жовтня 2021 року, з якої вбачається, що по виконавчому листу за № 2-444-2011, який видано на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2011 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] у розмірі по 1/3 частині, щомісячно з усіх видів заробітку, доходу, але не менш ніж 30%-50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до повноліття дітей, згідно матеріалів виконавчого провадження за весь період сплати аліментів, а саме з 19 січня 2011 року по 30 вересня 2021 року включно аліменти нараховані у розмірі 221\~015,00 грн. та сплачені у розмірі 46\~520,00 грн. Заборгованість на 01 жовтня 2021 року складає 174 495,00 грн. (а.с.9-10). Суд приймає вищезазначену Довідку заборгованості по аліментам як належний доказ по справі, оскільки вона не викликає сумніву у суду та не спростована відповідачем по справі. Відповідно до\~положень частин\~1\~та 2\~статті 196\~Сімейного кодексу\~України \~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням \~матеріального та\~сімейного стану\~платника аліментів (Частина перша статті 196 в редакції Закону\~№ 2037-VIII від 17.05.2017, який набрав чинності 08 липня 2017 року). У відповідності до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою\~статті 181 СК України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1\~ст. 196 СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене\~ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті. У п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у\~ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту\~ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог\~ст. 264 ЦПК України\~повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене\~ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог\~Закону України «Про виконавче провадження». За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49\~ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. У\~статті 179 СК України\~послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 182 СК України\~у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою\~статті 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць\~\~та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Саме таку правову позицію 03 квітня 2019 року висловив Верховний Суд у справі № 333/6020/16-ц. Відповідно до Розрахунку неустойки (пені) за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, здійсненого позивачем, зазначено, що згідно довідки-розрахунку заборгованості від 20 жовтня 2021 року АСВП № 32517657/73978 станом на 01 жовтня 2021 року нараховано аліментів 221 015,00 грн., сплачено аліментів 46 520,00 грн., заборгованість станом на 01 жовтня 2021 року становить 174 495,00 грн., заборгованість станом на 01 січня 2021 року становить 146 620,50 грн. Всього за період з 01 січня 2021 року по 01 жовтня 2021 року неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів становить 434 922,92 грн. (а.с.2). Позивач,\~посилаючись на\~свій розрахунок\~неустойки (пені)\~за несвоєчасну\~сплату аліментів,\~яка за\~період з\~01\~січня 2021\~року по\~01\~жовтня 2021\~року за\~його підрахунками\~становить 434\~922,92\~грн.,\~просить суд\~стягнути з\~відповідача неустойку\~(пеню)\~у розмірі\~174\~495,00\~грн.,\~яка згідно\~ст.\~196\~Сімейного кодексу\~України не\~може бути\~більшою ніж\~100\~відсотків заборгованості,\~оскільки заборгованість\~зі сплати\~аліментів за\~період з 19 січня 2011 року по 30 вересня 2021 року становить 174\~495,00 грн., як про це зазначено у Довідці-розрахунку\~ розміру\~заборгованості \~по аліментам,\~виданій 20\~жовтня 2021\~року Слов`янським відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Суд не приймає до уваги розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, здійснений позивачем, оскільки він здійснений не у відповідності до вимог ст. 196 СК України, здійснено з помилками у сумі та днях прострочення сплати аліментів та у розмірі заборгованості зі сплати аліментів. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196\~СК України розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Отже, розмір пені, згідно з вимогами позивача, розраховується судом за період з 01 січня 2021 року по 01 жовтня 2021 року. Таким чином, розмір пені за період з 01 січня 2021 року по 01 жовтня 2021 року складає: сума неустойки (пені) за січень 2021 року: нарахована сума аліментів 3176,00 грн. х 1% (пені) х 273 дні (01 січня 2021 року по 01 жовтня 2021 року) = 8670,48 грн.; сума неустойки (пені) за лютий 2021 року: нарахована сума аліментів 3176,00 грн. х 1% (пені) х 245 днів (01 лютого 2021 року по 01 жовтня 2021 року) = 7781,20 грн.; сума неустойки (пені) за березень 2021 року: нарахована сума аліментів 3176,00 грн. х 1% (пені) х 214 днів (01 березня 2021 року по 01 жовтня 2021 року) = 6796,64 грн.; сума неустойки (пені) за квітень 2021 року: нарахована сума аліментів 3184,50 грн. х 1% (пені) х 184 дні (01 квітня 2021 року по 01 жовтня 2021 року) = 5859,48 грн.; сума неустойки (пені) за травень 2021 року: нарахована сума аліментів 3184,50 грн. х 1% (пені) х 153 дні (01 травня 2021 року по 01 жовтня 2021 року) = 4872,28 грн.; сума неустойки (пені) за червень 2021 року: нарахована сума аліментів 3184,50 грн. х 1% (пені) х 123 дні (01 червня 2021 року по 01 жовтня 2021 року) = 3916,93 грн.; сума неустойки (пені) за липень 2021 року: нарахована сума аліментів 2931,00 грн. х 1% (пені) х 92 дні (01 липня 2021 року по 01 жовтня 2021 року) = 2696,52 грн.; сума неустойки (пені) за серпень 2021 року: нарахована сума аліментів 2931,00 грн. х 1% (пені) х 61 день (01 серпня 2021 року по 01 жовтня 2021 року) = 1787,91 грн.; сума неустойки (пені) за вересень 2021 року: нарахована сума аліментів 2931,00 грн. х 1% (пені) х 31 день (01 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року) = 908,61 грн.; Всього сума пені за період з 01 січня 2021 року по 01 жовтня 2021 року складає 43\~290,05 грн. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідачем за період з 01 січня 2021 року по 01 жовтня 2021 року не сплачувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей, враховуючи суми щомісячної заборгованості та виходячи із вищезазначеного розрахунку, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2021 року по 01 жовтня 2021 року складає 43\~290,05 грн. Вищевикладений розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підтримав Донецький апеляційний суд при перегляді рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2019 року по справі 243/7617/19. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають частковому задоволенню та з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 січня 2021 року по 01 жовтня 2021 року у розмірі 43\~290,05 грн. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК). На підтвердження наданих юридичних послуг Дмитренко О.В., її представник адвокат Сильченко О.В., надав Ордер серії АН № 1022137 від 19 листопада 2021 року (а.с.13), Договір про надання правничої допомоги від 17 листопада 2021 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Сильченко О.В. (а.с.12), квитанцію № 11 від 17 листопада 2021 року, відповідно до якої від [PERSON] адвокатом Сильченко О.В. було прийнято гонорар у розмірі 2000,00 грн. (а.с.11). Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення\~пені за\~несвоєчасну сплату\~аліментів з [PERSON] у розмірі 43\~290,05 грн. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 24,81 % ((43\~290,05 грн. задоволені вимоги) / ( 174\~495,00 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 496,20 грн. (2000,00 грн. витрати на правову допомогу * 24,81 %). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 294-ІХ, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2021 року складає 2270,00 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення\~пені за\~несвоєчасну сплату\~аліментів з [PERSON] у розмірі 43\~290,05 грн. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 24,81 % ((43\~290,05 грн. задоволені вимоги) / ( 174\~495,00 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 225,27 грн. (908,00 грн. судовий збір * 24,81 %), а тому з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 225,27 грн.

Outcome: partial