Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 31 серпня 2015 р. з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, який 11 листопада 2015 року уточнила, вказавши, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2002 року, шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства були між ними припинені в лютому 2015 р., рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.09.2015 р. шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу вона змінила прізвище на [PERSON]. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей. В період спільного проживання ними була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS], яка згідно договору купівлі-продажу була оформлена на відповідача. Однак дана квартира є спільним майном подружжя оскільки придбана в період шлюбу з відповідачем на спільні кошти, згідно висновку про оцінку майна № 152 від 26.08.2015 р., вартість квартири складає 408\~850 грн. Тому позивач просить визнати квартиру [ADDRESS] загальною площею 75,3 кв.м., житловою 42,2 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя: її та відповідача, як придбану під час шлюбу, поділити спільне майно подружжя [PERSON] у вигляді вказаної квартири, визнавши за нею та відповідачем за кожним право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати судовий збір в сумі 3654,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] на задоволенні вимог наполягали з підстав, викладених в позові, просили задовольнити вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судових дебатах позовні вимоги визнав, доповнив, що в ході намагань відповідача укласти мирову угоду з позивачкою остання відмовилася отримати грошову компенсацію за свою частку та отримати від відповідача окрему двокімнатну квартиру, тому заперечень проти вимог він не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 01 червня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року між ними розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці відновлено її дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 11, 28 копії свідоцтва про одруження, рішення суду). На підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2003 р., в період шлюбу на імя [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] (а.с. 34-35 інформаційна довідка). Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Положенням ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 71 СК України). Пунктом 23 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 Пленум Верховного Суду України визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки квартира придбана в період шлюбу, то суд вважає відповідно обґрунтованими вимоги щодо визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя, поділу вказаної квартири як спільного майна подружжя та визнання за сторонами права власності по ? частини квартири за кожним, оскільки у судовому засіданні представник відповідача визнав заявлені у цій частині вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При подані позовів позивач сплатила судовий збір в максимальній сумі 3654,00 гривень. Вартість 1/2\~ частини квартири згідно висновку експертизи складає 204425,00 гривень. Позивач заявляла вимоги про визнання права власності по 1/2\~ частину квартири за кожним (вимога майнового характеру) та визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя (вимога немайнового характеру). Таким чином 1% від вартості ? частини квартири 2\~044,25 грн. + 243,60 грн. (вимога немайнового характеру) = 2287,85 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved