Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Зрурівської районної державної адміністрації Київської області, у якому просить надати їй дозвіл на зняття з реєстраційного обліку дітей: [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та на реєстрацію місця проживання за адресою [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 05.02.2005 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Однак, 02.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Вона разом з дітьми проживає в будинку, який належить їй на праві приватної власності та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить будинок по [ADDRESS] , і у неї з дітьми виникла необхідність знятися з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] та зареєструватись по [ADDRESS] . Зняти з реєстрації неповнолітніх дітей без згоди батька неможливо, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати їй нотаріально посвідчену згоду, разом з тим згоди відповідачем надано не було, що стало підставою для звернення до суду. Рішенням суду про розірвання шлюбу від 02.03.2017 року було постановлено - неповнолітніх дітей залишити на утриманні та вихованні матері. За таких обставин, вважає, що неможливість реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей сторін суперечить інтересам дітей та суттєво обмежує реалізацію їх прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Відповідач відмовляючи у наданні згоди на реєстрацію дітей за відсутності фактичного спору щодо місця проживання дитини, діє всупереч інтересам дітей. Тому, вона просить суд, надати їй дозвіл на зняття з реєстрації у будь-якому місці проживання та надати дозвіл про постановку на реєстрацію по іншому місцю проживання без згоди батька - [PERSON] . Позивач подала до суду заяву, котрою позовні вимоги підтримали повністю та просяла суд їх задовольнити, розглянувши справу у її відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Згурівської районної державної адміністрації Київської області направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовільнити, також направив до суду висновок органу опіки та піклування, який просив долучити до матеріалів справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, відзив на позов не направляв. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Ухвалою Старосинявського районного суду від 02 липня 2019 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, відповідно до рішення Згурівського районного суду Київської області від 02.03.2017 року. Сторони мають двох спільних дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 06.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області); сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20.05.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області). Також судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована разом із дітьми в будинку, що належить їй на праві власності за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою №196, виданою 15.01.2019 року виконавчим комітетом Згурівської селищної ради Згурівського району, Київської області та витягом із будинкової книги. Із Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ківало І.В. , приватним нотаріусом Згурівського районного нотаріального округу Київської області зареєстрованого в реєстрі за № 2039 20.12.2017 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання дітей з позивачем, що вбачається з вищевказаного судового рішення про розірвання шлюбу від 02.03.2017 року, яким неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - залишено на утриманні та вихованні матері [PERSON] . Відповідач [PERSON] не надав добровільної згоди на зняття з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] та реєстрацію за адресою [ADDRESS] , позивача [PERSON] та її неповнолітніх дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування Згурівської районної державної адміністрації Київської області №6-28-1037/1484 від 20.06.2019 року, орган опіки та піклування, з метою захисту житлових та майнових прав та інтересів дітей, вважає доцільним надати дозвіл на зняття з реєстрації неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] за адресою [ADDRESS] та постановку на реєстрацію за адресою [ADDRESS] без згоди їх батька [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що між сторонами досягнуто згоди про проживання дитини із позивачем, спору, який підлягав би вирішенню на підставі ст. 161 СК України, між сторонами не має. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Стаття 242 ЦК України установлює, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року №44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Закон України «Про охорону дитинства» є основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері. Відповідно до статті 18 цього Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території. Позивач стверджує, що вона неодноразово зверталася з вимогою до відповідача про надання згоди на зняття та реєстрацію місця проживання дітей, оскільки вона найближчим часом має намір переїхати з дітьми жити за новою адресою, однак відповідач не дав на це згоди. За таких обставин, суд вважає, що відсутність реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за місцем фактичного проживання суперечить інтересам дітей та суттєво обмежує реалізацію їх прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Разом з тим позовні вимоги про надання дозволу на зняття з реєстрації дітей у будь-якому місці проживання та надання дозволу про взяття дітей на реєстрацію по іншому будь-якому місці проживання є неконкретними та передчасними, тому позов підлягає частковому задоволенню в межах наявної адреси реєстрації і заявленої адреси реєстрації, щодо яких є висновок органу опіки та піклування. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про надання дозволу матері [PERSON] на зняття з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] та на реєстрацію місця проживання за адресою [ADDRESS] , неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , без згоди батька [PERSON] .. На підставі наведеного,

Outcome: partial