Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції про зміну умови до договору про припинення зобов'язання по кредитному договору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та нею було укладено договір про припинення зобов'язання за кредитним договором № 014/1101/82/36602 від 04 липня 2007 року, відповідно до якого, з дати його укладення припинилися боргові зобов'язання по кредитному договору і він вважається розірваним. Договір про припинення було укладено у зв'язку з погашенням третьою особою ТзОВ «ТРК «Третій Регіон» до підписання цього договору зобов'язання, що випливають з кредитного договору. Вважає, що п. 1 договору про припинення неправильно було розраховано пеню за порушення строків повернення заборгованості, яка значно перевищує розмір заборгованості, а тому такий розрахунок є несправедливим, проведеним всупереч вимогам діючого законодавства, оскільки даним пунктом встановлено сплату непропорційно-великої суми компенсації за невиконання зобов'язання по кредитному договору, а тому просить суд змінити умови п. 1 договору про припинення зобов'язання за кредитним договором № 014/1101/82/36602 від 04.07.2007 року, що був укладений 04.10.2013 року, встановивши розмір погашеної позичальником в розмірі 164 635 грн. 05 коп., а пеню за порушення строків розрахунків в розмірі 54 878 грн. 35 коп. Позивач в судове засідання не з'явилася, суд вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 04.10.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про припинення зобов'язання за кредитним договором № 014/1101/82/36602 від 04 липня 2007 року, відповідно до якого, з дати його укладення припинилися боргові зобов'язання по кредитному договору [PERSON] , а кредитний договір вважається розірваним. Договір про припинення було укладено у зв'язку з погашенням третьою особою ТзОВ «ТРК «Третій Регіон» до підписання цього договору зобов'язання, що випливають з кредитного договору. Із змісту статті 203 ЦК України вбачається , що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовується положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачами умови, які є несприятливими. Умови договору є несприятливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несприятливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимог щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язання за договором. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Пунктом 1 договору про припинення зобов'язання визначено, що розмір непогашеної позичальником заборгованості за кредитним договором складає 455 162 грн. 03 коп., з яких основна сума боргу 22 250 грн. 03 коп., проценти нараховані за користування кредитом 87 506 грн. 67 коп., пеня 345 405 грн. 29 коп. Тобто, з п. 1 вищезазначеного договору вбачається, що розмір пені в 3,15 разів перевищує розмір за заборгованість по кредитному договору, а тому є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки дана умова договору встановлю вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації в разі невиконання зобов'язання за спірним договором. З врахуванням викладеного, суд вважає, що слід визначити розмір пені, яка підлягає погашенню в сумі 54 878 грн. 35 коп., з розрахунку, що розмір основного зобов'язання становить 109 756 грн. 70 коп. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції про зміну умови до договору про припинення зобов'язання по кредитному договорупідлягає до задоволення.

Outcome: approved