Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 16 серпня 1986 р. між нею [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 17 червня 2011 р. Ужгородським міськрайонним судом шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, дітей залишено проживати разом з матірю. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.06.2013 р. позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття. 25 вересня 2013 року Апеляційним судом Закарпатської області скаргу [PERSON] було задоволено частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.06.2013 р. частково змінено, зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1000 грн. до 600 грн. Позивач у позовній заяві зазначає, що грошей для забезпечення достатнього життєвого рівня неповнолітнього сина [PERSON] в неї не вистачає у звязку з погіршенням її матеріального становища, так як добре оплачуваної роботи не має, заробітки її ситуативні, майже всі зароблені кошти йдуть на сплату комунальних послуг, а тому розмір призначених аліментів, який складає 600 грн., щомісячно є замалий, для повноцінного утримання та виховування дитини. Враховуючи вищенаведене, просить збільшити розмір аліментів, що стягується із [PERSON] у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1500,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши учасників удового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вставлено судом 16 серпня 1986 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми та [PERSON], [INFO], яки є неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 127672 виданого Чопською міською радою Ужгородського району від 19 липня 2002 р. Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2011 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, дітей залишено проживати разом з матірю [PERSON] Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.06.2013 р. позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 17 червня 2011 р. апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.06.2013 р. частково змінено, зменшено розмір сплати аліментів, які підлягають стягненню щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1000 грн. до 600 грн. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Позивач зазначила, що розмір аліментів, який визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду, що має сплачувати відповідач є недостатнім для утримання та виховання дітей, забезпечення їх нормального розвитку та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного та оскільки розмір призначених рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 17 червня 2011 р аліментів, який складає 600 грн., є недостатнім для забезпечення достатнього життєвого рівня неповнолітнього [PERSON], [INFO], а дохід позивача є недостатнім для повноцінного утримання та виховання дитини, забезпечення його нормального розвитку у звязку з відсутністю добре оплачуваної роботи, її заробітки є ситуативні та майже всі зароблені кошти йдуть на сплату комунальних послуг, суд вваж є за можливе позов задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, що встановлений рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 17 червня 2011 р. з 600 грн. до 930 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно, до досягнення ним повноліття. Враховуючи викладене,

Outcome: partial