Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 13 липня 2013 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого в сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач частково надає матеріальну допомогу, але участі у вихованні дитини не приймає. Маючи намір оздоровити дитину на морі за кордоном, а також з метою розширення світогляду, позивач просить суд дозволити їй без згоди батька [PERSON] виготовити проїзний документ дитини - паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а саме [PERSON], [INFO], а також виїжджати їй за межі України в країни Шенгенської угоди (Польща, Італія, Греція, Іспанія, Чорногорія, Франція), в США, Болгарію, Хорватію, Турецьку Республіку та в Арабську Республіку Єгипет терміном до 27 вересня 2020 року у супроводі або за згодою матері - [PERSON] 14.07.2016 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог в якій просить суд надати дозвіл на виготовлення проїзного документа для [PERSON] для виїзду за кордон без згоди батька [PERSON], а також надати дозвіл на виїзд за межі України в Арабську Республіку Єгипет [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON] терміном з 01.10.2016 року по 31.01.2017 року у супроводі або за згодою матері [PERSON] Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13 липня 2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, 13 липня 2013 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу народилася дочка - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10 січня 2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо виїзду за кордон їх спільної дитини разом з матір'ю, [PERSON] звернулася до суду з приводу отримання такого дозволу без згоди батька [PERSON] Конвенцією про права дитини (ст.18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. В силу ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зі змісту ст.313 ЦК України вбачається, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. В силу п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.4 Постанови від 27 січня 1995 року №57, затвердженої КМУ «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріальної згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 - річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що слід надати дозвіл без згоди батька [PERSON] навиготовлення проїзного документу дитини - паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а саме [PERSON], [INFO], а також на виїзд дитини за межі України в Арабську Республіку Єгипет без згоди батька [PERSON] терміном з 01.10.2016 року по 31.01.2017 року у супроводі матері [PERSON] В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по справі, а саме 551.20 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Outcome: approved