Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 24.03.1990 року у Виконавчому комітеті Коропецької селещної ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя є дочка, яка на даний час є повнолітною. Сторони однією сім`єю не проживають. Позивачка переконана, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у них з відповідачем розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Примирятись позивачка не бажає, а тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просила слухати справу без її участі, проти заочного винесення рішення не заперечує (а.с. 1, зворотна сторона ). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив слухати справу без його участі, щодо позовних вимог не заперечує (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] виданого 24.03.1990 року сторони 23.03.1990 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Коропецької селещної ради народних депутатів Монастириського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №6(а.с.5). Позивачка стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивачка миритися не бажає, тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24.03.1990 року у Виконкомі Коропецької селещної ради народних депутатів Монастириського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №6 слід розірвати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення, то з відповідача слід стягнути на користь позивачки 840,80 грн. витрат по оплаті судового збору. На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved