Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, мотивуючи свою позовну заяву тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1994 року. [INFO] року від шлюбу народилася донька - [PERSON] Спільно вони не проживають з жовтня 2013 року. На даний час разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Примирення між ними бути не може і збереження сім'ї є неможливим. Просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 17 вересня 1994 року та доньку [PERSON] залишити проживати з нею. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала, справу просила розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов визнав, справу просив розглядати в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони, 17 вересня 1994 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис - № 1699. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, разом вони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з позовної заяви [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що місце проживання дитини визначено нею самою, вона проживає разом з позивачкою, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивачки про визначення місця проживання дитини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial