Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова і з заявою про встановлення факту смерті на території так званої «ЛНР», дідуся заявниці - [PERSON] , [INFO] , село Кривоносівка Золотоніського району Черкаської області, громадянин України, чоловічої статі, який помер [INFO] на території міста м. Кадіївка (колишня назва Стаханов) Луганської області Україна, що є зоною проведення операції об`єднаних сил, на території якої не діють державні установи України. Представник заявника та заявниця подали до суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність. Прохає задовольнити заяву. Зацікавлена особа: Холодногіський районний у м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного межрегіонального управління Міністерва юстиції м.Харковапредставник якої не з`явився, про день та час слухання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки в ній достатньо матеріалів для ухвалення рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на території так званої «ДНР», помер дідусь заявниці - [PERSON] , [INFO] , село Кривоносівка Золотоніського району Черкаської області, громадянин України, чоловічої статі, який помер [INFO] на території міста м. Кадіївка (колишня назва Стаханов) Луганської області Україна, що є зоною проведення операції об`єднаних сил, на території якої не діють державні установи України.. За фактом смерті дідуся заявниці, відділом запису актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції міністерства юстиції ЛНР, було видано свідоцтво про смерть на ім`я померлого [PERSON] , з печаткою так званої «ЛНР». Представник заявниці, звернувся на адресу зацікавленої особи з письмово заявою про видачу свідоцтва про смерть на ім`я померлого [PERSON] встановленого зразка держави «Україна». 22.01.2020 року, за результатами розгляду письмової заяви про надання свідоцтва встановленого зразка, зацікавлена особа надала письмову відповідь, якою відмовила у видачі свідоцтва, у зв`язку із тим, що додані до заяви документи засвідчені печаткою не встановленого зразка. Встановлення факту смерті дідуся заявниці - померлого [PERSON] , необхідно заявниці за для того, щоб отримати відповідний документ, встановленого зразка держави Україна, для реалізації прав спадкоємця після смерті дідуся. Іншого способу для отримання свідоцтва про смерть у заявниці немає, т.я. отриманий документ зразка ЛНР засвідчений печаткою невстановленого зразка, не породжує правових наслідків та не може бути підставою для отримання свідоцтва про смерть зразка України Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Луганськ відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Пунктами 8 ч.1 ст.315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та /або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому Законом України, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого. Відповідно до ч.1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх та належних підстав для задоволення заяви [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved