Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел» про відшкодування збитків та моральної шкоди, посилаючись на те, що 08 січня 2015 року між позивачем та ФОП [PERSON] (далі туристичний агент) укладено договір на туристичне обслуговування №08/01/2015 для туристів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ФОП [PERSON] здійснює туристичну діяльність як туристичний агент туроператора ТОВ «Ньюз Тревел» на підставі агентського договору №0122/24 від 22.01.2014. Згідно умов укладеного між позивачем і туристичним агентом договору, позивач сплатила ТОВ «Ньюз Тревел» за туристичний продукт, через туристичного агента, 32507,38 грн. (без урахуванням комерційної винагороди туристичного агента), а відповідач зобов`язався належно і якісно надавати їй туристичні послуги. Проте взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав та повернув позивачу тільки 20% вартості послуг у розмірі 6501,47 грн., а тому позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальних збитків в сумі 26005,9 грн., 80358,46 грн. пені та 10000,00 грн. моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовні заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Оскільки від відповідача не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення в яких вказав, що позивачем були внесені кошти по оплаті туристичного продукту в сумі 33200,00 грн., які за виключенням винагороди туристичного агента в сумі 692,62 грн. були перераховані відповідачу. Оскільки туристичні послуги позивачу надані не були, ФОП [PERSON] звернувся до відповідача з вимогою повернути сплачені позивачем кошти. Відповідач перерахував на рахунок ФОП [PERSON] кошти в сумі 6501,48 грн., які в подальшому перераховані на рахунок позивача. Винагороду туристичного агента в сумі 692,62 грн. третя особа повернула позивачу добровільно.\~\~ Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 22 січня 2014 року між ФОП [PERSON] (турагент) та ТОВ «Ньюз Тревел» (туроператор) укладено агентський договір №0122/24, згідно умов якого турагент зобов`язується за дорученням та від імені туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладенню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами).\~ Згідно п. 2.1 зазначеного договору він встановлює між сторонами агентські відносини, передбачені главою 31 ГК України, при цьому турагент діє в якості комерційного агента в порядку, визначеному ст. 295 ГК України. Відповідно до ч. 1 ст. 295 ГК України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє. Так, 08 січня 2015 року між ТОВ «Ньюз Тревел», від імені та за дорученням якого діє ФОП «Онуфрійчук», та [PERSON] укладено договір на туристичне обслуговування №08/01/15, згідно якого туристичний агент за встановлену договором плату, а саме 33200,00 грн., зобов`язався забезпечити бронювання та надання позивачу комплексу послуг, а позивач зобов`язується прийняти та оплатити відповідачу вартість бронювання та надання комплексу послуг. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 20 ЗУ «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До\~\~ договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Згідно квитанції до заяви [PERSON] сплатила вартість туру на трьох туристів до Єгипту в сумі 33200,00 грн. Згідно рахунку-фактури №SF-286393 від 08.01.2015 для туристів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вартість туристичних послуг за межами України, за виключенням винагороди турагента в сумі 692,62 грн., складає 32507,36 грн. Туристичні послуги складаються з: авіа-переліт маршрутом Київ Шарм ель Шейх (Єгипет) 18.01.2015; проживання в готелі BeachAlbatros Sharm з 18.01.2015 по 29.01.2015; авіа-переліт маршрутом Шарм ель Шейх (Єгипет) Київ 29.01.2015.\~ Відповідно до платіжного доручення №358 від 09.01.2015 ФОП [PERSON] перерахував в рахунок плати за туристичний пакет позивача (згідно вказаного вище рахунку-фактури) на рахунок відповідача 32507,38 грн. Проте, зазначені вище туристичні послуги, позивачу надані не були, а тому ФОП [PERSON] у зв`язку з припиненням туристичним оператором «Ньюз Тревел» відправки туристів на відпочинок з 17.01.2015, звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти оплачені за туристичні послуги за рахунком №SF-286393 від 08.01.2015, що підтверджується копією листа від 17.01.2015 №25. Позивач у свою чергу направила відповідачу вимогу про повернення їй оплачених коштів в сумі 33200,00 грн., що підтверджується копією вимоги від 28 січня 2015. Як вбачається з письмових пояснень ФОП [PERSON] та виписки з карткового рахунку позивача, відповідач повернув 20% вартості туристичного продукту на рахунок турагента в сумі 6501,48 грн., які він, в свою чергу, згідно платіжного доручення №401 від 05.02.2015 перерахував на рахунок [PERSON] . Також ФОП [PERSON] повернув позивачу комісійну винагороду турагента в сумі 692,62 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 24.02.2015. Відповідно до ч. 9 ст. 20 ЗУ «Про туризм» туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Згідно ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням\~зобов`язання\~є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за\~договором\~про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати\~послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Отже, судом встановлено, що відповідач своїх зобов`язань за договором на туристичне обслуговування від 08.01.2015 №08/01/2015 не виконав та сума завданих збитків, які підлягають стягненню з відповідача, з урахуванням повернення ТОВ «Ньюз Тревел» і ФОП [PERSON] позивачу [PERSON] 20% вартості туру та комісійної винагороди турагента, становить 26005,90 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення зобов`язання в розмірі 80358,46 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.\~ Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України встановлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Позивач просить стягнути на її користь пеню у розмірі 80358,46 грн. за кожен день прострочення відповідачем виконання зобов`язання, що становить 16 днів з дня початку прострочення зобов`язання 18.01.2015 до дати повернення 04.02.2015 відповідачем 20 % вартості туристичних послуг та 83 дні за період з 04.02.2015. Разом з тим, згідно положень ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. А тому, вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені, суд бере до уваги зазначенні вище положення норм законодавства та договору на туристичне обслуговування, та вважає, що, оскільки визначений позивачем розмір пені значно перевищує розмір завданих збитків, розмір пені слід зменшити та стягнути з відповідача пеню у сумі 66400,00 грн. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про туризм», турист має право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Згідно ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Частиною 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я,\~ у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні\~ нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як вже зазначено вище, судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання з надання туристичних послуг та в подальшому повернув лише 20% вартості туристичних послуг. Крім того, з пояснень [PERSON] вбачається, що вона разом з чоловіком довгий час збирали кошти на відпочинок у Єгипті та планували свою відпустку. Але у зв`язку з невиконанням відповідачем договору, позивач разом зі своїм чоловіком та шестирічним сином, зазнали значних моральних страждань, оскільки була розбита мрія сина позивача про відпочинок на морі, а її чоловік, який є військовослужбовцем, так і не зміг відпочити після важкого несення військової служби протягом року. Позивач та її сім`я протягом щорічної відпустки не мали змогу відпочити, так як всі їх кошти для відпочинку знаходилися у відповідача. Відповідно до довідки в/ч [NUMBER] підполковник [PERSON] в період з 22.12.2014 року по 01.02.2015 року перебував у щорічній відпустці за 2014 рік з наданням дозволу виїзду до Єгипту. Суд, зважаючи на пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що своїми діями, які полягали у невиконанні договору на туристичне обслуговування, відповідач порушив надані [PERSON] права споживача, чим їй була завдана моральна шкода. Разом з тим, визначаючи її розмір, суд бере до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, їх тривалість та вважає, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково, у розмірі 1000,00 грн., виходячи з принципів розумності та справедливості. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial