Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не проживає у вказаній квартирі понад рік та добровільно з реєстраційного обліку не знімається. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що в спірній квартирі живе дочка позивача [PERSON] , позивач іноді проживає в цій квартирі. В цій квартирі жив брат позивача, відповідач по справі. Свідок живе на 3-му поверсі, а позивач на 4-му. Ім`я брата позивача він не знає, відповідач давно не проживає в спірній квартирі. Свідок був у квартирі один раз 5-6 років потому, коли у неї помер чоловік. Після смерті чоловіка брата позивача він не бачив. Свідок постійно знаходиться вдома, тому почув би одразу голос чоловіка. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] проживає в їх будинку з моменту заселення, він живе в цьому будинку в квартирі [ADDRESS] з 1977 року, тобто з моменту заселення. Він знає всіх людей, які проживають в будинку, позивач живе в 1-му під`їзді, а він у 4-му. Брата позивача він не бачив багато років та не знає, де він проживає, з ним він не знайомий. Раніше свідок спілкувався з позивачем, вона говорила, що її брат проживає з нею, а потім його не стало. 3 роки точно свідок не бачив брата позивача. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим 16.04.1996 Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації. Згідно з довідкою про склад сім`ї № 20696, виданою відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 18.12.2020, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не проживає у вказаній квартирі понад рік, існування реєстрації відповідача в квартирі обмежує право власності позивача, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується дублікатом квитанції про сплату судового збору № 101/КЗ від 21.12.2020 у сумі 840,80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved