Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на підставі державного акту на право власності на землю № І-У ДП 091669 від 8 грудня 1999 року позивачу належить на праві власності земельна ділянка площею 6,660 га на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В 2010 році між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» було укладено договір оренди даної земельної ділянки строком на 15 років. Після фактичної передачі земельної ділянки відповідач не виконує умови договору, розрахувався частково, із запізненням, не дотримується строків розрахунку, орендна плата сплачується без урахування індексації. Окрім того відповідач не виконує умови збереження стану об'єкту оренди, оскільки не виконує умови сівозміни. Позивач зверталася до орендаря з пропозицією дострокового розірвання договору оренди, проте відповідач не бажає розірвати договір оренди земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд розірвати договір оренди, укладений між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс». В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві та зауважила, що орендна плата не сплачувалась орендарем за 2013 рік взагалі, проте земельна ділянка ним фактично використовувалась. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без її участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДП № 091669 є власником земельної ділянки площею 6,660 га на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.8). 16 лютого 2010 року Верхньодніпровським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру було зареєстровано договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс». Згідно з даним договором [PERSON] (орендодавець) передала в оренду товариству з обмеженою відповідальністю (орендар) земельну ділянку площею 6,660 га на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДП № 091669, строком на 15 років з дати реєстрації договору. Умовами договору було передбачено орендну плату - 1463 грн. 00 коп., яка мала перераховуватись на рахунок орендодавця або сплачується готівкою до 30 листопада щорічно. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнту індексації. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час укладення договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Товариство з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» отримавши від [PERSON] земельну ділянку у володіння та користування на умовах строковості, платності та використання земельної ділянки відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, допустив порушення умов договору, а саме не сплатив орендну плату за 2013 рік ані грошима, ані сільськогосподарською продукцією. Доказів на спростування встановлених судом обставин відповідачем не надано. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. Судом встановлено, що внаслідок порушення умов договору орендарем, орендодавець не отримує орендну плату, на яку розраховував та має право згідно з умовами договору, що на думку суду є істотним порушенням договору, а тому є підстави для розірвання договору оренди. Згідно з п. 12 договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін. Судом встановлено, що 25та 28 березня 2014 року позивач надсилала відповідачу заяви про розірвання договору оренди в добровільному порядку у зв'язку з порушенням ним умов договору (а.с.12,13), проте ця пропозиція з боку відповідача не була прийнята. Умовами договору (п.12) також передбачено можливість припинення дії договору шляхом його розірвання на підставі рішення суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. З урахуванням вищевикладеного суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» у зв'язку з невиконання орендарем обов'язків, передбачених умовами договору та істотним порушенням договору. А тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, а саме сплачений нею судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved