Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 06 жовтня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в якому у них народилися троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що після укладення шлюбу відповідач почав зловживати алкоголем на грунті чого влаштовує скандали, наносить їй тілесні ушкодження, погрожує розправою. Крім того, тривалий час відповідач не працює і не утримує матеріально сімю, хоча є здоровим та може працювати. Також вказала, що спільне проживання сторони припинили 20 листопада 2015 року. Самостійно належним чином забезпечити всім необхідним дітей не може так, як на даний час не має змоги працювати, у звязку із доглядом за малолітнім сином. Майна в приватній власності, від якого могла б одержувати дохід, не має. Оскільки відповідач є фізично здоровим, працездатним, інших утриманців не має, просила суд стягнути з нього аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на місяць на кожного, крім того, судові витрати по справі, понесені нею у зв2язку з отриманням правової допомоги у розмірі 500 грн. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, вказавши, що позов підтримує повністю, надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що сторонами не оспорювалося, стверджено копіями свідоцтва про народження серії 1-ИД № 079949, виданого 01 листопада 2008 року Висічанською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, свідоцтва про народження серії 1-ИД № 121774, виданного 21 квітня 2011 року тим же органом, свідоцтва про народження серії 1-ИД № 180719, виданного 20 серпня 2013 року тим же органом. Також встановлено, що сторони на даний час перебувають в офіційному шлюбі, позивач та відповідач разом з малолітніми дітьми проживають в [INFO], в якому крім них зареєстрована та проживає бубуся позивача [PERSON], що в ході судового розгляду було стверджено копією свідоцтва про шлюб серія 1-ИД № 035615, виданого Висічанською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 06 жовтня 2007 року, довідкою Висічанської сільської ради Борщівського району Тернопільської області № 680 від 01.12.2015 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 01 грудня 2015 року, з якого також вбачається, що зроблено висновок про те, що сім»я позивача є багатодітною та малозабезпеченою. Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач отримує регулярний дохід, є непрацездатним, з незадовільним станом здоровя, має інших утриманців, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, батьком неповнолітніх дітей, то зобовязаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів знаходить такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд знаходить такими, що підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо стягнення аліментів саме в сумі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки знаходить їх підставними та обґрунтованими. Такий висновок суд обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2016 рік» установлено, що у 2016 році прожитковий мінімум складає дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Сторони, які є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в рівній мірі несуть обовязки щодо їх виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача чи позивача. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати по справі у виді судового збору на користь держави, та на користь позивача в сумі 500 грн. в зв2язку з отриманням нею правової допомоги. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184 СК України, ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2016р.,

Outcome: approved