Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Першотравенського виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 20 червня 2015 року по 09 серпня 2017 року . В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення суду від 12 серпня 2016 року з відповідача були стягнені аліменти в розміні ј частки його заробітку (доходу). З відповідачем разом вони не проживають з 2016 року. Заборгованість відповідача по виконавчому листу №186/956/16-ц станом на 10 червня 2020 року становить 63 246,13 грн. Також позивач зазначає, що відповідач фактично не виконує свої батьківські обов`язки, не забезпечує необхідне харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з нею, не виявляє інтерес до її внутрішнього світу та не створює умови для отримання нею освіти. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву в якому заначив, що вони з позивачем перебували у шлюбі та в них народився син [PERSON] [INFO] . З позивачем були гарні стосунки, вони вели спільне господарство та виховували сина. В 2016 році відповідач поїхав працювати за кордон, однак вони були постійно на зв`язку. Він пересилав кошти позивачу на її утримання та сина. Про розірвання шлюбу позивач ніяких думок при спілкуванні не висловлювала. Через деякий час відповідач втратив зв`язок з позивачем. Після повернення в Україну відповідач дізнався, що позивач в 2016 році звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів, а в 2017 році - про розірвання шлюбу. Рішення суду виносилися без його участі оскільки він перебував за кордоном. Заборгованість по аліментам утворилася через те, що про рішення суду відповідачу не було відомо, а кошти на утримання дружини та дитини він пересилав особисто, а не через виконавчу службу. Вказані обставини були для відповідача несподіваними та неочікуваними. Після того, як повернувся з закордону, він почав шукати куди переїхала позивач разом з сином. На відомий йому номер мобільного телефону вона не відповідала. В липні 2020 року відповідач дізнався, що позивач подала позов про позбавлення його батьківських прав відносно сина. Він також намагався зв`язатися з позивачем за зазначеним в позовній заяві номером телефону, однак відповіді не отримав. Також відповідач вказав, що сам факт не сплати аліментів не свідчить про свідоме та умисне його ухилення від виконання батьківських обов`язків, оскільки він на даний час є безробітним та не може сплачувати аліменти. Окрім цього, як в нього була можливість він перераховував позивачу кошти, а саме 6900 грн. у 2018 році та 5100 грн. у 2019 році. Також позивач зазначає, що відповідач фактично не виконує свої батьківські обов`язки, не забезпечує необхідне харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з нею, не виявляє інтерес до її внутрішнього світу та не створює умови для отримання нею освіти, однак зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вважає, що позивачем не обґрунтовано у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Просить суд, відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позивні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позові та пояснила суду, що в квітні 2016 року відповідач поїхав за кордон до Російської Федерації. Виховувати та утримувати сина їй допомагала бабуся. В вересні 2016 року відповідач перерахував їй грошові кошти в сумі приблизно 2-3 тисячі грн. Восени 2016 року в місті Першотравенську вона зустрічала відповідача. Останній раз він бачив дитину приблизно 09 липня 2016 року. Потім він знову поїхав в Росію та сказав, що буде там жити. В серпні 2016 року вона змінила свої місце проживання. Також вона заперечує, що ховає від відповідача дитину та не дає з нею спілкуватися. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив суду, що в грудні 2016 року він дізнався про рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання сина. На даний час фінансово не має можливості сплачувати аліменти. Проблем зі здоров`ям він не має. Вже другий місяць працює на олійниці. Позивач перешкоджала йому в спілкуванні з дитиною, на телефонні дзвінки не відповідала, однак з цього приводу він в органи піки чи поліцію не звертався. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила суду, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання, щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, комісія дослідивши наявні матеріали, вислухавши пояснення, прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Представник вважає, що батько ухиляється від виконання обов`язків, щодо виховання та утримання сина, просить суд позов задовольнити. Також представник надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Дійсно, відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 серпня 2015 року. З заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області в цивільній справі №186/956/16-ц від 12 серпня 2016 року вбачається, що на користь [PERSON] (позивача) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] (відповідача). З заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області в цивільній справі №186/619/17 від 09 серпня 2017 року вбачається, що шлюб між [PERSON] (позивачем) та [PERSON] (відповідачем) було розірвано. Згідно довідки - розрахунку заборгованості по виконавчому листу №186/956/16-ц від 12 серпня 2016 року вбачається, що відповідач по справі має заборгованість по сплаті аліментів станом на 10 червня 2020 року в розмірі 63246 гривень 12 копійок. Відповідно до листа Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року №1581/03-53 вбачається, що [PERSON] з 01.10.2012 року по 31.03.2014 року та з 01.08.2017 року по 31.08.2018 року отримувала тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляється від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме. З довідки виданою Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року вбачається, що [PERSON] з липня 2017 року по січень 2018 року отримала тимчасову допомогу на загальну суму 6317,96 грн., у зв`язку з тим, що батько ухиляється від сплати аліментів. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача встановлено, що за результатами розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 27 липня 2020 року, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до частин другої та третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною третьою статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох із урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків. У силу частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд в цивільній справі №537/2238/18, Постанова від 15 вересня 2020 року. Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов висновку про те, що позбавлення [PERSON] , який не бере участі у вихованні сина та має заборгованість по сплаті аліментів, батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Таким чином, суд повно та всебічно з`ясувавши обставини справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed