Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. 20 липня 2002 року був укладений шлюб позивача з відповідачем по справі [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 103 та видано свідоцтво серії [NUMBER] 15 лютого 2007 року між позивачкою та відповідачем був розірваний шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.02.2007 року. [PERSON] зазначає в позовній заяві, що батько дитини - [PERSON] починаючи з 2006 року проживає окремо в іншому місці та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує не бере педагогічної, грошової, посильної трудової, не платить аліментів взагалі, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, її навчання підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». З 24 листопада 2009 року за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти, які не платив взагалі протягом шести років (підтверджується довідками відділу державної виконавчої служби № 14-20559796/15 від 10.04.2015 р, № 14-20559796/15 від 21.04.2015 року). Жодного разу відповідач навіть не поцікавився за які кошти виховується дитина. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 30.04.2015 року складає 31500 гривні. 18 травня 2015 року виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, розглянувши заяву та матеріали надали висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], за № 236/12-41 від 18.05.2015 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник третьої особи підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити позов. Заслухавши сторін та їх представників, розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 18 травня 2015 року виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, розглянувши мою заяву та матеріали надали висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], за № 236/12-41 від 18.05.2015 року. В судовому засіданні позивач підтвердила інформацію зазначену у позовній заяві, а саме, що: [PERSON] починаючи з 2006 року проживає окремо в іншому місці та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує не бере педагогічної, грошової, посильної трудової, не платить аліментів взагалі, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, її навчання підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». З 24 листопада 2009 року за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти, які не платив взагалі протягом шести років (підтверджується довідками відділу державної виконавчої служби № 14-20559796/15 від 10.04.2015 р, № 14-20559796/15 від 21.04.2015 року). Жодного разу відповідач навіть не поцікавився за які кошти виховується дитина. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 30.04.2015 року складає 31500 гривні. Шлюб між позивачкою та відповідачем згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого міським відділом реєстрації актів Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, серії [NUMBER] від 15.02.2007 року було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 43 від 15.02.2007 року. Згідно характеристик приєднаних до матеріалів позовної заяви [PERSON] характеризується позитивно, щодо виховання дитини ставиться відповідально, приділяє їй багато уваги, дає про здоров'я дитини, забезпечує дитину всім необхідним. Як зазначено у характеристиках [PERSON], які надані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] батько дитини [PERSON] - [PERSON] жодної участі у вихованні дитини не бере, зустрічей з дитиною уникає, ні в школу ні в садочок до дитини не приходив ніколи. Фінансово не забезпечує як дитину - [PERSON] так і маму дитини [PERSON] Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пункті 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. В судовому засіданні та матеріалами справи доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, а тому, для захисту прав та інтересів дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та позбавити відповідача батьківських прав відносно: [PERSON], [INFO] року народження. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь Державного бюджету України судові витрати у сумі 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved