Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, який неодноразово нею уточнювався, та згідно останніх уточнень від 04.07.2014 року, позивачка просила суд: заборонити діяльність кафе-бару «[INFO]» у підвальному приміщенні будинку [ADDRESS] що належить на праві власності [PERSON], та перебуває в оренді у фізичної особи-підприємця [PERSON]; зобов'язати [PERSON] демонтувати неналежним чином встановлений навіс над аварійним виходом з підвалу й встановити дощоприймачі; зобов'язати [PERSON] демонтувати металевий навіс над вікном підвалу; зобов'язати [PERSON] відновити становище стіни арочного проїзду у двір будинку по [ADDRESS] шляхом закладення самовільно прорубаних вентиляційних отворів, а також стягнути солідарно з [PERSON], ПП «Фірма «Ч.С.М.», ФОП [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5.000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив наступне. Вона є власницею квартири [ADDRESS] яка частково розташована над підвальним приміщенням, в якому облаштовано кафе-бар «[INFO]», яке знаходиться в оренді ФОП [PERSON] [PERSON] в своєму позові зазначає, що діяльність кафе-бару «[INFO]» в цілому спричинює негативні наслідки у вигляді порушень чинного санітарно-епідеміологічного законодавства, пожежних, державних будівельних норм, її законних прав та інтересів, створюючи реальну загрозу її життю, здоров'ю, майну, завдає матеріальної та моральної шкоди. Також, проведення різних заходів супроводжується великим шумом, лайкою та музикою, що не дає можливості позивачці та її сім'ї відпочити та вести нормальний спосіб життя, а відсутність вентиляції та водовідведення спричиняє виникнення сирості в квартирі та неприємних запахів. Про відповідні порушення [PERSON] зверталася до контролюючих органів, які, в межах своїх повноважень, виносили приписи та притягали винних осіб до відповідальності. Стягнення моральної шкоди позивачка пояснює завданням їй неправомірними діями відповідачів душевних страждань та погіршенням стану здоров'я. В судовому засіданні позивачка позов, з урахуванням останніх уточнень, підтримала та просила суд задовольнити в повному обсязі, представники відповідачів проти задоволення позову заперечували, представник [PERSON], [PERSON], надав письмові заперечення, в яких зазначив, що діяльність кафе-бару «[INFO]» у підвальному приміщенні будинку [ADDRESS] проводиться згідно діючого законодавства України, а доводи позивача не відповідають дійсності та матеріалами справи не підтверджуються. Інші учасники цивільного процесу до судового засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає повністю, виходячи з наступного. Як випливає з матеріалів справи, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2004 року (реєстровий № 1-5343), яка частково розташована над підвальним приміщенням, в якому облаштовано кафе-бар «[INFO]». Рішенням № 389 від 27.02.1992 року виконкому Жовтневої райради народних депутатів нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] було передано в оренду кооперативу «Кондор», який рішенням № 1011 від 15.07.1993 року в ПП фірма «Ч.С.М.». В подальшому, [PERSON], згідно договору купівлі-продажу № 155 від 06.10.2004 року придбав вищевказане нерухоме майно, яке було визначено під № 502 у літ «А». Згідно договору купівлі-продажу від 23.12.2013 року, [PERSON] продав нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS], [PERSON], яка в свою чергу передала його на умовах оренди [PERSON] (договір від 05.05.2014 року). Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу водовідведення, вентиляції та облаштування кафе-бару «[INFO]». Що стосується позовних вимог, то слід зазначити наступне, належних та допустимих доказів, які б свідчили про незаконну діяльність вищевказаного закладу позивачем суду не надано, як і не надано доказів протиправного влаштування навісу над виходом з підвалу та його вікном, а також вентиляції. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З приводу водовідведення. Це питання порушувалось перед компетентними органами як [PERSON] так і [PERSON], результатом чого став припис, який останнім було виконано та змонтовано систему водовідведення над входом до кафе-бару «[INFO]», яке в подальшому було демонтовано. Також, позивачка [PERSON] просила суд стягнути на її користь моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5.000,00 грн. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, пункт 4 Постанови передбачає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Проте, позивачем не доведено завдання їй моральної шкоди, не зазначено в чому вона полягає, а також яким неправомірними діями чи бездіяльністю була завдана.

Outcome: dismissed