Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суді із заявою про розрівання шлюбу, вказуючи, що 03 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвала шлюбу з відповідачем, дітей від шлюбу не мають. Шлюбно-сімейні відносини між ними не склалися, причиною розпаду сімї стало відсутність порозуміння, на підставі чого в сімї виникали конфлікти. З 2013 року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Просить розрівати шлюб, так як подальше спільне життя тазбережння шлюбу вважає неможливим. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище «Циганок». Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області заявник [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], актовий запис № 68, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с.5/. Відповідно до довідки з особової справи № 14-Д-16 виданої П`ятихатською виправною колонією УДПтС України в Дніпропетровській області (№122) від 27.10.2016 року [PERSON] засуджений вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України 3 років 3 місяців позбавлення волі/а.с.8/ Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім'ї неможливим, так як це протирічить інтересам сторін.

Outcome: approved