Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Вказує, що відповідач [PERSON] є колишньою власницею вказаної квартири, після набуття позивачем права власності на вказану квартиру, з відповідачами жодних договорів щодо користування цією квартирою не укладалось, до теперішнього часу відповідачі з реєстрації не знялися, їхніх особистих речей в квартирі немає, факт їхньої реєстрації чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним позивачу на праві власності майном. У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , особами, які втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Позивач, [PERSON] , належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, своїм правом на надання відзиву відповідачі не скористалися, наданого законом права на участь у судовому засіданні не використали, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.03.2020 року. Відповідно до довідки ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД» від 20.11.2020 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД» від 20.11.2020 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає з квітня 2014 року по теперішній час. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі в зазначеній квартирі не мешкають без поважних причин з 2014 року. За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно з ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Оскільки, судом було встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї власника квартири, відповідач [PERSON] є колишньою власницею квартири, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] , визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved