Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Позов мотивує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися, а тому рішенням суду від 08 жовтня 2003 року шлюб було розірвано. З моменту розлучення відповідач не виявляє інтересу до свого сина, не приймає участі в його вихованні та забезпеченні, самоусунувся від батьківських обовязків. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 30 жовтня 2017 року становить 10\~348, 02 грн. А тому, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації подала суду затверджений\~ висновок Органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації № 4/02-18 від 30.01.2018 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], а також заяву про розгляд справи у відсутності представника Органу опіки та піклування, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Клопотань від відповідача не надходило. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5-7). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не приймає з часу його народження. Відповідно до довідки Першого відділу ДВС Луцького МУЮ заборгованість по сплаті аліментів станом на 30 жовтня 2017 року становить 10 348, 02 грн. (а.с. 10). З представлених суду доказів, вбачається, що на даний час неповнолітній [PERSON]\~навчається в Ківерцівському медичному коледжі за спеціальністю «Лікувальна справа». Вихованням сина займається мама, яка добре справляється зі своїми обовязками, виховує дитину, цікавиться її розвитком\~ (а.с. 8). Висновком Органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації № 4/02-18 від 30.01.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], встановлено, що у позивач та відповідач у справі перебували в зареєстрованому шлюбі. В них народився син [PERSON]. Спільне життя не склалося та рішенням суду від 08.10.2003 року шлюб між сторонами було розірвано. З моменту розлучення батьків і до сьогодні [PERSON] проживає з марірю. Батько хлопця, [PERSON], фактично від народження не бере участі у його вихованні, не цікавиться життям, здоровям, не допомагає сину матеріально, тобто повністю усунувся від виконання батьківських обовязків. З пояснень неповнолітнього [PERSON] було встановлено, що батько взагалі не зявлявся в його житті, тому тепер хлопець не хоче щоб будь-що їх обєднувало. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обовязків, відповідач не виконує. З матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками: не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, про його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання сина та самоусунення від виконання батьківських обовязків. Разом з тим, судом не встановлено наявності у відповідача реальних і обєктивних перешкод для спілкування з дитиною при його бажанні. Він не вживав заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку такого спілкування не звертався. Проаналізувавши зібрані і досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved