Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав. В підтвердження позову позивач посилається на те, що 20 січня 2007 року зареєструвала шлюб з [PERSON] в Русько-Лозівській сільській раді Дергачівського району Харківської області. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2010 шлюб був розірваний, про що в Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 01 жовтня 2010 року був зроблений відповідний актовий запис про розірвання шлюбу №715. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач залишив сім'ю, коли дитині було кілька місяців, ніякої матеріальної допомоги ані позивачу, ані дитині не надавав і не надає, на протязі усього часу ухиляється від виконання своїх обов'язків батька по вихованню та утриманню дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, про його здоров'я, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач з 2007 року навіть не бачив свого сина. Позивач була змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на дитину, в якій викладені усі вищевказані обставини ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.02.2015 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення повноліття дитиною. Згідно довідки Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 01.02.2016 «Розрахунок заборгованості по аліментам» заборгованість відповідача по аліментам станом на 01 грудня 2015 року склала - 12003 грн. 97 коп., за цей час відповідач так і нічого не сплатив. Відповідно довідки Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районі Головного територіального управління юстиції у Харківській області №3808 від 20.02.2018 року станом на 01 лютого 2018 року борг по аліментам складає - 41776 грн. 97 коп., ніяких платежів згідно цієї довідки відповідач не робив та, виходячи з цього, не має наміру сплачувати аліменти в подальшому. Як позивачу відомо, відповідач вів антисоціальне життя, неодноразово був притягнутий до кримінальної відповідальності, не мав постійної роботи. Про відсутність з боку відповідача піклування відносно сина свідчать, крім переліченого, наступні докази і документи: -довідка від класного керівника зі школи, де навчається син, про те, що батько [PERSON] ніколи до школи не приходив та навчанням сина не цікавився; -довідка з Харківської міської дитячої поліклініки від 22 лютого 2018 року аналогічного змісту. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в поданій суду заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно наданої суду заяви позовні вимоги позивача визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина та просив справу розглядати за його відсутності. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Сахно Є.В. не з'явилася, в поданій суду заяві просила прийняти рішення по справі з урахуванням наданого висновку, а справу розглядати за відсутності представника органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 січня 2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] в Русько-Лозівській сільській раді Дергачівського району Харківської області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 04 жовтня 2007 року, актовий запис №859. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від виконання своїх обов'язків батька по вихованню та утриманню дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, про його здоров'я, навчання, підготовку до самостійного життя. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2010 року шлюб між сторонами був розірваний, про що в Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 01 жовтня 2010 року був зроблений відповідний актовий запис про розірвання шлюбу №715. Згідно свідоцтва про шлюб 30 липня 2013 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] в Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №672. Згідно заочного рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.02.2015 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви (12.11.2014) до досягнення повноліття дитиною. Згідно довідки Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 01.02.2016 «Розрахунок заборгованості по аліментам» заборгованість відповідача по аліментам станом на 01 грудня 2015 року склала - 12003 грн. 97 коп., за цей час відповідач так і нічого не сплатив. Відповідно довідки Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районі Головного територіального управління юстиції у Харківській області №3808 від 20.02.2018 року станом на 01 лютого 2018 року борг по аліментам складає - 41776 грн. 97 коп., ніяких платежів згідно цієї довідки відповідач не робив та, виходячи з цього, не має наміру сплачувати аліменти в подальшому. За інформацією класного керівника зі школи [PERSON] - [PERSON], [INFO], є учнем 4-А класу ХЗОШ №56. За період навчання з 2014 по 2018 батько [PERSON] батьківські збори не відвідував, жодного разу вона його не бачила. На батьківські збори приходила мати - [PERSON]. Згідно інформації з КЗОЗ «Харківської міської дитячої поліклініки №13» від 22 лютого 2018 року - [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS]. При зверненні до поліклініки та при обстеженнях дитини вдома, рекомендації лікаря виконує мати. У зв'язку з вищевикладеним питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], було винесено та розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. За присутності матері, [PERSON] та малолітнього, [PERSON], [INFO]. З'ясувати думку батька дитини, [PERSON], з обставин, що призвели до виникнення спору та запросити на засідання комісії не виявилось можливим. Фактичне місце проживання батька невідоме. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до норм статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності , батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини , відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства , ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач, який являється батьком дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування від 22.06.2018 року за № 400 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стаття 150, 157 СК України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved