Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позбавлення батьківських прав (а.с.2-7). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.02.2018 року вона отримала судовий наказ від 06.02.2018 року, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя, яким з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 лютого 2018 року та до повноліття дитини. Внаслідок невиконання вказаного наказу відповідачем добровільно, вона звернулася до Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про примусове виконання зазначеного наказу. Станом на 01.08.2018 року відповідач жодної поточної оплати аліментів не здійснив, що обумовлює наявність заборгованості в розмірі 15201,94 грн. згідно довідки - розрахунку від 30.07.2018 року. Загальна сума неустойки (пені), у зв'язку із виникненням заборгованості зі сплати аліментів, становить 16023,99 грн. Сума до стягнення, з урахуванням граничних обмежень, встановлених СК України, становить 15 286,94 грн. Крім вказаного, відповідач, будучи біологічним батьком дитини, з часу її народження не турбується ні про стан здоров'я дитини, ні про її виховання, ні про її утримання. Останній раз відповідач бачив сина майже 7 років тому і до сьогоднішнього часу не проявляє інтересу до його життя, розвитку та матеріального забезпечення. Жодного разу батько не з'явився до школи, де навчається його син, участі у вихованні дитини не приймає. Виховання дитини, моральне та матеріальне забезпечення, лікування та інше в повному обсязі здійснює виключно вона, дитина проживає з нею. Тривале та систематичне невиконання відповідачем своїх батьківських прав щодо дитини обумовлює наявність підстав для позбавлення його батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO]. Позивачка просила:стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну оплату аліментів в розмірі 15286,94 грн.; позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача витрати з оплати судового збору. Ухвалою судді Приморського районного суду Запорізької області від 10 січня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено підготовче судове засідання (а.с.36-38). Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року закрито підготовче провадження по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.44-45). 15 лютого 2019 року, до початку розгляду справи по суті, від позивачки [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона просила залишити позовну заяву в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів без розгляду, в інший частині розглядати справу у загальному порядку на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи (а.с.53). В судовому засіданні 08.04.2019 року, на задоволення клопотання позивачки, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, уточнено назву третьої особи, а саме: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради. Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позбавлення батьківських прав в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 15 286 грн. 94 коп. залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка - [PERSON], позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав та підстави, на яких вони ґрунтуються, підтримала у повному обсязі, дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що вона спілкувалася з друзями відповідача, які проживають у м. Донецьку, які повідомили їй, що [PERSON] не хворіє, не перебуває на лікуванні у медичних закладах, не перебуває у скрутному становищі, не знаходиться на військовій службі, заборон на перетин лінії розмежування не має. Відповідач не спілкується з сином з 2008 року, з цього часу він не приймає участі у вихованні сина, не піклується про нього, не цікавиться його життям, здоров'ям. Матеріальної допомоги дитині відповідач не надавав взагалі. З 2014 року відповідач жодного разу не відвідав сина, до цього відвідував один раз на рік на її прохання. Відповідач жодного разу не був у школі, в якій навчається дитина, не цікавився її навчанням. Навесні 2015 року вона була з сином у м. Донецьку, звідки дзвонила відповідачу, прохала його зустрітися з сином, але відповідач на зустріч не приїхав. Просить позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав задовольнити у повному обсязі. Третя особа - Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила, надала письмове клопотання, в якому просила розглянути справу без участі представника, з урахуванням прав та законних інтересів дитини (а.с. 72). Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (у судове засідання викликався через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.40, 51, 67), в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив не надав. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивачка проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечувала, тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Свідок [PERSON]пояснив суду, що позивачка - його рідна сестра, проживала однією сім'єю з [PERSON], у 2005 році у них народився син [PERSON]. З 2006 року сестра та [PERSON] сумісно не проживають. Відповідач не приділяв дитині уваги, не прагнув до спілкування з сином, відвідував його на прохання матері, ставив свої інтереси вище спілкування з дитиною, матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. Позивачка ніколи не чинила перешкод у спілкуванні батька з сином, навіть сама прохала відповідача відвідувати дитину. Відповідач не хворіє, не знаходиться ні на лікуванні, ні на військовій службі, перешкод для спілкування з дитиною у нього немає. На протязі, приблизно 5-6 років, відповідач взагалі не відвідує сина, навіть на прохання позивачки, не цікавиться його долею, здоров'ям, навчанням, участі у вихованні дитини не приймає. Вихованням та матеріальним утриманням дитини займається позивачка. Свідок [PERSON]пояснила суду, що позивачка є її подругою, вони знайомі 15 років. Відповідач та позивачка проживали сумісно у м. Донецьку, у квартирі, яка належить матері позивачки. У 2005 році у них народився син - [PERSON]. Через рік після народження дитини [PERSON] та [PERSON] припинили сумісне проживання, відповідач з дитиною не спілкувався, не утримував матеріально. Приблизно протягом 7 років відповідач взагалі не відвідує сина, не спілкується з ним, не цікавиться його долею, здоров'ям, навчанням. Перешкод у спілкуванні з сином позивачка відповідачу ніколи не створювала і не створює. Відповідач без поважної причини не виконує обов'язки по вихованню та матеріальному утриманні дитини. Вислухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO],є [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с.10). 06 лютого 2018 року Жовтневим районним судом м. МаріуполяДонецької області видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], мешкає за адресою: [ADDRESS], аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 лютого 2018 року та до повноліття дитини. Судовий наказ набав законної сили 06 лютого 2018 року, видано 07 лютого 2018 року (а.с.8). Згідно із довідкою - розрахунком, виданою 30.07.2018 року Центральним відділом Державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, станом на 30.07.2018 року заборгованість по аліментам, стягнутим Жовтневим районним судом Донецької області з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 лютого 2018 року та до повноліття дитини,за період з 05.02.2018 року по 30.07.2018 року становить 15201,94 грн. (а.с.9). Відповідно до довідки № 201, наданої 18.07.2018 року Маріупольською загальноосвітньою санаторною школою-інтернатом І-ІІ ступенів № 11 Донецької обласної ради, батько [PERSON] учня [PERSON], [INFO], не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з вчителями, не бере участі у батьківських зборах, не забирає дитину зі школи-інтернату (а.с.11). За інформацією Служби у справах дітей по Центральному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради Донецької області від 07.03.2019 року, на засіданні 06.03.2019 року Центральної районної у м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради було розглянуто питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO].Відповідача [PERSON] запросити на засідання 06.03.2019 року комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, не має можливості, тому як він проживає на тимчасово окупованій території за адресою: [ADDRESS].Вислухавши думку членів комісії щодо доцільності позбавлення батьківських прав комісія дійшла висновку, що надати висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], не має можливості, тому як недостатньо фактів та законних підстав (а.с. 68). Відповідно до акту проведення співбесіди з малолітнім [PERSON], [INFO], проведеної 20 лютого 2019 року начальником та головним спеціалістом Служби у справах дітей по Центральному району управління Служби у справах дітей Маріупольської міської ради Донецької області за усною згодою матері малолітнього - [PERSON], наданої 20 лютого 2019 року, проведена співбесіда з малолітнім, [PERSON], [INFO], з метою забезпечення права дитини на те, щоб бути вислуханою з питань, що стосуються її особисто та з'ясування думки дитини при вирішенні спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO]. За результатами співбесіди зі слів дитини встановлено, що [PERSON] мешкає разом з матір'ю та бабусею [PERSON], як переселенці з м. Донецька, відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Батьки розлучились, коли йому було пів року, але він спілкувався з батьком один раз на рік. Останній раз спілкувався два роки тому. Подарунки батько не дарував, матеріально не забезпечував. Зараз батько не дзвонить, не цікавиться справами у школі. [PERSON], хоче щоб батька позбавили батьківських прав (а.с.69). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 152 Сімейного кодексу України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON]проживає за адресою: [ADDRESS] Суду не надано та в судовому засіданні не встановлено доказів, у підтвердження існування обставин, що перешкоджають [PERSON] виконувати свої батьківські обов'язки стосовно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Суду не надано доказів перебування відповідача на військовій службі, перебування на лікуванні, не надано відомостейщодо відбування ним покарання у зв'язку із засудженням за скоєння кримінального правопорушення, що перешкоджає виконанню обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню малолітнього сина. Доказів, що позивачка перешкоджає спілкуванню відповідача з сином, та його участі у вихованні дитини, суду також не надано. В судовому засіданні встановлено, що батько малолітньої дитини - [PERSON], [INFO],[PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками: не приймає участі у вихованні сина, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не забезпечує дитині рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не забезпечує всебічний розвиток дитини як особистості. Малолітній [PERSON], [INFO], думка якого відповідно до ст. 171 СК України була вислухана судом та повинна бути врахована судом при вирішенні питання про позбавлення його батька - [PERSON], батьківських прав, пояснив, що в теперішній час він проживає з матір'ю - [PERSON] у м. Маріуполь, навчається у 7 класі ЗОШ №11 м. Маріуполь. У навчанні йому допомогає мати, яка відвідує школу, цікавиться його шкільним життям, навчанням. Мати займається його вихованням, піклується про нього, купує йому одяг, взуття, шкільне приладдя, забезпечує його продуктами харчування. Вільний час він проводить з мамою. Батько проживає окремо від них, не відвідує його, не дзвонить, не інтересується його життям, навчанням, не приймає ніякої участі у його вихованні, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Останній раз батько відвідував його, приблизно три роки тому. Коли вони з мамою проживали у м. Донецьк батько дуже рідко відвідував його. Мати ніколи не перешкоджала його спілкуванню з батьком. Йому відомо, що вирішується питання про позбавлення батька батьківських прав стосовного нього і він не заперечує проти позбавлення його батька батьківських прав. При ухваленні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне для забезпечення прав та інтересів малолітньої дитини позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дійшовши висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, суд не вирішує питання про стягнення з нього аліментів на дитину, оскільки 06 лютого 2018 року Жовтневим районним судом м. МаріуполяДонецької області видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 лютого 2018 року та до повноліття дитини. Судовий наказ набав законної сили 06 лютого 2018 року. Позивачка при зверненні з даним позовом сплатила судовий збір у сумі 704,80 грн. (а.с.1), просила витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача (а.с.6),тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved