Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2007 року народження, разом з нею в [ADDRESS] , з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за попереднім місцем проживання : [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилася донька [PERSON] . Вказує, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня дитини залишилась разом з нею, знаходиться на її утриманні та проживає з нею в будинку її батька [PERSON] в [ADDRESS] . Так як донька зареєстрована за попереднім місцем проживання, це порушує її право на реєстрацію місця проживання за фактичним місцем проживання. При зверненні до колишнього чоловіка з проханням надати дозвіл на зняття з реєстрації дитини за попереднім місцем проживання та її реєстрацію за нинішнім місцем проживання отримала відмову від відповідача, а тому змушена звернутися до суду із заявою про надання дозволу на зняття малолітньої дитини з місця реєстрації та реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання без згоди батька. Ухвалою суду від 28 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче провадження. Ухвалою від 17.07.2019 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в тому числі і через оголошення на офіційному веб -порталі «Судова влада». Представник третьої особи - Хорольської міської ради Полтавської області Волошин С.М. надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, з урахуванням прав та законних інтересів малолітньої дитини проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1999 року, який розірвано на підставі рішення Хорольського районного суду Полтавської області 06.12.2017 року, яке набрало законної сили 27.12.2017 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , 2007 року народження , що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно довідки ОСББ «КСМБ» від 05.11.2018 року за адресою [ADDRESS] зареєстрована малолітня [PERSON] . Матеріали справи свідчать, що згідно рішення Хорольського районного суду Полтавської області [PERSON] визнано втратившою право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , із зняттям її з реєстрації за вказаною адресою. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 22.04.2019 року остання зареєстрована за адресою [ADDRESS] в житловому будинку, що на праві власності належить її батькові [PERSON] . Згідно письмової заяви [PERSON] останній не заперечує проти реєстрації місця проживання онуки [PERSON] в його будинку за [ADDRESS] . Згідно частини першої статті 4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Підставою позову є фактичні обставини, з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин сторін. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини » (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс -Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Судом встановлено, що спору про визначення проживання дитини, який підлягав би вирішенню на підставі статті 161 СК України, між сторонами немає, проте, матеріали справи свідчать, що позивачу було відмовлено у реєстрації дитини за її місцем фактичного проживання у будинку по [ADDRESS] . Тобто, спір виник не щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків, а у зв`язку із бажанням матері зареєструвати місце проживання дитини за іншою адресою, а саме за місцем проживання позивача, але згоду на це батько не дає. У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Проаналізувавши всі обставини справи, та враховуючи, що позивач має намір зареєструвати малолітню доньку за своїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , що відповідає інтересам дитини. Тому відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними та приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Виходячи з того що позивачка є інвалідом другої групи, та є такою, що звільнена від сплати судового збору. Судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved