Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» (далі - ПАТ «Західінкомбанк») про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 вересня 2004 року між нею та банком укладений договір банківського вкладу в національній валюті № ДД-11074-01.980 з додатковими угодами до нього, відповідно до якого вона передала банку в строкове платне користування до 01.06.2011 року належні їй грошові кошти в сумі 15189,79 грн. з процентною ставко 18,5 % річних. Відповідач не виконав свої зобов?язання по договору, у зв?язку з чим судовим рішенням, що набрало законної сили 09.09.2011 року, з банку на користь позивача стягнуто суму банківського вкладу в розмірі 49508,09 грн., яку [PERSON] отримала лише 15.07.2014 року. Вказує, що із дня набрання рішенням суду законної сили до моменту повернення коштів, відповідачем не нараховувались та не сплачувались проценти за користування депозитними коштами. Зазначає також, що такими діями працівників банку їй завдана моральна шкода, що виявилася у постійних душевних переживаннях, і яку вона оцінює у 5000 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в її користь суму відсотків по банківському вкладу в розмірі 26096,92 грн., три відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі 4231,91 грн., 6287,53 інфляційних втрат та 5000 грн. відшкодування моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, просить суд позов задовольнити із підстав зазначених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце слухання справи. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по справі по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 625, 1058, 1059, 1060, 1061, 1062, 1063, 1064, 1065 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в інші формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 29 вересня 2004 року між [PERSON] та ТзОВ КБ «Західінкомбанк», правонаступником якого являється ПАТ «Західінкомбанк», укладений договір банківського вкладу в національній валюті № ДД-11074-01.980 з додатковими угодами до нього (далі - договір банківського вкладу), відповідно до якого він передав банку в строкове платне користування до 01.06.2011 року належні їй грошові кошти в сумі 15189,79 грн. з процентною ставко 18,5 % річних. У зв?язку із неналежним виконанням відповідачем своїх обов?язків по договору банківського вкладу, рішенням Луцького міськрайонного суду від 30.08.2011 року, яке набрало законної сили 12.09.2011 року, з банку стягнуто в користь позивача банківський вклад в розмірі 49508,09 грн. та нараховані відсотки в сумі 4,20 грн. (а.с.5, 6) Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Аналогічна норма передбачена п.п. 4.3.1, згаданого договору, згідно якого банк зобов'язаний повернути вклад на першу вимогу вкладника у відповідності до умов договору. Судом встановлено, що позивач банківський вклад в розмірі 49508,09 грн. отримав в ході примусового виконання судового рішення 15.07.2014 року (а.с.6-9). Згідно із частиною п?ятою статті 1051 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з правової позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс13, з банку необхідно стягувати проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Дана постанова Верховного Суду України згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов?язковою при застосуванні судами норм матеріального права у подібних правовідносинах. Таким чином, в даному випадку банк, несвоєчасно повернувши позивачу депозитний вклад, зобов'язаний сплатити відсотки по договору, а також три відсотки річних та інфляційні втрати на підставі ст..625 ЦК України. В даному випадку позивач помилково вважав, що судове рішення про стягнення коштів набрало законної сили 09.09.2011 року, хоча, у виконавчому листі судом визначено, що рішення набрало законної сили 12.09.2011 року, а тому саме цю дату, на думку суду, слід брати до уваги (а.с.6). Таким чином, загальний строк прострочення відповідачем своїх зобов?язань щодо повернення вкладу з моменту набрання рішенням суду законної сили складає 1038 днів (з 12.09.2011 року по 15.07.2014 року включно). Тому розмір відсотків, що підлягають стягненню на користь позивача за цей період становить 26 046,68 грн., виходячи з наступної формули розрахунків: (49508,09 грн. (сума боргу)*18,5% (відсоткова ставка)/365 (к-сть днів у році)*1038 (загальний строк прострочення). Три відсотки річних в даному випадку становлять 4223,79 грн., виходячи з наступної формули розрахунків: (49508,09 грн. (сума боргу)*3% (відсоткова ставка)/365 (к-сть днів у році)*1038 (загальний строк прострочення). Щодо визначення суми інфляційних втрат, то в даному випадку загальний індекс інфляції становить 112,3 %, що визначається шляхом перемноження показників індексів інфляції із врахуванням розмірів індексу інфляції у 2011-2014 роки за даними Державного комітету статистики України з врахуванням відповідної правової позиції Верховного Суду України з цього приводу, викладеної у листі №62-97р від 03.04.1997 року. Тому в даному випадку інфляційні втрати становлять 6089,50 грн., виходячи з наступної формули розрахунків: (55597,59 грн. (сума боргу з врахуванням інфляції) - 49508,09 грн. (сума боргу без врахування інфляції). Вищевказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та в сукупності становлять 36 359,97 грн. Не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000 грн., оскільки, таке право позивача не передбачено укладеним між сторонами договором та додатковими угодами до нього і позивачем не наведено факту заподіяння моральної шкоди іншими неправомірними діями відповідача, як це передбачено ст..1167 ЦК України. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial