Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання її сина [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення її опікуном, посилаючись на те, що він є інвалідом з дитинства першої групи, з діагнозом: важка розумова відсталість, внаслідок чого, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Внаслідок хвороби [PERSON] не здатний самостійно здійснювати свої права та обов`язки, потребує постійного стороннього догляду, а тому просить визнати останнього недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши його опікуном. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, з підстав викладених у ній та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила. Розглянувши справу, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 АВ №0817189, [PERSON] , [INFO] , встановлено першу підгрупу «А» інвалідності, з дитинства, довічно, потребує постійного стороннього догляду. Згідно статті 39 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 09 від 19 січня 2021 року, [PERSON] виявляє ознаки важкої розумової відсталості. Про це свідчать дані анамнезу, матеріалів цивільної справи і результати обстеження психічного стану підекспертного під час експертизи. Народився єдиною дитиною в сім`ї робітників. Вагітність протікала без ускладнень. Пологи стрімкі. В ранньому дитинстві - сепсис новонародженого, остеомієліт, пневмонію, ентероконіт, судомні напади після 3-х років внаслідок підвищеної температури тіла. З 2,5 років - ДЦП перебував на обліку в невролога 3 раннього дитинства відставав в психомоторному розвитку від однолітків. Ходити з підтримкою почав пізно, майже не говорить, окремі звуки почав говорити приблизно в 2,5 роки. Лікувався неодноразово в ТОКПЛ. ВГ, туберкульоз, вензахворювань, кишкових інфекцій не було. Перебуває на обліку в лікаря-психіатра ТОКПЛ з приводу важкої розумової відсталості. Являється інвалідом І групи підгрупа А з дитинства довічно. Ніде не вчився і не працював. Не одружений. Проживає з батьками. Потребує догляду так, як не може забезпечити свою життєдіяльність, самостійно не купує продукти харчування, одяг, не вміє готувати собі їжу, необережний в поводженні з газо- електроприладами, потребує допомоги при санітарно-гігієнічних процедурах. Таким чином, комісія прийшла до висновку, що на теперішній час [PERSON] хворіє важку на розумову відсталість, що сягає рівня вираженого недоумства, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно частини першої статті 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. За змістом статті 55 ЦК України, опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 58 ЦК України, опіка встановлюється над особами, визнаними недієздатними. Згідно частини першої статті 60ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини четвертої статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частинами 1, 3, 4 статті 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до вимог частини першої статті 300 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Як вбачається із подання Органу опіки і піклування Опікунської ради при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради №222/06 від 16 червня 2021 року, вирішено погодити кандидатуру [PERSON] , [INFO] , в опікуни над своїм сином [PERSON] , [INFO] у разі визнання останнього рішенням суду недієздатним. Приймаючи до уваги, що згідно висновку судово-психіатричного експерта [PERSON] , [INFO] , не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ними опіки підлягає до задоволення, шляхом визнання недієздатним [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , встановлення опіки над ним та призначення її опікуном над [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Також, відповідно до вимог ч. 6, 7 ст. 300 ЦПК України встановлено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. На підставі наведеного,

Outcome: approved