Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом, в якому просить суд зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ» (далі ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ») [PERSON] подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок [PERSON], яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити [PERSON] до Загального реєстру вкладників ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів за вкладом [PERSON] згідно Договору строкового банківського вкладу (депозиту) від 16 січня 2015 року № 1/30/6m/0017 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Представники позивача [PERSON] та адвокат [PERSON] подали суду письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять суд розгляд справи провести без їх участі. Також зазначили, що у разі неявки в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, не заперечують проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був оповіщений у встановленому порядку. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача [PERSON] не надійшло. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] в судове засідання не зявився, разом з тим, подав суду письмове клопотання про закриття провадження по справі, в якому, посилаючись на те, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства і на відносини між Фондом та позивачем не поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів», просить суд провадження по справі закрити. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) від 16 січня 2015 року № 1/30/6m/0017 (далі договір), за яким банк приймає від вкладника на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 175000,00 гривень на строк до 16 липня 2015 року та зобов'язується повернути вклад вкладнику та виплачувати проценти за вкладом. Відповідно до підпунктів 2.9, 2.10, 2.11 договору банк зобов'язується при настанні дати повернення вкладу, при зверненні вкладника до банку за отриманням вкладу або в день розірвання цього договору, повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти; у разі якщо вкладник не звертається до банку за отриманням вкладу при настанні дати повернення вкладу цей договір вважається продовженим на умовах вкладу, встановлених банком та які діють на момент такого продовження. Як слідує з платіжного доручення № 494_27 від 16 січня 2015 року, на депозитний рахунок [PERSON] зараховано грошові кошти у розмірі 175000,00 грн. На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 липня 2015 року № 466/БТ «Про віднесення ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20 липня 2015 року № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ», згідно з яким з 21 липня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ». Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] Відповідно до постанови Правління НБУ від 29 жовтня 2015 року № 753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 29 жовтня 2015 року № 195 «Про початок процедури ліквідації ПАТ АКБ «КАПІТАЛ» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ АКБ «КАПІТАЛ», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ АКБ «КАПІТАЛ», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення [PERSON] на два роки з 30 жовтня 2015 року до 29 жовтня 2017 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 196 від 02 листопада 2015 р. змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ». Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] з 02 листопада 2015 року. На офіційному сайті Фонду було опубліковано оголошення про те, що у звязку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 29 жовтня 2015 року № 195 «Про початок процедури ліквідації ПАТ АКБ «КАПІТАЛ» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 04 листопада 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку. Для отримання коштів вкладники ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» з 04 листопада 2015 року до 14 грудня 2015 року включно можуть звертатись до установ банку-агенту Фонду ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Оскільки [PERSON] не було влючено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, суд визнає протиправними бездіяльність та рішення відповідачів щодо не включення [PERSON]Р до переліку та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки вони суперечать вимогам\~Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та порушують право позивача на отримання гарантованої суми вкладу. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною першою\~статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до частини першої статті\~1\~та частини третьої статті\~12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1)\~\~визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2)\~\~визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до\~розділу V цього Закону; 3)\~\~визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4)\~\~приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5)\~\~затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6)\~\~приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7)\~\~встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб. Частина перша\~статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. За правилами частин першої - третьої\~статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього\~Закону\~та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Згідно з частиною п'ятою\~статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Частина шоста\~статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої\~статті 26 цього Закону. Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Наведені норми законодавства передбачають, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1)\~\~складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2)\~\~передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3)\~складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4)\~затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру. Як слідує з листа Уповноваженої особи [PERSON], відправленого 07 вересня 2015 року та отриманого позивачем 19 вересня 2015 року, [PERSON] не було включено до переліку вкладників у зв'язку із визнанням нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 16\~січня 2015 року № 1/30/6m/0017 на підставі пункту 9 частини другої статті 38 Закону 4452-VI (Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), посилаюсь на неіснуючий в Законі пункт 9 частини другої статті 38. Згідно з частиною другою\~статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Частина третя\~статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1)\~\~банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2)\~\~банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3)\~\~банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4)\~\~банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до\~Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6)\~\~банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Пунктом 9 частину третю статті 38Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» доповнено 16 липня 2015 року\~Законом України № 629-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» (Відомості Верховної [PERSON] (ВВР), 2015, № 43, ст.386). Станом на час заключення договору строкового банківського вкладу № 1/30/6m/0017 (16 січня 2015 року) ні один з восьми пунктів частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути використаний для визнання договору нікчемним. Суд визнає, що і пункт 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосованим до укладеного позивачем договору. Як слідує з повідомлення Національного банку України на офіційному інтернет-представництві від 21 липня 2015 року про віднесення ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» до категорії неплатоспроможних, у\~січні\~2015 року\~ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» через незадовільну якість активів та ризик ліквідності через зменшення високоліквідних активів було віднесено до категорії проблемних. При цьому зазначається, що упродовж наступних 180 днів, тобто до 20 липня 2015 року ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» був зобовязаний привести свою діяльність у відповідність до вимог законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України. І хоча у згаданому повідомленні не вказано точної дати щодо прийняття рішення про віднесення ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» до категорії проблемних, однак, зворотній відлік від 20 липня 2015 року 180 днів (враховуючи посилання на «упродовж наступних 180 днів») вказує на те, що таке рішення могло бути прийняте не раніше 21 січня 2015 року. А як встановлено судом, договір строкового банківського вкладу № 1/30/6m/0017 був укладений 16 січня 2016 року, тобто раніше. Частина перша\~статті 203 ЦК України\~встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини першої\~статті 228 ЦК України\~правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Згідно з частиною другою\~статті 228 ЦК України\~правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Для застосування санкцій, передбачених\~статтею 228 ЦК України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету. Відповідно до вимог статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 60 ЦПК України встановлено обовязок кожної сторонни довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачами не надано суду жодних доказів, які підтверджували те, що договір строкового банківського вкладу (депозиту) від 16 січня 2015 року № 1/30/6m/0017, укладений між [PERSON] та ПАТ «АКБ «Капітал», є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави, а тому підстави для визнання його нікчемним відсутні. В силу положень частини третьої\~статті 228 ЦК України,\~питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом. Грошові кошти по договору строкового банківського вкладу є заощадженнями фізичної особи, а стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Крім того, згідно з Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Посилання Фонду на те, що дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного законодавства, оскільки відноситься до адміністративної юрисдикції, на переконання суду, не заслуговують на увагу. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.\~\~ Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений\~законом»\~поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим\~законом»\~орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом. Правова позиція Верховного Суду України, яка викладена в постанові № 21-4846а/15 від 16 лютого 2016 року, вказує на те, що даний спір не носить характер публічно-правового спору і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції.

Outcome: approved