Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Домаморицької сільської ради, треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, Відділ Держземагенства у Тернопільському районі про визнання права власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,09 га по [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га, що розташована в [ADDRESS], які належали померлому [PERSON], котрий помер [INFO].В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона не може оформити свідоцтво про прийняття спадщини у зв'язку із відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на земельні ділянки, а саме державні акти, які необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує з мотивів, зазначених у позовній заяві, просить його задовольнити. Представник Домаморицької сільської ради Тернопільського району в судове засідання не з'явився, подано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Тернопільська районна державна нотаріальна контора не забезпечила явку в суд свого представника, хоча своєчасно повідомлялася про час і місце судового розгляду, подано заяву про слухання справи за відсутності представника по наявних в справі документах. Представник Відділу Держземагенства у Тернопільському районі в судове засідання не з'явився, подано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо вирішення справи покладаються на думку суду. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] помер [PERSON] - батько позивача, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS], земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,09 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,20га. Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 11 жовтня 2013 року була заведена спадкова справа за № 509/2013 про прийняття спадщини за законом [PERSON] та її сестрою [PERSON], однак останньою того ж дня було подано заяву про відмову від прийняття спадщини за законом за №1297. 25 листопада 2005 року [PERSON] було складено заповідальне розпорядження [PERSON], що посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON] Однак, 05 грудня 2013 року [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом, в користь [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 27.02.2014року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку з тим, що було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на земельні ділянки, а саме державні акти, які необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Як вбачається із договору купівлі - продажу земельних ділянок від 1 листопада 2001 року Серії АЕВ №790575, право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,09 га по [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га, що розташована в [ADDRESS] у померлого [PERSON] виникло на підставі вказаного договору. Проте, померлий за час свого життя, не встиг здійснити державну реєстрацію прав на земельні ділянки та виготовити державні акти на право власності на земельні ділянки на своє прізвище. Правопосвідчувальним документом на земельні ділянки був Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №669150 виданий на прізвище [PERSON], який був вилучений нотаріусом, що посвідчується Довідкою виданою Тернопільською районною державною нотаріальною конторою від 11.12.2013 року за №3748/02-14. Після смерті [PERSON] земельні ділянки залишилися не успадкованими, оскільки відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами та виникає з моменту державної реєстрації, тому спадкоємець не може реалізувати своїх спадкових прав та набути у відповідності до ст. 81 Земельного кодексу України права власності на спірні земельні ділянки, оскільки правовстановлюючих документів на них [PERSON] не видавалось, державна реєстрація не здійснювалась. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,09 га по [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га, що розташована в [ADDRESS], які належали померлому [INFO] [PERSON]. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушено.

Outcome: approved