Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , в супроводі матері [PERSON] або її уповноваженого представника без згоди та супроводу батька [PERSON] в Респебліку Іспанія (місто Мадрид), у періоди з 20.12.2019 року по 11.01.2020 року та з 13.06.2020 року по 23.08.2020 року та щороку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19.05.2017 року. Від спільного подружнього життя вони мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Після розлучення діти залишилися проживати разом із нею, вона їх матеріально утримує і належним чином піклується про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток. Відповідач добровільно відмовляється надавати дозвіл на виїзд дітей за кордон, не зважаючи на те, що це негативно впливає на них. Ухвалами Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2018 року та 23.01.2019 року було надано дозвіл на тимчасовий виїзд дітей до Іспанії, де проживає її мати, а саме: з 01.07.2018 року по 31.08.2018 року, та з 01.06.2019 року по 04.08.2019 року, на підставі укладених мирових угод між сторонами. Вважає, що тимчасова поїдка дітей до бабусі на відпочинок добре позначиться на їх духовному, фізичному та інтелектуальному розвитку. У зв`язку з наведеним просить позов задовільнити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В ході розгляду справи у судовому засіданні 20.11.2019 року позивач [PERSON] заявила клопотання про залишення позову в частині вимог про надання дозволу на виїзд дітей без згоди батька в період з 20.12.2019 року по 11.01.2020 року, яке ухвалою суду від 20.11.2019 року задоволено і залишено позов [PERSON] без розгляду у вказаній частині вимог. В судовому засіданні позивач позов в іншій частині вимог підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. В судовому засіданні 19.11.2019 року відповідач [PERSON] частково визнав позовні вимоги, а саме в частині вимог про надання дозволу на виїзд за межі України малолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , в супроводі матері [PERSON] або її уповноваженого представник без його супроводу в Республіку Іспанія (місто Мадрид) у період з 13.06.2020 року по 23.08.2020 року. В решті позову просив відмовити. У подальшому, в судове засідання 20.11.2019 року відповідач не з`явився, хоча про час, день та місце проведення засідання був повідомлений належно, що підтверджується його власноручною розпискою, тому суд вважав можливим, з огляду на положення ст.223 ЦПК України, завершувати розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління «Служба у справах дітей`департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради позов підтримала, зазначивши, що позовні вимоги є підставними, просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 19.05.2017 року розірвано в судовому порядку (а.с. 15-16), та від спільного подружнього життя мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5), та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Сторони разом з дітьми проживають в одному будинку на [ADDRESS] . З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що [PERSON] , яка проживає в м.Мадрид (Республіка Іспанія), запрошує свою доньку [PERSON] та своїх внуків [PERSON] та [PERSON] на період зимових канікул з 21.12.2019 року по 04.01.2020 року і літніх канікул з 13.06.2020 року по 15.08.2020 року (а.с.7-10). Ухвалами Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2018 року та 23.01.2019 року були затверджені мирові угоди між сторонами, за якими надано дозвіл на тимчасовий виїзд дітей до Іспанії (м. Мадрид) в період з 01.07.2018 року по 31.08.2018 року, та з 01.06.2019 року по 04.08.2019 року, в супроводі матері [PERSON] (а.с.11, 12-14). Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Таким чином встановлено, що відповідач не надавав позивачу своєї згоди на виїзд за межі України дітей, проте в судовому засіданні 19.11.2019 року не заперечив проти виїзду дітей з їх матір`ю до Республіки Іспанії (м. Мадрид) у період літніх канікул з 13.06.2020 року по 23.08.2020 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов в частині вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України дітей сторін в супроводі матері [PERSON] або її уповноваженого представника, без згоди та супроводу батька [PERSON] , в Республіку Іспанія (місто Мадрид) у період з 13.06.2020 року по 23.08.2020 року є підставним і підлягає задоволенню. У відповідності до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або за відсутності такої згоди одного з батьків. Поряд з цим, з аналізу наведеного слід дійти висновку про те, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків має бути наданий на підставі рішення суду на певний період. Враховуючи викладене в задоволенні позовних вимог в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України малолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , в супроводі матері [PERSON] або її уповноваженого представника без згоди та супроводу батька [PERSON] в Респебліку Іспанія (місто Мадрид) щороку в період зимових та літніх канікул слід відмовити. Враховуючи вимоги до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору.

Outcome: partial