Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. [PERSON] свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. У вказаному будинку значиться зареєстрованим її колишній чоловік [PERSON], однак з 2000 року фактично в ньому не проживає, у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації. Плата за житло та комунальні послуги нараховується з урахування реєстрації у будинку відповідача, хоча він не приймає участі в оплаті вказаних послуг. Вважає, що відповідач втратив право користування спірним будинком і його реєстрація у даному житлі порушує її права, як власника щодо розпорядження майном. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача до суду в засобах масової інформації. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи Автозаводський РВ у м.Кременчук УДМС України в Полтавській області, ТОВ «Житлорембудсервіс» в судове засідання не з'явилися, надали суду клопотання про розгляд справи без участі їх представників. При постановленні рішення покладалися на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 3 СК України, передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтями 64, 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Якщо особи, перестали бути членами сім'ї власника, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як власник та члени його сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] до 21.07.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції в Полтавській області, 21.07.2010 року, за актовим записом № 21. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.09.2014 року, індексний номер 26586726, [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS]. Вказане також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нрухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 26586888 від 09.09.2014 року. Згідно довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» № 3189 від 28.10.2014 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований у [ADDRESS]. Реєстрація відповідача у будинку позивача також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС, ГУДМС України в Полтавській області від 18.12.2014 року. [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. Факт тривалого не проживання відповідача у вищевказаному будинку підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» № 178 від 28.10.2014 року, відповідно до якого свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання [PERSON] з 2000 року по день складання акту за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, права позивача порушуються тим, що реєстрація [PERSON] у спірному будинку тягне за собою підвищений розмір комунальних витрат, і створює перешкоди [PERSON] у користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності майном. У зв'язку з цим, посилання позивача на ст.391 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права користування та розпорядження, є обґрунтованим. Тому порушені права [PERSON], як власника будинку [ADDRESS] підлягають захисту. За таких обставин, враховуючи не проживання [PERSON] у спірному будинку більше року, суд з огляду на положення ст. 405 ЦК України приходить до висновку, що останній втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Полтавська область [ADDRESS]. Отже позовні вимоги [PERSON] в підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. та 120 грн. витрат, пов'язаних з опублікуванням оголошення про виклик відповідача до суду в засобах масової інформації.

Outcome: approved