Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі ? від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, 4548,35 грн. понесених додаткових витрат та 13219,85 грн. прогнозованих витрат на утримання неповнолітнього щорічно до досягнення повноліття. Позов мотивовано тим, що враховуючи майновий стан позивача, яка отримує мінімальну заробітну плату, майновий стан відповідача, який має у власності транспортні засоби, є підприємцем, немає інших утриманців, розмір аліментів ? всіх видів його доходів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку сина. Також покликається на те, що до дня пред'явлення позову понесла витрати на оплату харчування та групи продовженого дня в школі, оплату мобільного зв'язку та послуг інтернету для сина та витрати на поїздку для оздоровлення в Херсонську область на загальну суму 9096,70 грн., половину якої просить стягнути із відповідача. Також посилається на те, що прогнозовані витрати на послуги мобільного зв'язку, інтернету, харчування в шкільній їдальні, перебування в групі продовженого дня, оплату за заняття в музичній школі, відпочинок на морі , одяг становить 26439,70 грн., то половину цієї суми щороку просить стягувати із [PERSON] щороку. Відповідач відповідно до поданої заяви позов визнав частково, не заперечив проти задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів в частці від доходу в розмірі 1/6 всіх доходів. Звертає увагу суду, що в нього на утриманні перебуває мати пенсіонер, [INFO]. Крім того, із співжителькою [PERSON] [INFO] року в нього народився син [PERSON], якого він також зобов'язаний утримувати. До досягнення сином [PERSON] трьох річного віку в силу закону він зобов'язаний надавати допомогу його матері. Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат просить відмовити в задоволенні позову, так як витрати заявлені позивачем як додаткові не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, тощо), а тому такі витрати охоплюються сплатою аліментів. В судовому засіданні [PERSON] та її представник позов підтримали з підстав, викладених в ньому. Представник відповідача позов визнав частково щодо стягнення аліментів в частці від доходу в розмірі 1/6 всіх доходів, щодо задоволення решти позовних вимог просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, судом встановлено такі обставини. Як видно із рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року у справі №607/13204/17, сторони перебували в шлюбі з 15 листопада 208 року по 26 грудня 2017 року. [INFO] року в сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 09 жовтня 2009 року серії [NUMBER] Відповідно до довідки ДП 3 ЖЕК 13 ЖБК від 09.01.2018 року №19 [PERSON] зареєстрована та проживає [ADDRESS] разом із сином [PERSON]. Позивач [PERSON] з січня по травень 2018 року працювала в Фізичної особи-підприємця [PERSON], за цей період отримала заробітну плату в розмірі 20757 грн., з яких вирахувано 4047,64 грн. утримань, а також в червні 2018 року отримала 2917,26 грн. заробітної плати в Тернопільській ЗОШ №18. Як видно із квитанцій наданих позивачем, вона оплатила за послуги ТБ та інтернет ТОВ «Воля Кабель» в березні, травні, червні 2018 року. Крім того, відповідно до наданих квитанцій в квітні, травні, червні 2018 року оплачувала послуги ПАТ «Київстар». Також, позивачем надано посадочні документи, придбані на потяг Херсон-Тернопіль та Тернопіль-Херсон в липні 2018 року на [PERSON] та [PERSON], інформацію з інтернет сайтів про вартість одягу та взуття в інтернет магазинах. Як видно з довідки директора Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №8 від 27 квітня 2018 року №61, [PERSON] навчається в 2-Б класі Тернопільської ЗОШ №8, харчується в шкільній їдальні та відвідує групу продовженого дня. Сума харчування на одного учня в день становить 12 грн. (240 грн. в місяць), сума перебування одного учня у групі продовженого дня становить 16 грн. в день (320 грн. в місяць). Згідно довідки Острівської музичної школи від 02 травня 2018 року №21, [PERSON] навчається в Острівській музичній школі на хореографічному відділенні. Розмір плати за навчання в 2017-2018 роках становить 90 гривень в місяць. Відповідно до інформації регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області від 15 травня 2018 року за [PERSON] зареєстровані транспортні засоби Мерседес Бенц спринтер 2005 року випуску (дата реєстрації 07.06.2017 року) та Пежо Партнер 2006 року випуску (дата реєстрації 03.01.2018 року випуску). Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження від 22.06.2018 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на 2/4 домоволодіння в селі Семенівка Обухівського району Київської області загальною площею 71,8 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 20 липня 2004 року. Згідно витягу з єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 червня 2018 року, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 14.09.2017 року, вид діяльності - Вантажний автомобільний транспорт. Відповідно до інформації Головного управління ДФС в Тернопільській області отримав в першому кварталі 2017 року 2017 року доходи у вигляді заробітної плати в розмірі 7726,16 грн., та в четвертому кварталі 2017 року отримав 1497048 грн. від підприємницької діяльності. В 2018 році доходи не відображені. [INFO] року в [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що видно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Тернопільським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Тернопільській області, а 25.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER]). Крім того, [PERSON] є сином [PERSON], яка є пенсіонером, однак працює в Марянівській НВК ДНЗ-1 ст. на посаді сторожа. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Із змісту статті 183 Сімейного кодексу України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, аліменти в розмірі однієї чверті на одну дитину можуть стягувати в порядку наказного провадження. Враховуючи вищенаведене, а саме те, що відповідач на даний час офіційно не працює, однак є працездатним, має доходи, про що свідчить отримання ним доходу в четвертому кварталі 2014 року 1497048 грн. від підприємницької діяльності, придбання ним транспортних засобів в 2017 та в 2018 роках, стан його здоров'я, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, наявність у відповідача малолітнього сина та дружини, яка потребує матеріального утримання у зв'язку з наявністю дитини до трьох років, наявність матері пенсіонерки; наявність у власності частки нерухомого майна, потреби неповнолітнього, який навчається в школі, відвідує музичну школу, майновий стан [PERSON], яка має у власності квартиру, працює, має незначний розмір доходів. Тому суд вважає, що слід стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Більша частка доходу, як про це просить позивач - ? всіх видів доходів, враховуючи наявність інших утриманців - малолітнього сина, дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку та матір-пенсіонерку, на думку суду, порушить їх право на утримання від відповідача. Менший розмір аліментів, в розмірі 1/6 частки доходів, як про це просить відповідач, на думку суду, не буде недостатнім для належного виховання та утримання малолітньої дитини, та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому судом враховано, що майновий стан відповідача (наявність транспортних засобів, доходу від підприємницької діяльності) дозволяє йому сплачувати аліменти в такому розмірі, в тому числі і з урахуванням утриманців. Що стосується вимоги позивачки про стягнення із відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки то в цій частині позову слід відмовити, виходячи із наступних причин. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Позивач просить стягнути із відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітнього, а саме понесенні та прогнозовані на оплату харчування та групи продовженого дня в школі, оплату мобільного зв'язку та послуг інтернету для сина, витрати на поїздку для оздоровлення на море, оплату за заняття в музичній школі, одяг та взуття. Суд констатує, що такі витрати не є витратами, які викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Такі витрати охоплюються стягненими аліментами із відповідача. Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак відповідно до ст. 141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial