Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] помер [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі, на квартиру [ADDRESS]. За життя, [PERSON] було складено заповіт, згідно якого він заповів позивачці належну йому квартиру [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк, [PERSON] не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з огляду на те, що не знала про факт існування заповіту на її ім'я. Випадково знайшовши заповіт, наприкінці лютого 2013 року, вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив у прийнятті такої заяви та у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON]. Причину відмови нотаріус мотивував тим, що [PERSON] було пропущено строк прийняття спадщини. Одночасно з цим, нотаріус рекомендував звернутися до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] року зі смертю [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Одночасно з цим, від представника Маріупольської міської ради надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, він заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що позивачка не надала доказів відсутності інших спадкоємців після [PERSON] і, що саме Маріупольська міська рада має бути відповідачем у справі, а також вважає, що причина, з якої позивачкою пропущено строк на прийняття спадщини не є поважною, а з часу виявлення заповіту і до часу звернення до суду пройшло десять місяців. Суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, даючи оцінку запереченням відповідача, суд дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 липня 2012 року, [PERSON] помер [INFO] року. Акт смерті зареєстровано Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 13 липня 2012 року за актовим записом № 906. Згідно заповіту від 15 червня 2012 року, [PERSON], [INFO], заповів [PERSON] належну йому на праві приватної власності квартиру номер дев'яносто п'ять, що знаходиться у місті Маріуполі, проспект Металургів будинок номер сто сімдесят один. Цей заповіт посвідчено державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. та зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за № 3-675. Відповідно до частин 1, 2 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини 1 статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачка [PERSON] дійсно є спадкоємцем за заповітом після [PERSON], який помер [INFO] року. Окрім того, судом встановлено, що після [PERSON], окрім позивачки, немає інших спадкоємців ані за законом ані за заповітом, отже Маріупольська міська рада є належним відповідачем у справі. Відповідно до частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через те, що не знала про факт існування заповіту. Таку причину пропуску строку для прийняття спадщини суд визнає поважною, оскільки позивачка не знала, що є спадкоємицею та з об'єктивних причин не знала про необхідність звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Законодавством України, що діяло на час відкриття спадщини, та діє на час ухвалення судом рішення, не встановлено жодних обмежень часу, протягом якого особа може звернутися до суду із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved