Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.12.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON], актовий запис № 499. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що шлюбне життя з відповідачем не склалося. Вонипроживали з відповідачем за адресою його бабусі: [ADDRESS]. У січні 2013 року вона виїхала з вказаної адреси, так як була вагітною, а чоловік мав проблеми з алкоголем. З тих пір вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Шлюбні відносини між ними припинені у звязку з несумісністю характерів. Вони з відповідачем не знаходили спільної мови, часто конфліктували через зловживання чоловіка алкоголем. У них різні погляди на сімейне життя. Подальші відносини між ними та збереження сімї неможливі. Спору щодо розподілу спільного майна або місця проживання дитини між ними не має. Син і надалі буде проживати разом з нею. На підставі вищевказаного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON]у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до вимог чинного законодавства, не подавав. Відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 307604, 22.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Самігуліна) укладено шлюб, реєстрацію якого здійснено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 499 (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 10.07.2013 року, серії І-НО № 537047, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 382 (а.с. 5). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сумісне життя у сторін не склалося, сімейні та шлюбні відносини припинились, сторони на даний час проживають окремо, сімя остаточно розпалася. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Спільне господарство не ведеться, примирення між ними неможливо. Відповідно до ч.2 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Розриваючи шлюб між сторонами, суд враховує інтереси неповнолітньої дитини сторін, повноцінний розвиток та виховання якої у сім'ї, у якій існують постійні непорозуміння є неможливим. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, сімя розпалась остаточно і можливість її збереження втрачена, а тому суд вважає, що формально існуючий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на вищенаведене, вимогу позивача про залишення їй шлюбного прізвище, у звязку із розірванням шлюбу, також слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею при зверненні із позовом до суду судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved