Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та з метою реалізації спадкових прав неповнолітніх дітей просила встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження дітей щодо їх батька. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після ухвалення Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області рішення від 17.02.2012, яким розірвано шлюб, укладений 22.11.2003 між позивачем [PERSON] та [PERSON] , позивач не припинила відносини з [PERSON] і вони продовжили проживати разом, виховувати дітей та вести спільне господарство як подружжя. У шлюбі у них народилось двоє дітей, у свідоцтві про народження яких батьком записано [PERSON] . Також після розірвання шлюбу під час спільного проживання у них народилось ще троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження яких відомості про батька записані зі слів матері - [PERSON] у відповідності до положень ч.1 ст. 135 СК України. 21.01.2018 [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина, право на яку за законом в порядку першої черги мають діти померлого та його мати [PERSON] (відповідач у справі). У зв`язку з тим, що факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та трьома вищеназваними дітьми, які народились після розірвання шлюбу, не підтверджується актовим записом про їх народження, позивач просить встановити факт батьківства в судовому порядку та внести зміни в актовий запис про народження дітей, зазначивши батьком [PERSON] . Ухвалою суду від 19.12.2018 відкрито провадження у справі, витребувано у державного нотаріуса спадкову справу після смерті [PERSON] та роз`яснено сторонам їх права на подання заяв по суті спору та доказів на обґрунтування своїх вимог чи заперечень. Ухвалою суду від 05.03.2019 в підготовчому засіданні за клопотанням представника відповідача [PERSON] було призначено судову медико-генетичну експертизу, яку доручено експертам НДЕКЦ, з метою встановлення походження позашлюбних дітей позивачки від [PERSON] як ймовірного батька, шляхом дослідження біологічного матеріалу дітей та померлого [PERSON] . Провадження у справі зупинено. 10.05.2019 від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відновлення провадження у справі без проведення судової медико-генетичної експертизи, у зв`язку з неможливістю надати експерту біологічний матеріал померлого [PERSON] необхідний та достатній для проведення такої експертизи. Ухвалою суду від 10.05.2019 відновлено провадження у справі. Під час судового розгляду, представник позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] надали суду пояснення та висловили свої аргументи по суті спору, а також за їх клопотанням були допитані свідки. В чергове судове засідання, призначене на 07.04.2020 сторони та їх представники не з`явились та направили заяви про подальший розгляд справи у їх відсутності. Прийнявши до уваги пояснення та аргументи учасників судового розгляду, в тому числі викладені у письмових заявах по суті спору, заслухавши свідків, дослідивши подані сторонами докази та матеріали спадкової справи, суд встановив фактичні обставини справи та дійшов висновку про можливість ухвалення рішення за відсутності сторін, що не суперечить ч.ч.2,3 ст. 223 ЦПК України та узгоджується з положеннями ч.3 ст. 211 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] аргументував позовні вимоги про встановлення факту батьківства тим, що діти народилися під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , як подружжя без реєстрації шлюбу і батько дітей сприймав їх як рідних. Інших подружніх стосунків у той період позивачка не мала. Позов пред`явлений матір`ю дітей в порядку ст. ст. 128, 130 СК України після смерті [PERSON] з метою захисту спадкових прав дітей. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали, аргументували заперечення проти позову тим, що позивач не надав достовірних відомостей, які б безспірно засвідчували походження позашлюбних дітей від нині померлого [PERSON] , який хоч і не проявляв явного відсторонення від них, однак за життя до органу реєстрації записів актів цивільного стану з заявою про визнання свого батьківства не звертався. Померлий дійсно час від часу проживав з позивачкою та дітьми в одному помешканні після розірвання шлюбу. Однак, таке проживання не може свідчити про зачаття дітей саме ним, оскільки їхні стосунки були поганими та нестійкими, відповідач певний час перебував на військовій службі, а позивачка не завжди ночувала вдома та на тривалий час від`їздила в іншу область до своїх батьків. ЇЇ позашлюбна вагітність дратувала [PERSON] та була причиною серйозних сварок, на цьому фоні він почав зловживання алкоголем. Свідок зі сторони позивача [PERSON] суду показав, що він разом зі [PERSON] в період 2014-2015 років проходили службу у зв`язку з мобілізацією в одній військовій частині № [NUMBER] . Під час служби від [PERSON] стало відомо про народження у нього третьої дитини, у зв`язку з чим всі збирались на коляску. Свідок [PERSON] показав, що у 2014 році він разом зі [PERSON] перебував на військових зборах у зв`язку з мобілізацією. Він розповідав про фінансові проблеми та про будівництво помешкання, говорив, що розлучений з дружиною, але проживає разом в недобудові. В той час як вони були у таборі у травні 2014 року [PERSON] повідомив, що в нього народилась дитина і вони зібрали гроші на коляску. Після служби він бачив [PERSON] з коляскою. Свідок [PERSON] повідомив суд про те, що служив зі [PERSON] під час мобілізації в одній роті, знає його близько десяти років, він будував будинок, до дітей ставився добре. Він(свідок) є хресним батьком [PERSON] , який народився народилась у травні 2014 року. В армії були непоодинокі випадки, що [PERSON] вживав алкогольні напої, а вдома він час від часу працював на різних підсобних роботах. Свідок знав, що [PERSON] розлучений, але сприймав його сімейним чоловіком, оскільки той постійно проживав зі [PERSON] та п`ятьма дітьми в одному будинку. Свідок [PERSON] суду показав, що він та [PERSON] вони почали тісно спілкуватися у 2017 році. Від останнього він знає, що двоє дітей народилися в той період, коли [PERSON] був в АТО. Відносини [PERSON] з дружиною [PERSON] були різні. [PERSON] розповідав, що лише двоє старших дітей записані на нього та за місяць до своєї смерті запропонував йому бути кумом найменшої дитини. Він вживав алкогольні напої, але весь час находив роботу, щоб заробити гроші. Помер він вдома у свідка у гаражі, куди зайшов з базару з пляшкою горілки, яку сам і випив. [PERSON] по життю був неревнивий і ніколи не скаржився на позивачку, що вона його зраджує чи має інших чоловіків. Свідок [PERSON] показав суду, що він був кумом нині покійного [PERSON] , хрестив хлопчика [PERSON] , [INFO] , якого він (свідок) разом з матір`ю забирав з пологового будинку своєю машиною. Останні півтора роки він був сусідом цієї сім`ї. Чутки були, що жінка [PERSON] зраджувала йому. Знає, що [PERSON] та [PERSON] були розлучені. До дітей останній ставився добре, казав, що троє менших дітей не записні на нього, однак чужими їх не називав та нічого поганого про них не говорив, алкогольні напої вживав часто, але ніколи не аргументував це складними сімейними відносинами. Свідок [PERSON] повідомила суду, що покійний [PERSON] доводиться їй братом. У ного з першого дня не склались сімейні відносини з дружиною [PERSON] , оскільки вони зовсім різні люди. Брат почав пити, виникали часті скандали та вже через два роки з`явилась перша дитина, а ще через рік друга. У вересні - грудні 2013 року [PERSON] постійно скаржилась, що [PERSON] її б`є, виганяє з будинку, внаслідок чого викликали міліцію. В той період брат повідомив, що [PERSON] вагітна та через кілька місяців пішов служити в АТО. У брата були підозри, що дружина його зраджує, однак трьох дітей які народились після розірвання шлюбу він не ображав і любив, чужими не називав, але не називав і рідними, тоді як про двох старших дітей при нагоді завжди наголошував, що це його діти. [PERSON] все розумів та підозрював позивачку у зрадах не безпідставно, а тому не був впевнений, що менші діти не його та не записав їх на себе. Коли у березні 2017 року позивачка з дітьми поїхали до матері, то [PERSON] поїхав за нею, а в червні повернувся додому з двома старшими дітьми. Свідок [PERSON] повідомив, що з 2013 року він проживав по сусідству з сім`єю [PERSON] , який на той період мав двох дітей. У їхній сім`ї були часті сварки, в результаті чого [PERSON] починав вживати алкогольні напої, а потім він приблизно рік служив в АТО. В той період, коли він був на службі у [PERSON] почали з`являтись діти. Останню дитину [PERSON] народила незадовго до смерті [PERSON] . Водночас, до усіх дітей [PERSON] ставився добре, та було помітно, що лише двох старших він сприймав як рідних. Свідок також помічав, що спільного бюджету у цій сім`ї не було, господарства вони не тримали, кожен жив своїм особистим життям під одним дахом будинку, який будувався за активної допомоги матері та сестри [PERSON] . Його колишня дружина потерпала від тих сварок і часто десь пропадала. Як її не було, то [PERSON] заспокоювався та брався за роботу. Відповідно до матеріалів цієї справи 22 листопада 2003 року [PERSON] , 1976 р.н. та [PERSON] , 1985 р.н. зареєстрували шлюб у Переяслав-Хмельницькому відділі реєстрації актів цивільного стану, про що зроблено актовий запис № 281. У цьому шлюбі [INFO] у подружжя народилась [PERSON] , а [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] (а.с.6,7). [PERSON] та [PERSON] після одруження зареєструвались за місцем проживання матері чоловіка [PERSON] (відповідачки у справі) по [ADDRESS] та деякий час проживали там разом з двома старшими дітьми. Згодом вони перейшли проживати у недобудований будинок по [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, яка була виділена міською радою під забудову. Вищевказаний шлюб за заявою [PERSON] був розірваний заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2012 року по причині частих сварок та суперечок, відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння, застосування чоловіком фізичного насильства до дружини (а.с.8). У вересні 2013 року [PERSON] з метою захисту колишньої невістки та дітей, а також себе та близьких родичів від агресивної та неадекватної поведінки [PERSON] , викликаної надмірним вживанням алкоголю та наркотичних речовин, зверталась до лікаря психіатра та лікаря нарколога Переяслав-Хмельницької ЦРЛ з заявою про влаштування його у психоневрологічний диспансер (а.с. 98). [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , у свідоцтві про народження якого відомості про батька вказані зі слів матері в порядку ч.1 ст. 135 СК України та записано « [PERSON] » (а.с.10-11). [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , у свідоцтві про народження якого відомості про батька вказані зі слів матері в порядку ч.1 ст. 135 СК України та записано « [PERSON] » (а.с.12-13). [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] , у свідоцтві про народження якого відомості про батька вказані зі слів матері в порядку ч.1 ст. 135 СК України та записано « [PERSON] » (а.с.14-15). Після народження п`ятої дитини [PERSON] виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради визнана багатодітною матір`ю та користувалась пільгами, передбаченими законом, що підтверджується посвідченням [NUMBER] від 02.02.2018 (а.с.18). Згідно акта депутата Переяслав-Хмельницької міської ради від 13.07.2018, складеного на підставі свідчень двох сусідів, а також згідно довідки виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради № 1512 від 13.07.2018 [PERSON] до дня своєї смерті ( [INFO] ) фактично проживав по [ADDRESS] разом зі [PERSON] та п`ятьма дітьми (а.с.9, 41). [PERSON] проходив військову службу з 03.04.2014 по 19.05.2015, в тому числі в АТО з 27.06.2014 по 10.09.2014, що підтверджується довідкою Переяслав-Хмельницького ОВМК № 114 від 14.08.2018 (а.с.31). [INFO] у віці 41 рік [PERSON] помер, про що Переяслав-Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] (а.с.16) Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом відповідно до наявних документів, що підтверджують родинні відносини, є діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та мати спадкодавця [PERSON] (відповідач у справі). Позивачка [PERSON] одразу після смерті [PERSON] через органи місцевого самоврядування почала займатися переоформленням прав забудовника земельної ділянки по [ADDRESS] на себе, з чим [PERSON] не погодилась (а.с.88-89). 23 травня 2018 року [PERSON] звернулась до Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] . За її заявою державним нотаріусом заведена спадкова справа № 113, але нотаріус своєю постановою від 14.08.2018 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в [ADDRESS] та на земельну ділянку, розташовану на території Гайшинської сільської ради, у зв`язку з відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують право власності спадкодавця на таке мано (а.с.33-42). 15 листопада 2018 року до державного нотаріуса по питанню оформлення спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] , подавши заяву від імені неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та додала до заяви свідоцтва про народження дітей (а.с.43). 12 вересня 2018 року державний нотаріус в межах нотаріальної справи сформував Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, де вказано, що батьком трьох молодших дітей ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) записано [PERSON] на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.47-48, а.с.50-51, а.с.53-54). Встановлені в суді обставини дають підстави для висновку, що між колишньою дружиною спадкодавця [PERSON] та його матір`ю [PERSON] існує спір щодо батьківства [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а відтак, і щодо прав цих дітей на спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 126 цього СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Сімейний кодекс України передбачає, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, визначення походження дитини відбувається за рішенням суду шляхом визнання батьківства, ( с.1 ст. 128 СК України) . За правилами ч.3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, особою, яка вважає себе батьком дитини, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Крім цього, за правилами ст. 130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Системний аналіз вищевказаних норм права дає підстави для висновку, що походження дитини від батька може бути встановлено рішенням суду у позовному провадженні за життя батька дітей, з яким мати не перебуває у шлюбі, та який не визнає своє батьківства у спосіб, передбачений законом. Факт батьківства може бути встановлений рішенням суду за заявою заінтересованої особи після смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини. Позов про визнання батьківства та заява про встановлення факту батьківства можуть бути подані особами зазначеними в ч.3 ст. 128 СК України та приймаються судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В досліджуваній ситуації позивачка [PERSON] народила дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в той період, коли вона не перебувала у шлюбі. При реєстрації народження цих дітей її колишній чоловік [PERSON] не подав спільної заяви до органу РАГСу. За таких обставин запис про батька кожної позашлюбної дитини у Книзі реєстрації народжень проведений за прізвищем матері « [PERSON] », а ім`я та по батькові цих дітей записано за її вказівкою. Судом встановлено, що у [PERSON] не було об`єктивних перешкод, які б не залежали від його волі, аби визнати своє батьківство, про що разом з матір`ю дітей подати спільну заяву до органу реєстрації актів цивільного стану. При цьому він був обізнаний, що відомості про батька трьох менших дітей записані з її слів, оскільки відповідно до показань свідків він знав, що діти на нього не записані. В свою чергу, позивачка - мати дітей за життя [PERSON] не подала до суду позов про визнання його батьком народжених нею трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а звернулась до суду після смерті [PERSON] з заявою про встановлення факту батьківства з метою прийняття дітьми спадщини. За таких обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] не визнав свого батьківства в порядку, передбаченому Законом, а позивачка не скористалась своїм правом звернутись до нього з позовом про визнання батьківства за рішенням суду. Встановлення факту батьківства в судовому порядку тісно пов`язано з встановленням походження дитини від певної особи. Обов`язок доказування факту батьківства в такій справі покладається на заявника, який стверджує цей факт. За правилами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. В статті\~12\~цього Кодексу\~передбачено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. За правилами ч.1 ст. 103 ЦПК; України, якщо сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів, які є необхідними для з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд за клопотанням сторін (сторони) призначає відповідну експертизу. Відповідно до\~ст.\~13\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до\~Сімейного кодексу України. Як встановлено судом, запис про батька дітей в книзі записів народжень здійснений в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 СК України, що не підтверджує походження їх від [PERSON] , з яким мати на момент народження дітей у шлюбі не перебувала. При цьому, [PERSON] , за життя [PERSON] , не зверталась до суду з позовом у порядку, передбаченому\~ст. 128 Сімейного кодексу України,\~ про визнання батьківства останнього\~по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В суді встановлено, що [PERSON] , як мати покійного, готова була здати біологічний матеріал для ДНК-експертизи після смерті сина, однак позивачка до неї з таким проханням не зверталась. Показання свідків у цій справі, на яких базується доведення позивачем своїх вимог, є недостатніми та неналежними доказами в розумінні положень ст. 77, ч.2 ст. 78 та ч.1 ст. 80 ЦПК України при встановленні походження дітей від [PERSON] , а про призначення судової біологічної експертизи позивач та її представник клопотання в суді не заявляли. Той факт, що [PERSON] після розірвання шлюбу на момент народження трьох менших дітей постійно проживала в одному помешканні з колишнім чоловіком [PERSON] та батьком двох її старших дітей є доведеним, однак він є недостатнім для твердження, що [PERSON] та [PERSON] під час проживання без реєстрації шлюбу дотримувались усіх прав та обов`язків подружжя. Навпаки, в суді встановлено досить неоднозначні відносини колишнього подружжя, часті сварки та тривале відлучення [PERSON] у зв`язку з військовою службою, та періодичне залишення місця проживання позивачкою. Отже позивачка не надала суду достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження факту батьківства [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Що стосується вимог позивача про внесення змін до актового запису про народження вищевказаних дітей та зазначення у відомостях про батька [PERSON] , то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від встановлення батьківства, що не доведено в суді. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed