Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про витребування частини земельної ділянки із незаконного чужого володіння та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права на землю і просила суд ухвалити рішення про витребування частини її земельної ділянки площею 45 кв.м. із незаконного володіння і користування відповідача, розташованої впритул до його присадибної ділянки за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Лісозаводська № 5, з перенесенням межового забору на попереднє місце його знаходження, та стягнути з відповідача на її користь 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушенням ним її права на землю шляхом незаконного вилучення з її користування вказаної частини земельної ділянки. Заявою від 09 грудня 2014 року позивач уточнила позовні вимоги в частині розміру земельної ділянки, яка підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача і просить витребувати земельну ділянку площею 29 кв.м. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що її жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Лісозаводській № 7 в м. Світловодську розміщений поряд з жилим будинком відповідача [PERSON] по вул. Лісозаводській № 5, і його присадибна земельна ділянка знаходиться поруч з її земельною ділянкою, яку відповідач незаконно вилучив з користування позивача та приватизував. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 29 квітня 2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2014 року залишено без змін, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку від 08 листопада 2005 року, виданий на імя відповідача. На даний момент відповідач незаконно користується її земельною ділянкою площею 29 кв.м., яку позивач просить витребувати від нього з підстав, передбачених ст. 387 ЦК України. Водночас, позивач просить стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона тривалий час не має можливості користуватися частиною земельної ділянки, відповідач продовжує порушувати її право на землю, принижуючи при цьому її людську гідність непристойними висловлюваннями та погрозами за її адресу. Внаслідок незаконних дій відповідача у неї погіршився стан здоровя, посилився головний та сердечний біль, безсоння, роздратованість з переходом в апатію, вона тривалий час хворіє, що стало причиною встановлення інвалідності. Завдану моральну шкоду позивач оцінила в 20000,00 грн., що на її думку, відповідає розміру її моральних страждань та душевному дискомфорту. З підстав, передбачених ст.ст. 23, 386, 1167 ЦК України, позивач просить задовольнити її позовні вимоги в частині відшкодування завданої моральної шкоди. Ухвалою суду від 02 березня 2015 року до участі в справі в якості співвідповідачів були залучені [PERSON] та [PERSON] як співвласники будинку № 5 по вул. Лісозаводській в м. Світловодську Кіровоградської області, що спільно користуються присадибною земельною ділянкою. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник, з посиланням на доводи, викладені в позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідачів позовні вимоги не визнала повністю та пояснила, що з підстав, передбачених ст. 387 ЦК України, позов не може бути задоволений, оскільки із власності позивача земельна ділянка площею 29 кв.м. не вибувала. Позивач придбала у власність житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями по вул. Лісозаводській, 7 у м. Світловодську згідно договору купівлі-продажу від 24 вересня 2011 року, право власності на нього зареєстроване реєстраційною службою Світловодського міськрайонного управління юстиції 11 вересня 2013 року. У договорі купівлі-продажу зазначено, що житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,0665 га, у звязку з чим, до позивача перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,0665 га по вул. Лісозаводській, 7 у м. Світловодську, а не 0,0679 га. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про витребування частини земельної ділянки із незаконного чужого володіння і користування в листопаді 2014 року, а право власності позивача на земельну ділянку № 7 площею 0,0679 га по вул. Лісозаводській у м. Світловодську зареєстроване 26 грудня 2014 року. Рішенням Світловодської міської ради від 29 грудня 2004 року № 877 «Про передачу у приватну власність та оренду земельних ділянок громадянам» присадибна земельна ділянка площею 728 кв. м. по вул. Лісозаводській, 5 у м. Світловодську передана у спільну власність відповідачів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 08 листопада 2005 року на підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування Світловодським міським відділом земельних ресурсів було видано [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 728 кв.м., яка знаходиться в м. Світловодську по вул. Лісозаводській, 5. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2014 року визнано недійсним Державний акт на праві власності на земельну ділянку від 08 листопада 2005 року, виданий на імя [PERSON]В Указаним судовим рішенням встановлено, що в Плані меж земельної ділянки, який міститься в Державному акті на право власності на земельну ділянку від 08 листопада 2005 року, відстань від крапки 3 до крапки 4 становить 3,5 м, відстань від крапки 4 до крапки 5 2,52 м.; у Відомості вирахування дирекційних і внутрішніх кутів, відстаней між точками повороту меж з контролем, координат та площі землекористування по вул. Лісозаводській, 5 віддаль на місцевості від точки координат 3 до точки 4 складає 2,52м, від точки 4 до точки 5 3,5м. У плані меж земельної ділянки безпосередньо в Державному акті та у графічних планах даної земельної ділянки, що містяться в технічній документації із землеустрою щодо складання державного акта на право спільної власності на неї відстані дзеркально протилежні. На думку представника відповідачів, допущена розробником технічної документації із землеустрою технічна помилка призвела до неправильного встановлення меж землекористування в натурі. Відповідачі користуються земельною ділянкою площею по вул. Лісозаводській, 5 у м. Світловодську в межах, які встановлені та погоджені в натурі із суміжними землекористувачами згідно акту від 27 жовтня 2004 року, межі землекористування самовільно не змінювали. Не визнавши позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, представник відповідачів зазначила, що відповідач [PERSON] та співвідповідачі не вчиняли протиправних дій, які б завдали моральної шкоди позивачу як власнику суміжної земельної ділянки. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, судового експерта, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на слідуюче. Судом встановлено, що позивач придбала у власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по вул. Лісозаводській, 7 у м. Світловодську Кіровоградської області згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 вересня 2011 року (а.с. 144 147). Згідно з п. 1.2 укладеного договору житловий будинок, який відчужується за даним Договором, розташований у Кіровоградській області в м. Світловодську по вул. Лісозаводській, буд. № 7; загальна площа будинку 66,7 кв.м., у тому числі жила 40,5 кв.м.; має слідуючі господарсько-побутові будівлі: сарай літ. Е, сарай літ. Д, водопровід літ. В, каналізація літ. К, вимощення літ. I, огорожа літ. N; розташований на земельній ділянці розміром 0,0665 га, кадастровий номер 3510900000:50:001:0116 відповідно витягу з Поземельної книги про земельну ділянку, виданого відділом Держкомзему у м. Світловодську Кіровоградської області від 31 серпня 2011 року. Право власності позивача на вказаний житловий будинок зареєстроване реєстраційною службою Світловодського міськрайонного управління юстиції 11 вересня 2013 року (а.с.5). За змістом ч. 2 ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з ч. 6 ст. 120 ЗК України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. З урахувань зазначених правових норм, у звязку з набуттям [PERSON] права власності на житловий будинок по вул. Лісозаводській, 7 у м. Світловодську, до неї перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,0665 га. Рішенням Світловодської міської ради № 1254 від 28 жовтня 2014 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі громадянам України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) по вул. Лісозаводській, 7 у м. Світловодську; загальна площа земельної ділянки визначена в розмірі 679 кв.м. (а.с.20). 14 листопада 2014 року Управлінням Держземагентства у Світловодському районі зареєстровано присадибну земельну ділянку, кадастровий номер 3510900000:50:001:0146, площею 0,0679 га по вул. Лісозаводській, 7 у м. Світловодську (а.с. 21). 26 грудня 2014 року реєстраційною службою Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області [PERSON] видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку по вул. Лісозаводській, 7 у м. Світловодську (а.с.70) та зареєстровано право власності позивача на земельну ділянку площею 0,0679 га (а.с. 71). 19 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про витребування частини земельної ділянки із чужого незаконного володіння і користування. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Способом захисту свого права на землю позивач обрала витребування частини земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У вказаній статті йде мова про право власника на віндикаційний позов. Віндикаційним визнається позов власника, що не володіє, до невласника, що незаконно володіє, про вилучення майна в натурі. Віндикаційним позовом захищається право власності в цілому, оскільки він предявляється в тих випадках, коли порушені права володіння, користування і розпорядження одночасно. Віндикаційний позов спрямований на повернення власнику того майна, що вибуло з його володіння. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності позивача на земельну ділянку по вул. Лісозаводській, 7 у м. Світловодську зареєстроване 26 грудня 2014 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло № 8876, виданого 03 червня 2003 року виконавчим комітетом Світловодської міської ради, будинок, який знаходиться по вул. Лісозаводській, № 5 в м. Світловодську, належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 59). Рішенням Світловодської міської ради від 29 грудня 2004 року № 877 «Про передачу у приватну власність та оренду земельних ділянок громадянам» присадибна земельна ділянка площею 0,0728 га по вул. Лісозаводській, 5 у м. Світловодську передана безоплатно у спільну власність вищевказаних осіб для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) (а.с. 60). 08 листопада 2005 року на підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування Світловодським міським відділом земельних ресурсів [PERSON] був виданий Державний акт серії КР № 112180 на право власності на земельну ділянку площею 728 кв.м., яка знаходиться в м. Світловодську по вул. Лісозаводській, 5 (а.с.116). Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 25 червня 2014 року, у справі за позовом [PERSON] до управління Держземагентства у Світловодському районі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - виконавчий комітет Світловодської міської ради, комунальне підприємство «Архітектурно-виробниче бюро», визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР № 112180 від 08 листопада 2005 року, виданий на імя [PERSON], як такий, що містить помилкові дані щодо меж земельної ділянки. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2014 року встановлено, що в Плані меж земельної ділянки, який міститься в Державному акті на право власності на земельну ділянку від 08 листопада 2005 року, відстань від крапки 3 до крапки 4 становить 3,5 м, відстань від крапки 4 до крапки 5 2,52 м.; у Відомості вирахування дирекційних і внутрішніх кутів, відстаней між точками повороту меж з контролем, координат та площі землекористування по вул. Лісозаводській, 5 віддаль на місцевості від точки координат 3 до точки 4 складає 2,52м, від точки 4 до точки 5 3,5м. У плані меж земельної ділянки безпосередньо в Державному акті та у графічних планах даної земельної ділянки, що містяться в технічній документації із землеустрою щодо складання державного акта на право спільної власності на неї відстані дзеркально протилежні. Вказані розбіжності пояснюються розробником даної технічної документації як помилка, що сталася при перенесенні розмірів відстаней між цими точками в електронний варіант та роздрукуванні. Розробником технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право спільної власності на земельну ділянку по вул. Лісозаводській, 5 у м. Світловодську було комунальне підприємство «Архітектурно-виробниче бюро», представник якого визнав, що технічна помилка допущена вказаним підприємством під час роздрукування Державного акта на право власності на земельну ділянку: цифри, які зазначають розміри відстаней між точками 3-4 та 4-5 наклалися одна на одну та помінялися місцями. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, не підлягає доказуванню, що допущена розробником технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право спільної власності на земельну ділянку по вул. Лісозаводській, 5 у м. Світловодську помилка в Державному акті на право власності на земельну ділянку призвела до неправильного встановлення меж землекористування в натурі. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 80-15 від 24 вересня 2015 року фактична площа земельної ділянки № 5, розташованої в м. Світловодську Кіровоградської області по вул. Лісозаводській становить 757 кв.м.; фактична площа земельної ділянки № 7 по вул. Лісозаводській в м. Світловодську становить 650 кв.м. (а.с.175-178). У користуванні відповідачів знаходиться земельна ділянка, площа якої на 29 кв.м. перевищує площу земельної ділянки, що підлягає передачі їм у приватну власність згідно рішення Світловодської міської ради від 29 грудня 2004 року № 877. Водночас, суд не погоджується з доводами позивача, що земельна ділянка площею 29 кв.м. вибула з її володіння. Фактично, між сторонами виник спір щодо правильності встановлення меж землекористування. Статтею 158 ЗК України визначено перелік органів, що вирішують земельні спори. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування, у відповідності до ч. 3 ст. 158 ЗК України, вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів. Не підлягає задоволенню позов [PERSON] і в частині відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи спір у цій частині, суд виходив з наступного. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 5 вказаної Постанови передбачено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Позивачем не надано доказів протиправності дій відповідачів, що спричинили завдання їй як власнику земельної ділянки моральної шкоди.

Outcome: approved