Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , треті особи [PERSON] , перша Тернопільська нотаріальна контора, з урахуванням останньої редакції позову, просить встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з 10 січня 2017 року по 01 квітня 2020 року та надати їй право спадкувати разом із спадкоємцями першої черги. Позов мотивовано тим, що 11 січня 2007 року по 10 січня 2017 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Після розірвання шлюбу вона продовжувала з ним проживати по [ADDRESS] . Шлюб розірвали формально. Вони мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя. Після смерті [PERSON] позивачка здійснювала його поховання. Також нею здійснювався постійний догляд за чоловіком, який був особою з інвалідністю першої групи, потребував постійного стороннього догляду, опікувалася ним, супроводжувала на лікування, консультації, медичні обстеження, купувала ліки. Дочка померлого [PERSON] відмовилася від спадщини після смерті батька в її користь. Єдиним спадкоємцем є [PERSON] , який був зареєстрований на момент смерті разом із [PERSON] , а тому вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених в ньому. Пояснила, що шлюб із [PERSON] розірвала формально, оскільки в неї виявили онкохворобу, та вона тривалий час лікувалася. Після розірвання шлюбу вони продовжили жити в її квартирі, разом харчуватися, мали спільний бюджет. Оскілки [PERSON] був важко хворий та потребував постійного догляду, вона здійснювала такий догляд, відвідувала його в лікарні, їздила з ним в місто Київ до лікарів. Зазначає, що в спадкове майно входить лише земельна ділянка, надана як викладачу університету. Вона також мала право на отримання такої ділянки, однак, не претендувала, оскільки отримав член її сім`ї. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав. В судовому засіданні заперечив позовну заяву. Вважає, що розірвавши шлюб із [PERSON] зробила свій вибір, а тому не має права спадкувати. Зазначив, що його сім`я не знала про розірвання шлюбу. Зауважує, що оскільки [PERSON] був дуже хворий, він час від часу проживав в його сім`ї, та його батько ним опікувався. [PERSON] заяв по сутні не надала, в підготовчому судовому засіданні не заперечила проти позову. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2021 року прийнято нову редакцію позовної заяви із заміною неналежного відповідача. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2021 року із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче судове засідання та призначено її до судового розгляду. Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 11 січня 2007 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2017 року у справі №607/10038/16-ц. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0814526 від 11.07.2017 року, за результатами повторного огляду [PERSON] підтверджено перша група інвалідності, підгрупа А, потребує постійного стороннього догляду. Згідно виписок з історії хвороби [PERSON] , він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в 2014, 2015, 2018 році з діагнозом: хвороба Паркінсона, І ступеня важкості, з вираженим аміостатичним синдромом, поступальною нестійкістю, порушення функції тазових органів, порушення функції ходи та самообслуговування. У виписках за 2018 рік домашня адреса значиться [ADDRESS] . Позивачкою надано фото спільного проведення часу із [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Після його смерті Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №396/2019. Згідно матеріалів спадкової справи, заповіти від імені [PERSON] відсутні. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 20 липня 2020 року звернулася [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] від 12 серпня 2020 року до органів нотаріату, вона повідомила, що відомо про смерть її батька [PERSON] [INFO] , вона є спадкоємцем першої черги, однак відмовляється приймати спадщину після смерті батька в користь дружини померлого - [PERSON] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] разом із [PERSON] , що підтверджується довідкою ДП 3 ЖЕК13 ЖБК від 20 липня 2020 року №517. Допитані як свідки [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивачки, підтвердили факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю до смерті [PERSON] по [ADDRESS] . Свідки підтвердили, що позивачка здійснювала догляд за ним до смерті, оскільки, за станом здоров`я він потребував стороннього догляду. Розглянувши справу, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Стаття 15 Цивільного кодексу України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Статтею 1258 ЦК України\~визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. Відповідно до\~статті 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем\~однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 Сімейного кодексу України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі\~статті 1264 ЦК України\~підлягає встановленню два юридичних факти: проживання однією сім`єю із спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Отже, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем, і визнання позивача спадкоємцем четвертої черги за законом є доведеність факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж з01 квітня 2015 року по день смерті спадкодавця. У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «[…] відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації […] не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом». Оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , як осіб, які пов`язані спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період з 10 січня 2017 року по 01 квітня 2020 року є підтвердженим такими доказами: - показання свідків [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили ту обставину, що [PERSON] проживала однією сім`єю із [PERSON] до його смерті, доглядала його, піклувалася про нього, вони навіть не знали, що шлюб розірвано; - поясненнями та заявою дочки спадкодавця, [PERSON] , яка відмовилася від спадкування після смерті батька в користь [PERSON] , зазначивши її статус, як дружину; - виписками з історії хвороби, де своє місце проживання [PERSON] повідомляв за адресою: [ADDRESS] , містяться посилання на слова дружини. Вказані обставини частково визнав відповідач [PERSON] , який пояснив, що ніхто з родичів не знав, що шлюб розірвано, та підтвердив ту обставину, що [PERSON] проживала з [PERSON] по [ADDRESS] та здійснювала за ним догляд. Вказаний термін, разом із часом перебування в шлюбі з 11 січня 2007 року по 10 січня 2017 року становить більше п`яти років проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, а тому дає можливість позивачці спадкувати в порядку четвертої черги. Тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про надання права спадкувати разом із спадкоємцями першої черги за законом, суд зауважує таке. Як встановлено судом, спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] шляхом подання заяви до нотаріуса в шестимісячний строк та [PERSON] , який є племінником померлого, та на момент смерті його місце проживання було зареєстроване разом із померлим за адресою по [ADDRESS] . Як повідомив [PERSON] , померлий [PERSON] є братом його батька [PERSON] , який спадщину після свого брата не приймав. Отже, відповідач є спадкоємцем п`ятої черги (стаття 1265 Цивільного кодексу України), як інший родич спадкодавця, тоді як позивачка спадкоємцем четвертої черги, як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років. На підставі статті 1258 Цивільного кодексу України, зважаючи на те, що спадкоємці попередніх черг відсутні, [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги, має право спадкувати за законом після смерті [PERSON] . Згідно частини першої статті 1259 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Разом з тим, зважаючи на те, що позивачка є спадкоємцем четвертої черги, спадкоємці попередніх черг, які прийняли спадщину, в тому числі і першої черги відсутні, а тому відсутні підстави надавати їй право спадкувати із спадкоємцями першої черги, оскільки вона спадкує за четвертою чергою. Тому позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Outcome: partial