Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON], в якому просила встановити факт проживання однією сімєю і ведення сумісного господарства нею та [PERSON] з весни 2004 року, а також просила визнати за нею право власності на частину квартири [ADDRESS], загальною площею 38,3 кв.м. та вартістю 45000 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що позивач [PERSON] проживає однією сімєю з відповідачем [PERSON] з 2004 року. 03.06.2008 року у сторін народилася донька [PERSON], 08.05.2009 року позивач із відповідачем вступили у зареєстрований шлюб, а 18.12.2013 року Сєвєродонецький міський суд розірвав шлюб між сторонами. Раніше, в період з 27.11.1995 року по 10.10.2007 року відповідач перебував у шлюбі із [PERSON], проте згідно із рішенням Сєвєродонецького міського суду від 10.10.2007 року вказаний шлюб був розірваний. При цьому суд встановив, що шлюбні та сімейні відносини між [PERSON] та відповідачем були припинені з весни 2004 року. Отже, саме з моменту розірвання першого шлюбу відповідача сторони почали проживати однією сімєю та вести спільне господарство. До 18.08.2008 року сторони проживали разом та були зареєстровані за адресою: [INFO], а з 04.12.2008 року позивач була зареєстрована за адресою: [INFO], тобто у спірній квартирі, яку сторони придбали разом. При цьому гроші на придбання спірної квартири позивачу надав її батько [PERSON], який 22.05.2008 року взяв з цією метою кредит у банку та передав отримані гроші позивачу. Завдаток за спірну квартиру сторони передали 10.05.2008 року [PERSON], який діяв в інтересах власника спірної квартири [PERSON], а 18.08.2008 року позивач передала [PERSON] гроші в сумі 15200 доларів США в рахунок оплати за придбання у власність спірної квартири. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити. Вказав, що спірна квартира була придбана відповідачем за власні особисті кошти, які він отримав внаслідок укладення договору позики із ЗАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія». Третя особа приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких просила справу розглядати без її участі та вказала, що нею 18.08.2008 року був посвідчений договір купівлі - продажу квартири за реєстром 3618, місцезнаходження: [ADDRESS], на ім'я [PERSON]. Для вчинення договору купівлі - продажу квартири, були надані таки документи: 1) правоустановчі документи на квартиру; 2) витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації»; 3) паспорта та ідентифікаційні номера сторін договору. Документи для посвідчення договору купівлі - продажу квартири були надані в повному обсязі. У паспорті [PERSON] у графі «Сімейний стан» не було відмітки про реєстрацію шлюбу та ним була подана заява про відсутність зареєстрованих та фактичних шлюбних відносин. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона знайома із позивачем [PERSON] з 10 класу школи, тобто приблизно з 1999 року. В 2004 році позивач познайомилася із відповідачем [PERSON] в салоні краси, де вони разом працювали, а пізніше вони почали зустрічатися. На час знайомства сторін по справі та на час початку стосунків між сторонами, [PERSON] був одружений з іншою жінкою. Приблизно на протязі півроку після знайомства сторони зустрічалися, а потім з 2005 року почали разом знімати квартиру в м. Лисичанську. Після цього, сторони переїхали та почали сумісно проживати почергово в декількох орендованих квартирах, а за один рік до народження дитини сторони проживали в квартирі батьків [PERSON] Після того як позивач завагітніла, сторони почали шукати квартиру з метою придбання її у власність в м. Сєвєродонецьку. Батьки [PERSON] отримали кредит у сумі близько 20 тисяч доларів США з метою надання фінансової допомоги сторонам у придбанні квартири, в той час як відповідач взяв у кредит близько 8 тисяч доларів США також з метою придбання квартири. Батьки позивача віддали отримані за договором кредиту гроші сторонам для того, щоб сторони придбали квартиру. На протязі всього часу, коли сторони проживали разом, вона ([PERSON]С.) неодноразово бувала у них в гостях, в тому числі у спірній квартирі, при цьому вона була свідком того, що сторони мають спільний побут, разом покупають продукти харчування, пральну машину, дитячі меблі. Батьки відповідача [PERSON] не мали змоги фінансово допомогти сторонам у придбанні квартири. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є матірю позивача [PERSON], а відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком її доньки. В 2004 році сторони по справі почали жити разом, при цьому протягом періоду сумісного проживання вони почергово орендували декілька квартир у м. Сєвєродонецьку. В 2007 році її донька [PERSON] завагітніла і сторони вирішили купити своє власне житло, для чого попросили батьків [PERSON] надати їм фінансову допомогу. [PERSON] зазначив, що йому на місці роботи підприємство може надати кредит у розмірі 8 тисяч доларів США, в той час як квартира, яку вони із [PERSON] бажають придбати, коштує 25 тисяч доларів США. Після цього, вони (батьки [PERSON]Б.) взяли кредит на суму 17 тисяч доларів США у гривневому еквіваленті та віддали отримані кошти сторонам по справі для придбання квартири. Проценти за вказаним кредитом вони (батьки [PERSON]Б.) продовжують сплачувати до теперішнього часу. За словами її доньки [PERSON], перед придбанням спірної квартири сторони передали продавцю квартири завдаток у розмірі 1 тисячі доларів США. Наприкінці травня 2008 року сторони почали фактично проживати у спірній квартирі, дитину з родильного дому, яка народилася 03 червня 2008 року, вони також привезли вже до спірної квартири. Під час сумісного проживання до офіційного укладення шлюбу сторони жили як одна сімя, платили разом за оренду квартир, в яких проживали в різні періоди часу, разом купували меблі та пральну машину. Після припинення фактичних шлюбних та сімейних відносин [PERSON] не віддав позивачу [PERSON] жодних документів та сімейних фотографій. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивача [PERSON], вони мають дуже близькі стосунки. З 2004 року [PERSON] та [PERSON] проживають разом: спочатку вони проживали в квартирі у м. Лисичанську по проспекту Леніна, потім в 2005 році сторони переїхали разом до квартири матері [PERSON], а після цього сторони переїхали до м. Сєвєродонецька і проживали на квартирах у вказаному місті. За два або три тижні до народження у сторін дитини в 2008 році, вони придбали квартиру. Вказану обставину вона, [PERSON], запамятала тому що позивач [PERSON] скаржилася їй, що вона не встигає прибрати нову квартиру і скоро народить дитину. Сторони придбали квартиру на сумісні кошти: приблизно 40000 грн. вніс [PERSON] за рахунок коштів, які він взяв в якості позики за місцем своєї роботи на заводі, в той час як приблизно 80000 грн. на квартиру внесли батьки [PERSON], які з цією метою взяли кредит в банку та уклали договір іпотеки щодо своєї квартири. До народження у сторін дитини, [PERSON] розірвав свій попередній шлюб, а після народження дитини уклав шлюб із [PERSON] Їй відомо, що сторони разом придбавали пральну машину, дитячі меблі для дитини, [PERSON] готовила їжу на себе та на [PERSON] Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є чоловіком [PERSON], яка є двоюрідною сестрою позивача [PERSON] Йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу живуть разом. Спочатку сторони проживали у м. Лисичанську в квартирі по проспекту Леніна, пізніше вони переїхали до однокімнатної квартири в м. Сєвєродонецьку. Він, [PERSON], та його дружина приблизно 5-7 разів на рік відвідували помешкання [PERSON], заходили до них у гості на свята, святкували дні народження. Після народження у сторін дитини, вони уклали офіційний шлюб. Також, сторони спільно придбали квартиру у м. Сєвєродонецьку. Гроші на вказану квартиру частково надав [PERSON], іншу частину грошей надали батьки [PERSON], які з цією метою взяли позику, котру вони виплачують донині. Обставини щодо взяття батьками [PERSON] позики з метою купівлі квартири відомі йому, адже до цього [PERSON] та її батьки просили його надати в борг суму грошей для придбання квартири і повідомили, що якщо грошей в борг вони не отримають, то вони візьмуть кредит. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є батьком позивача [PERSON] З 2004 року [PERSON] та [PERSON] проживають разом: спочатку сторони проживали на орендованій квартирі у м. Лисичанську, потім сторони проживали в квартирі разом із батьками [PERSON], а потім проживали на орендованих квартирах у м. Сєвєродонецьку. Коли [PERSON] завагітніла, то сторони вирішили купити квартиру та знайшли спірну квартиру, яка продавалася за 25 тисяч доларів США. З метою оплати вартості вказаної квартири, він, [PERSON], взяв кредит у банку, для того щоб допомогти фінансово сторонам. Гроші, які він отримав у кредит, [PERSON] віддав своїй доньці [PERSON], яка їх поклала на зберігання у банк та пізніше розрахувалася ними за спірну квартиру. Сторони фактично почали жити в спірній квартирі після 03 червня 2008 року. Протягом періоду сумісного життя сторони робили спільні витрати, наприклад придбавали пральну машину, холодильник. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є рідним братом позивача [PERSON] З 2004 року [PERSON] та [PERSON] проживають разом: спочатку сторони проживали на орендованій квартирі у м. Лисичанську, потім сторони проживали в квартирі разом із батьками [PERSON], а потім проживали на орендованих квартирах у м. Сєвєродонецьку. Після того, як [PERSON] завагітніла, сторони вирішили придбати у власність квартиру, після чого вони знайшли спірну квартиру, яка продавалася за 25 тисяч доларів США. Батько [PERSON], [PERSON], взяв кредит у банку з метою надання фінансової допомоги сторонам під час купівлі спірної квартири. Спочатку за спірну квартиру був внесений завдаток у розмірі 1 тисячі доларів США, а пізніше сторони сплатили за квартиру повну вартість, коли з неї (квартири) був знятий арешт. За орендовані квартири сторони сплачували разом. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він працює водієм у Приватному акціонерному товаристві «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія», а [PERSON] є його колегою. Йому, [PERSON], відомо, що [PERSON] свого часу брав іпотеку на підприємстві для оплати спірної квартири. Про наявність у [PERSON] жінки він дізнався тоді, коли [PERSON] завагітніла. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він товаришує із [PERSON] з 1990-х років, він, [PERSON], є хресником його першої дитини від першого шлюбу з [PERSON]. Близько 7 років тому він дізнався, що у [PERSON] є інша жінка на імя [PERSON]. Влітку 2008 року [PERSON] повідомив йому, що він знайшов квартиру та попросив надати йому позику, після чого він, [PERSON], надав [PERSON] позику у розмірі 40000 грн. [PERSON] повернув йому вказані гроші швидше, ніж за 1 місяць після цього. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він та [PERSON] свого часу працювали на одному підприємстві, при цьому [PERSON] працював водієм. Спірну квартиру в 2008 році [PERSON] продавав його брат, який був власником спірної квартири. Загальна вартість, за яку було вчинено продаж спірної квартири, йому не відома, проте він особисто отримував завдаток за спірну квартиру від [PERSON] у сумі 1000 доларів США або 5000 гривень, точну валюту грошей він не памятає, про що було складено відповідну розписку. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її сином. Приблизно в серпні 2007 року він розлучився та перестав сумісно проживати із своєю першою дружиною, після чого почав проживати вдома у своєї матері, тобто [PERSON] В листопаді 2007 року її син попросив прописати у її квартирі [PERSON], так як [PERSON] була вагітна їх спільною із [PERSON] дитиною. Приблизно 5-8 червня 2008 року, після народження у її сина та [PERSON] доньки, вказана дитина разом із [PERSON] та [PERSON] почала проживати у спірній квартирі. [PERSON] ніколи фактично не проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Про укладення сторонами договорів іпотек, про доходи її сина, їй нічого не відомо. Допитана в якості свідка [PERSON] вказала, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON]. В квітні 2004 року [PERSON] повідомив їй, що він закохався у іншу жінку, якою була [PERSON]. Внаслідок викладених подій вона, [PERSON], виставила речі відповідача із квартири, після чого [PERSON] почав проживати із своєю матірю. Час та тривалість проживання [PERSON] у матері їй не відомі, проте їй відомо, що до народження доньки у [PERSON] та [PERSON] вказані особи проживали сумісно однією сімєю на зйомній квартирі у м. Сєвєродонецьку. Крім того, [PERSON] та [PERSON] приходили разом на дні народження свекрухи (матері [PERSON]В.) ще до народження у сторін дитини. Також їй відомо, що [PERSON] брав іпотеку з метою придбання квартири. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 27.02.2008 року АКІБ «Укрсиббанк» в якості банку та [PERSON] в якості вкладника уклали договір банківського вкладу на вимогу «Активні гроші» № 26202170948800 USD, згідно із яким банк приймає на зберігання від вкладника або для нього грошові кошти (вклад) та зобовязується виплачувати вкладникові таку суму вкладу та проценти на нього на умовах та в порядку, встановлених договором. Для зарахування грошових коштів банк відкриває вкладникові рахунок у доларах США. 22.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1203/0508/88-006, згідно із яким банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в сумі 87900 грн. на строк до 22.05.2018 року із сплатою 16,9% річних. Кредитні кошти призначені на споживчі цілі. В якості забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] 22.05.2008 року був укладений іпотечний договір, згідно із яким в іпотеку було передано квартиру за адресою: м. Лисичанськ, пр. Леніна, буд. 115. Також, в якості забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] в якості позичальника і [PERSON] в якості поручителя 22.05.2008 року був укладений договір поруки, згідно із яким поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання зобовязань за кредитним договором № 1203/0508/88-006 від 22.05.2008 року. Копіями квитанцій, виданих ПАТ КБ «Приватбанк» та УДППЗ «Укрпошта» (а.с. 39-44), підтверджується, що [PERSON] протягом періоду з березня 2014 року по травень 2015 року здійснював погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 1203/0508/88-006. В день укладення вищевказаного кредитного договору, тобто 22.05.2008 року, на рахунок № 26202170948800 USD, відкритий на імя [PERSON], надійшла сума в розмірі 17000 доларів США, що підтверджується випискою руху по рахунку. Згідно із розпискою від 10.05.2008 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 доларів США в якості передоплати за квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оціночна вартість квартири складає 25 тисяч доларів США. Згідно із розпискою від 10.08.2008 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 доларів (5000 гривень) в якості передоплати за квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно із розпискою від 14.08.2008 року (а.с. 71) [PERSON] взяв у борг від [PERSON] суму в розмірі 40000 грн., яку [PERSON] зобовязався повернути протягом одного місяця до 14.09.2008 року. 18.08.2008 року між [PERSON] в якості продавця та [PERSON] в якості покупця був укладений договір купівлі - продажу квартири, згідно із яким продавець передав, а покупець прийняв у власність та зобовязався сплатити обумовлену грошову суму за квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В договорі вказано, що продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 45000 грн., які продавець отримав від покупця до підписання договору, а загальна вартість квартири за даними Сєвєродонецького міського БТІ становить 12633 грн. При укладенні вищевказаного договору [PERSON] у присутності нотаріуса була складена та підписана заява, в якій він повідомляв про те, що спірну квартиру він купує на власні кошти, у зареєстрованих та фактичних шлюбних відносинах він не перебуває. Вищевказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], про що також свідчить витяг з Державного реєстру правочинів № 6388233 від 18.08.2008 року. Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19976795 від 21.08.2008 року, за [PERSON] 21.08.2008 року зареєстровано право приватної власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Наказом генерального директора ЗАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» від 19.05.2008 року (а.с. 76) було наказано надати позику в сумі 40400 грн. [PERSON] на придбання однокімнатної квартири. 08.09.2008 року між ЗАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» в якості позикодавця та [PERSON] в якості позичальника було укладено договір позики АХ 75-1093, згідно із яким позичальнику надана позика в розмірі 40400 грн. з метою оплати придбаної у власність квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позика надана на строк 3650 календарних днів та підлягає поверненню шляхом щомісячного перерахування позичальником на користь позикодавця грошової суми у розмірі 336,67 грн. В якості забезпечення виконання зобовязань за договором позики між ЗАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» та [PERSON] 10.09.2008 року був укладений договір іпотеки № 4601, згідно із яким в іпотеку було передано квартиру за адресою: [ADDRESS]. Суд зазначає, що згідно із ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 21.12.2007 року № 11 встановлено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і зясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сімєю; спільного побуту; взаємних прав та обовязків (ст. ст. 3, 74 СК України). Судом на підставі показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що з 2005 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом, в тому числі у орендованих квартирах в м. Лисичанську та в м. Сєвєродонецьку. Сторони мали спільний побут, разом покупали продукти харчування. Зазначені показання свідків є узгодженими, не суперечать один одному та оцінюються судом як достовірні. При цьому, показання свідків зі сторони позивача, які є близькими родичами або друзями позивача, в частині факту сумісного проживання сторін однією сімєю, узгоджуються із аналогічними показаннями свідка зі сторони відповідача [PERSON], яка станом на час розгляду справи не перебуває у близьких чи приязних стосунках із сторонами по справі. Показання свідка [PERSON] про те, що її син [PERSON] лише в серпні 2007 року розлучився та перестав сумісно проживати із своєю першою дружиною, після чого почав проживати вдома у своєї матері, суд оцінює критично, адже вказані показання прямо суперечать показанням самої [PERSON], яка була першою дружиною [PERSON] та яка повідомила, що її шлюбні відносини із [PERSON] фактично припинилися в квітні 2004 року. Факт припинення шлюбних та сімейних відносин [PERSON] та відповідача [PERSON] з весни 2004 року підтверджується також рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.10.2007 року по справі № 2-3658/07. На думку суду, факт спільного проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу, а також наявність у них спільного побуту і взаємних прав та обовязків в період, який передував укладенню ними зареєстрованого шлюбу та придбанню спірної квартири, додатково підтверджується тим, що відразу після народження у сторін дитини [PERSON], 03 червня 2008 року р.н., сторони перемістилися до спірної квартири для постійного проживання разом із новонародженою дитиною. Вказана обставина підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які викликалися в якості свідків за клопотаннями як представника позивача, так і представника відповідача. Вирішуючи питання про строк, протягом якого належить встановити факт проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу, суд враховує наступне. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.10.2007 року по справі № 2-3658/07 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Вказане рішення у відповідності до норм ч. 3 ст. 70, ст. 223 ЦПК України набрало законної сили 23 жовтня 2007 року. Отже, згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було припинено 23 жовтня 2007 року. Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] (позивач по справі) зареєстрували шлюб 08.05.2009 року. Вказаний факт не заперечувався під час судового розгляду жодною із осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що необхідно встановити факт проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 23 жовтня 2007 року до 07 травня 2009 року, тобто в той період, коли сторони проживали однією сім'єю та не перебували у іншому зареєстрованому шлюбі. Стосовно позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири, суд зазначає наступне. Статтею 74 Сімейного кодексу України закріплено, що на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд враховує, що квартира [ADDRESS] була придбана 18.08.2008 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] в якості продавця та [PERSON] в якості покупця. Тобто, спірна квартира була придбана [PERSON] в період спільного проживання з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. Показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджується, що батько позивача [PERSON], уклав із банком договір кредиту, після чого віддав отримані за договором гроші [PERSON] з метою придбання нею та [PERSON] спірної квартири. Обставини щодо отримання [PERSON] кредитних коштів з метою надання сторонам фінансової допомоги у придбанні спірної квартири також підтверджуються випискою з на рахунку № 26202170948800 USD, відкритого на імя [PERSON], на який надійшла сума в розмірі 17000 доларів США, в день укладення вищевказаного кредитного договору, тобто 22.05.2008 року. Той факт, що [PERSON], яка є матірю відповідача, виступила поручителем за вищенаведеним кредитним договором, на думку суду додатково свідчить про те, що кредитний договір був укладений в інтересах сторін по справі з метою придбання ними спірної квартири. Факт отримання відповідачем [PERSON] коштів в сумі 40000 грн. згідно із розпискою від 14.08.2008 року (а.с. 71), на думку суду не спростовує тієї обставини, що позивач [PERSON] також витратила грошові кошти з метою придбання спірної квартири. Суд враховує, що у договорі купівлі-продажу спірної квартири вказано, що квартира придбана за 45000 грн., які на думку представника відповідача були сплачені відповідачем самостійно за рахунок особистих коштів. Разом з тим, факт придбання спірної квартири за суму, яка дорівнює 25 тисячам доларів США, підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також підтверджується розпискою від 10.05.2008 року, згідно із якою [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 доларів США в якості передоплати за спірну квартиру і оціночна вартість квартири складає 25 тисяч доларів США. Отже, судом встановлено, що спірна квартира була придбана за рахунок спільних коштів сторін в період спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, у звязку із чим підлягає задоволенню позовна вимога про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем було сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 450,00 грн. та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 121,80 грн., що підтверджується квитанціями від 14.04.2015 року (а.с. 21, 22). Враховуючи те, що задоволено 75 % позовних вимог (повністю задоволена позовна вимога про визнання права власності на 1/2 частку квартири та частково задоволена позовна вимога про встановлення факту проживання однією сімєю), то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 428 грн. 85 коп. ((450,00 + 121,80 грн.) х 0,75) = 428,85 грн.) Підстав для скасування заходів забезпечення позову до набрання судовим рішенням законної сили суд не вбачає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial