Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем був зареєстрований шлюб 16 січня 2010 році відділом РАГС Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],06.10.2013року народження, які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. З відповідачем по справі позивачка не спілкується понад трьох років, з того часу як переїхали до м. Запоріжжя. Відповідач з дітьми не спілкується, допомогу родині не надає, з часу переїзду до м. Запоріжжя жодного разу не намагався звязатися з родиною. Спору про поділ майна не має. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище «Пономаренко». 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності на своїх позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзив не надав. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно дост.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-НО № 192100 видане 16.01.2010р. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія 1-НО №296872 видане 18 лютого 2010р. (а.с.5) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-НО №536999 видане 17 жовтня 2013 року. (а.с.6) Сторони не спілкуються понад трьох років, з того часу як позивачка з дітьми переїхала до м. Запоріжжя, відповідач жодного разу не звязувався з родиною, шлюб їх носить формальний характер, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Пономаренко». Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивачки, яка наполягає на розірвані шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, у звязку з чим їхній шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст..141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved