Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що рішенням Савранського районного суду Одеської області від 03.09.2015р. з відповідача на користь позивачастягнуто аліменти у твердій грошовій сумі на утримання двох дітей, які проживають біля неї: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400грн. та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 350грн. до їх повноліття, але сьогодні вказаних коштів недостатньо для належного утримання дітей, тому просила збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження з твердій грошовій суми на 1/3 частинуйого заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. До початку першого судового засідання позивач в порядку п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України змінила позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 750грн. на кожну дитину, а справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, змінені позовні вимоги визнав повністю, про що подав суду письмову заяву, справу просив розглянути без його участі. Як встановлено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановив наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також, згідно роз`яснень, що міститься у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом встановлено, що рішенням Савранського районного суду Одеської області від 03.09.2015р. по справі за є.у.н.с.512/500/15-ц з відповідача на користь позивача стягнуто щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400грн. та на утримання сина [PERSON] , [INFO] , - в розмірі 350грн. до їх повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послалася на те, що з часу ухвалення рішення діти стали доросліше і витрати на їх утримання збільшились, а тому утримувати їх за раніше встановлені аліменти неможливо. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на час ухвалення рішення прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць за період з 01.01.2018р. по 30.06.2018р., встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017р. №2246-VIII, складає 1860грн., тобто мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 1860грн. х 50% = 930грн., отже визначений вищевказаним рішенням суду розмір аліментів в сумі 400грн. та 350грн. майже у три рази менший за мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, встановлений ч.2 ст.182 СК України. З огляду на зазначене, суд вважає, що утримання дітей у їх теперішньому віці потребує від позивача додаткових зусиль та матеріальних витрат, а визначений у 2015 році розмір аліментів на дітей відповідно 400грн. і 350грн. з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є сьогодні достатнім розміром для належного утримання дітей та задоволення їх розумних потреб на рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 704,80грн..

Outcome: approved