Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до закінчення ним навчання, або до досягнення дитиною 23 років. В обґрунтування позову зазначає, що на даний час їх повнолітній син - [PERSON] навчається в Лозівському професійному ліцеї. Строк закінчення навчання - 27 червня 2018 року. В зв'язку з навчанням він несе витрати на проїзд, харчування, купівлю одягу, придбання методичних посібників, роздрукування матеріалу, придбання канцелярських товарів. Відповідач по справі добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина на час навчання не бажає. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] має можливість надавати синові матеріальну допомогу, просить позов задовольнити. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить у задоволенні позову відмовити. У відзиві посилається на те, що на його утримані перебуває двоє малолітніх дітей, а також його непрацездатні батьки які є пенсіонерами, а батько, крім того, ще й інвалідом І групи. З 15 лютого 2018 року він працює на ТОВ «Мостобудівельне підприємство «Мостострой» на посаді бетоняра та його середній заробіток складає приблизно 6300,00 гривень. Заробітна плата є його єдиним джерелом доходів, а тому, із врахуванням того , що на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та двоє непрацездатних батьків, один з яких є інвалідом першої групи, він не має можливості надавати матеріальну допомогу у виді аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Третя особа на стороні позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30 вересня 1999 року Кіровською сільською радою Близнюківського району Харківської області (а.с.7). Згідно довідки вих. №909 від 04 листопада 2015 року, виданої директором Лозівського професійного ліцею, [PERSON] навчається на 1 курсі очного відділення вищевказаного навчального закладу, термін закінчення навчання 27 червня 2018 року (а.с.9). В судовому засіданні позивачем надано додаткову довідку № 269 від 07.08.2018, згідно якої [PERSON] з 01.09.2015 по 27.06.2018 навчався у Лозівському професійному ліцеї. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач з 15 лютого 2018 року працевлаштувався на посаду бетоняра до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельне підприємство «Мостострой» і його дохід за лютий та березень склав 12 798,22 гривень, що підтверджується довідкою вих.№ 399 від 04 травня 2018 року. На утриманні у [PERSON] знаходяться двоє малолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 30 січня 2018 року. Однак суд не приймає до уваги доводи позивача про опіку та догляд за його матір'ю [PERSON] та [PERSON], який є інвалідом 1 групи, оскільки всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідач не довів факт сумісного проживання разом із ними та не зазначив відомостей щодо розміру джерел їх доходу, а також не надав будь-яких доказів щодо їх утримання. З огляду на правові позиції п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням потреб [PERSON] та можливостей батька - [PERSON], суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення 1/4 частки аліментів, які вона бажає отримувати від відповідача, не відповідають засадам розумності та справедливості, оскільки відповідач має ще двох малолітніх дітей, яких він також повинен матеріально утримувати. При визначенні розміру аліментів, суд враховує і той факт, що обов'язок по утриманню повнолітньої дитини, що продовжує навчання, виникає у обох батьків. Тому, на думку суду, достатнім для забезпечення потреб позивача буде визначити розмір аліментів у розмірі 1/8 частки з усіх видів прибутку відповідача на весь період навчання позивача, але не більше як до досягнення ним 23 річного віку. Крім того, щодо вимог позивач про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає, щовідповідно до ст. 200 СК України аліменти на повнолітню дитини стягуються у частині від заробітку (доходу) платника аліментів, без урахування 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial