Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 липня 2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. На початку 2015 року позивач вкотре посварилася зі своїм чоловіком, після чого чоловік зібрав свої речі та пішов з дому. З того часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Причиною розладу сімейних відносин позивач вважає відсутність порозуміння. [PERSON] зауважує, що збереження шлюбу не можливе та суперечить іі з чоловіком інтересам та інтересам малолітнього сина. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснила, що збереження шлюбу не можливе та просила суд не надавати час на примирення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував, також підтвердив суду, що не проживають разом з позивачем з початку 2015 року, стосунки не підтримують, вважає примирення неможливим та просив суд не надавати час на примирення. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 63 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.5). Сторони разом не проживають з січня 2015 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та небажання сторін зберегти шлюб. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не має. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст.. 113 Сімейного кодексу України вважає за необхідне залишити їй прізвище «[PERSON]». Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved