Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

[PERSON], звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з вищевказаною цивільним позовом, мотивуючи його тим, що згідно свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок від 13 квітня 1988 року вона є власником будинку [ADDRESS]. Свідоцтво [NUMBER] зареєстровано в бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 41. Відповідно до свідоцтва за індексом [NUMBER] про право власності на нерухоме майно від 16 жовтня 2013 року їй належить земельна ділянка [ADDRESS] за кадастровим номером [NUMBER], розмір земельної ділянки скрадає 0,25 га. ЇЇ сусіднім землекористувачем є [PERSON], що підтверджується листом сільського голови Марксівської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 13 липня 2016 року № 55. Окрім того актом від 22 жовтня 2015 року за участю комісії у складі сільського голови Мельник С.М, землевпорядника [PERSON], членів земельної комісії - [PERSON], [PERSON], встановлено, що між її домоволодінням та домоволодінням відповідача, користувачем якого в минулому був [PERSON], межа встановлена з порушеннями. Факт порушення межі між домоволодінням позивачки та домоволодінням відповідача підтверджується також кадастровим планом станом на липень 2016 року, розробленого ДП «Поділлягеодезкартографія», актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання віж 08 липня 2016 року. Актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 08.07.2016 року встановлено, що «Межі земельної ділянки проходять по 1-по створу, 2-7 по створу 7-9, 9-10 по огорожі з металевої сітки 10-1 по створу т. 9, 10, 11, 12, 1 закріплені дерев'яними кілками т. 9, 10 сусіди встановили огорожу з металевої сітки невірно». Зазначене в акті відображене в кадастровому плані, розробленого станом на липень 2016 року ДП «Поділлягеодезкартографія», з якого вбачається порушення межі зі сторони відповідача в п. 9, 10. Порушення межі з боку відповідача призвело до того, що на подвір'ї позивачки руйнується сарай, що будувався ще за 60-х років, від незаконної забудови відповідача, що будується біля невірно встановленої межі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, заперечував в частині стягнення з нього судових витрат, решту позовних вимог визнав. Представник Монастирської (Марксівської) сільської ради до зали судового засідання не з'явився. Надав суду заяву, щоб справу слухати у відсутність представника сільської ради. Свідок, [PERSON], син позивачки,надав суду покази, що займався приватизацією земельної ділянки. Виготовив у відділенні Держгеокадастру необхідну документацію. [PERSON], погодився з встановленими межами, однак потім самовільно встановив паркан всупереч погоджених меж. Суд заслухавши учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок, [PERSON], належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.10.2013 року [PERSON] належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель споруд (присадибна ділянка), площею - 0,25 га (а.с. 7). Відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 8.07.2016 року, встановлено, що «Межі земельної ділянки проходять по 1-по створу, 2-7 по створу 7-9, 9-10 по огорожі з металевої сітки 10-1 по створу т. 9, 10, 11, 12, 1 закріплені дерев'яними кілками т. 9, 10 сусіди встановили огорожу з металевої сітки невірно». Зазначене в акті відображене в кадастровому плані, розробленого станом на липень 2016 року ДП «Поділлягеодезкартографія», з якого вбачається порушення межі зі сторони відповідача в п. 9, 10. В судовому засіданні відповідач визнав факт порушення меж між земельними ділянками. Вважає, що позивачка також самовільно захопила частину його земельної ділянки. Згоден на відновлення меж згідно первинної земельно-кадастрової документації. Як передбачено п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України випливає, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Сатеттю 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч.2 ст.90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства. Відповідно до ст.106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Відповідно до ст.107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. На підставі ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків. Таким чином, позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved