Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, який є її сином, зареєстрований в спірному будинку, однак, не проживає в ньому з 2015 року. Відповідач комунальні платежі не сплачує, житлом не цікавиться, його речей в житлі немає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку у будинку відповідач не бажає. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 04 вересня 2020 року прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 18 вересня 2020 року підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач до судового засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов відповідач не надав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27096197 від 23.08.2010. Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради № 9192 від 13.08.2020 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, станом на 13.08.2020 в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований син позивача - відповідач [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. У відповідності зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власник має право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. З акту про встановлення фактичного місця проживання від 21.08.2020, складеного в присутності сусідів позивача та засвідченого адміністратором Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Лященко А.С., вбачається, що в будинку [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2015 року по теперішній час. Отже, судом встановлено, що відповідач дійсно за місцем реєстрації не проживає більше одного року. При цьому відповідачем доказів щодо збереження за ним права користування жилим приміщенням та доказів на підтвердження поважності причин його відсутності з 2015 року в будинку, належному позивачу, суду не надано. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше одного року без поважних причин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.1815229545.1 від 26.08.2020, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved