Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, третя особа Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, мотивуючи вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. У вищевказаній квартирі на даний час, окрім неї залишаються зареєстрованими також її чоловік [PERSON] , її дочка відповідач [PERSON] та її онука відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] та [PERSON] не мешкають у зазначеній квартирі понад один рік без поважних причин, оскільки фактично проживають у м. Баку Республіки Азербайджан. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушує її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач змушена нести додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідачі [PERSON] та [PERSON] не бажають. У зв`язку з цим позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до суду і просить визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] до суду надала письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнала. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.11.2020р. позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, третя особа Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області в частині позовних вимог до [PERSON] була залишена без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією договору міни від 17.03.1995р., посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., в реєстрі №1-2150; копією реєстраційного надпису приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кізіми В.В. від 28.01.2002р., в реєстрі №351. Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою також зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21.08.2020р. №12392, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, за адресою: [ADDRESS] станом на 21.08.2020р. зареєстровані [PERSON] (квартиронаймач), [INFO] , [PERSON] (чоловік), [INFO] , [PERSON] (донька), [INFO] , [PERSON] (онука), [INFO] . Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] , являючись дочкою позивача [PERSON] не проживає за місцем її реєстрації понад один рік і переїхала проживати до іншого місця проживання до м. Баку Республіки Азербайджан, то, відповідно, вона втратила право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратила інтерес до вказаного житлового приміщення. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивач в позовній заяві не просила стягувати з відповідача на її користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved