Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із указаним позовом. Просить визнати за нею право власності на квартиру № [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона проживає у зазначеній вище квартирі. Згодом виявила бажання приватизувати її та звернулася до відповідача. Красненська селищна рада Буського району Львівської області надала відповідь про те, що дана квартира не перебуває на балансі селищного комунального господарства. Вважає, що має всі законні підстави бути визнаною власником нерухомого майна за набувальною давністю, оскільки добросовісно, відкрито та безперервно володіє квартирою тривалий час, а тому просить суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності направив до суду письмову заяву, в яких просить позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести у його відсутності. Відповідач – Красненська селищна рада Буського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечила, направила суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності свого представника, позовних вимог по суті не оспорила. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається із довідки Красненської селищної ради Буського району Львівської області за № 1190 від 12.07.2018 року у квартирі № [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] Із технічного паспорта на квартиру № [ADDRESS] вбачається, що квартира розташована на 1 поверсі двоповерхового будинку та складається із 3-х кімнат житловою площею 49,9 кв. м, в тому числі 1-а кімната 15,0 кв. м, 2-а кімната 15,1 кв. м, 3-а кімната 19,8 кв.м, кухня 9,0 кв.м, вбиральня 1,4 кв.м, ванної кімнати 2,4 кв.м, коридор площею 2,2; 5,3 кв.м, загальною площею 72.8 кв.м. інвентаризаційна вартість квартири 95,5 тис. гривень. Позивач [PERSON], зареєстрована та проживає у вищевказаній квартирі з 1970 року, відкрито та безперервно володіє даним нерухомим майном, добросовісно здійснює його утримання, сплачує комунальні платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7.02.2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється Земельним кодексом України (далі - ЗК), зокрема статтею 119. Пункт 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Крім цього, згідно п. 13 цієї ж Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Як вбачається із матеріалів справи позивач добросовісно заволоділа квартирою, володіє такою відкрито та безперервно більше десяти років, а саме проживає та зареєстрована у ній, сплачує комунальні послуги, що стверджується довідками Красненської селищної ради № 535 від 21.03.2019 року, № 739 від 03.05.2019 року та квитанціями про оплату комунальних послуг. Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved