Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості по орендній платі. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку позивачу належить земельна ділянка площею 6,350 га, що розташована на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. На підставі договору оренди земельної ділянки, укладеному в лютому 2010 року, позивач передала в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» зазначену земельну ділянку. Орендна плата згідно з умовами договору становить 1463 грн., яка повинна була вноситись щорічно до 30 листопада. В порушення умов договору орендар не сплатив орендну плату за 2013 рік, що є порушенням договору. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі в сумі 1463 грн., достроково розірвати договір оренди та повернути земельну ділянку в натурі. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити, заявлені позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 033255 є власником земельної ділянки площею 6,350 га на території Боровківської сільської ради (а.с. 7). Між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» в лютому 2010 року було укладено договір оренди даної земельної ділянки, який було зареєстровано Верхньодніпровським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 041011900094 (а.с.4-5). Згідно з даним договором [PERSON] (орендодавець) передала в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс» (орендар) земельну ділянку площею 6,35 га на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, строком на 15 років з дати реєстрації договору. Умовами договорів було передбачено орендну плату - 3% від нормативної грошової одиниці земельної ділянки, що складає 1463 грн. 00 коп., яка мала перераховуватись на рахунок орендодавця або сплачується готівкою до 30 листопада щорічно. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час укладення договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Товариство з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс», отримавши від [PERSON] земельну ділянку у володіння та користування на умовах строковості, платності та використання земельної ділянки відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, допустило порушення умов договору, а саме не сплатило орендну плату за 2013 рік в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 1463 грн. ані грошима, ані сільськогосподарською продукцією. Доказів на спростування встановлених судом обставин відповідачем не надано. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Враховуючи вищевикладене суд вважає законним та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь орендної плати за 2013 рік. Щодо розірвання договорів оренди суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. При розгляд справи №146 цс12 Верховний Суд України зробив правовий висновок, який у відповідності до ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковим для суду першої інстанції, відповідно до якого відповідно до п «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати, а тому підставою розірвання договору оренди є саме систематична несплата орендної плати. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В той же час позивачем не надано суду жодних доказів обґрунтування дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Унірем Агро Плюс». Несвоєчасна сплата орендної плати, як і одноразова несплата орендної плати не є підставою для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки. У разі неналежного виконання орендарем обов'язку за договором щодо своєчасної сплати орендної плати позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості по орендній платі та притягнення орендаря до відповідальності за порушення грошового зобов'язання у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, а саме сплачений нею судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial