Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на свою заборгованість зі сплати аліментів за період з 09 серпня 2009 року по 09 серпня 2014 року в сумі 89.954 гривень, а також пеню у розмірі 1.022.865 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 січня 2010 року з [PERSON] на її користь щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина, в твердій грошовій сумі у розмірі 1.500 гривень, починаючи з 09 серпня 2009 року по 09 серпня 2014 року. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд позов задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи на надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що під час перебування у шлюбних відносинах у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] [INFO]. Статтею 180 СК України\~встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 22 січня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 21 січня 2010 року Київський районний суд м. Одеси постановив рішення, на підставі якого щомісячно стягувались з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина 1.500 гривень щомісячно. Рішення набрало законної сили. Однак, відповідач [PERSON] ухилявся від сплати аліментів, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по аліментам, хоча в разі прострочення сплати аліментів передбачена відповідальність у вигляді пені в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Положеннями ч. 1 ст. 196 СК Українипередбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»роз'яснено, що передбаченаст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбаченихст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4\~ст. 10 ЦПК\~повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. Якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена ст. 196 СК санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це в договорі. В разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, відтак вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 09 серпня 2009 року по 09серпня 2014 року є обґрунтованою.До позову, позивачем надано також розрахунок неустойки (пені) по несплаті аліментів. Оцінивши всі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у [PERSON] дійсно виник правовий обов'язок сплатити [PERSON]П.з неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період 09 серпня 2009 року по 09серпня 2014 року в розмірі 1.022.865 гривень, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3ст. 88 ЦПК Україниякщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір слід стягнути з [PERSON]. Таким чином, з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок. Отже, з огляду на вищевказане, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial