Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] посилаючись на те, що відповідач із 2016 року не бере участі у вихованні дитини; не цікавиться станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком; матеріально не допомагає. Шлюб між батьками дитини розірвано 11.07.2016 року , після розлучення неповнолітній син залишився проживати із матір`ю та перебуває на її утриманні. Виходячи з наведеного і через те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач вбачає підстави для позбавлення його батьківських прав. У судовому засіданні позивач [PERSON] посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити та на цьому наполягала, оскільки з відповідачем чотири роки разом не проживають, протягом цього часу відповідач як батько жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймав, більше того і не намагався, бо жодних в цьому перешкод йому не чинилось. Аналогічну позицію зайняла представник позивача адвокат та наполягала на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи; із відзивом на позов до суду не звертався. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні проти чого не заперечила позивач. Представник третьої особи виконавчого комітету Самбірської міської ради аналогічно до суду не з`явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання повідомлення. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Спірні правовідносини регламентовані ст. 164 СК України відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач вихованням сина не займається; жодного зв`язку із ним не підтримує, матеріально не допомагає, свідомо не виявляє до дитини ніякої батьківської уваги та турботи; у тому числі аліментів не сплачує, - стосовно наведеного протягом чотирьох років. Із урахуванням роз`яснень, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, питання про її застосування слід вирішувати тільки після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, в тому числі ставлення батьків до дітей, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказує, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичних розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Факт неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Дана обставина також підтверджується висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 02.12.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З`ясовуючи обставини справи та перевіряючи їх доказами судом узято до уваги також наступні застосовані норми права: Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. принцип 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові, розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі письмових доводів; відтак позов [PERSON] є підставний і такий, що підлягає задоволенню із роз`ясненням відповідачу [PERSON] можливості відповідно до ст. 169 СК України поновити батьківські права у разі зміни поведінки та, коли відпадуть обставини, що, були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved