Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Фанчиківської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадковий будинок. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.07.2014 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок в с.Тросник, вул.Перемоги, 134 Виноградівського району. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла внучці [PERSON], позивачці по справі. Після смерті бабусі, позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про спадщину, однак їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на спадковий будинок в с.Тросник, вул.Перемоги, 134 в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивачки [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивачки. Вимоги заяви підтримують повністю та просять суд такі задоволити. Представником відповідача подано до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, заяв та клопотань не подавав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.11.2014 року в с.Тросник померла [PERSON], бабуся позивачки. Дана обставина стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №184250 від 25.11.2014 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок №134 по вул.Перемоги в с.Тросник Виноградівського району. За життя [PERSON] було залишено заповіт від 24.07.2014 року, яким все своє майно остання заповіла своїй внучці [PERSON], [INFO] Згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 29.11.2000 року, що видане на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА №636 від 28.11.2000 року, житловий будинок в с.Тросник по вул.Перемоги, 134 належить [PERSON]. Вказане свідоцтво втрачено. З довідки Фанчиківської сільської ради Виноградівського району від 25.11.2014 року слідує, що [PERSON], яка померла 24.11.2014 року, на день смерті була зареєстрована та проживала у [INFO]. Разом з нею проживали донька [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], внучка [PERSON], [INFO], чоловік внучки [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Отже, в зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець за заповітом, позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини. Відповідно до виготовленого БТІ технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» №302 від 12.05.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями в с.Тросник, вул.Перемоги, 134 будівництвом завершений, рахується за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 29.11.2000 року. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved