Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем у неї не склалося, приблизно з травня 2014 року між ними припинені шлюбні стосунки, з цього ж періоду вони не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові та поваги. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та заздалегідь, однак до початку розгляду справи по суті, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила шлюб розірвати та дітей залишити на її виховання. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, однак до початку розгляду справи по суті, подав до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає та просив розгляд справи проводити без його участі. Суд, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 27 листопада 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 1483, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-ГЮ № 019083 від 27 листопада 1998 року. Від спільного проживання в шлюбі мають синів [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ № 140022, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 1608, та [PERSON], [INFO], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1976. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення між сторонами подружніх стосунків внаслідок втрати почуття любові та поваги та неможливості збереження сімї, що суперечать інтересам позивача, відповідачем не заперечені. Обставин щодо вагітності відповідача чи наявності у неї дитини віком до одного року на час розгляду даної справи суду ніким не повідомлено. Спору про майно між сторонами не заявлено. Враховуючи наведене, а також те, що сторони повністю втратили почуття любові і поваги, у звязку з чим припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, суд рахує, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, являється порушенням її права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи із вище наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved