Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.08.2015 року по вищевказаній справі, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду від 31 серпня 2015 року, її позовні вимоги задоволено частково. Під час винесення рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат. Тому просила стягнути з Органу приватизації в особі Управління економічного розвитку Роменської міської ради на її користь в рахунок відшкодування судових витрат, а саме: 243,60 грн. сплаченого судового збору та 6000 грн. в рахунок компенсації витрат на правову допомогу адвоката. Представник позивача в судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив її задовільнити, посилаючись на обставини вказані в заяві. Представник Роменської міської ради Сумської області в судовому засіданні заперечувала проти заяви [PERSON] Представник відповідача надав заяву, в якій заперечував проти винесення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. Треті особи [PERSON] та [PERSON] надали суду заяву , в якій просили справу слухати без їх участі. Представник ПП «Наш Дім» в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. П. 41 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 10.10.2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», встановлено, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час подачі справи до суду позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору ( а.с.1). Тому, вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню, а зазначену суму судових витрат по сплаті судового збору необхідно стягнути на її користь з відповідача. В той же час задоволенню не підлягають вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь судових витрат по сплаті витрат на правову допомогу. Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка та її представник не надали доказів на підтвердження понесених судових витрат в рахунок компенсації витрат на правову допомогу адвоката. Дана квитанція була надана суду після розгляду справи в суді першої та Апеляційної інстанції і датована 10 вересня 2015 року. Оскільки ці докази надані та понесені після розгляду справи по суті, то вимоги [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення з органу приватизації в особі Управління економічного розвитку Роменської міської ради судових витрат повязаних з компенсацією витрат на правову допомогу - задоволенню не підлягають.

Outcome: approved