Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Марганецького міського суду з позовом до Відокремленого структурного підрозділу «Марганецький центр професійного розвитку персоналу залізниць» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про визнання наказу незаконним та стягнення матеріальної та моральної шкоди. В позові посилається на те, що відповідно до наказу № 21 від 01 липня 2002 року її було прийнято на посаду прибиральниці до відокремленого структурного підрозділу «Марганецький центр професійного розвитку персоналу залізниці» Державного підприємства «Придніпровська залізниця». Наказом №9 від 01 березня 2011 року її було переведено на посаду завідуючої господарством. 29 листопада 2013 року начальником центру Романенком Ю.В. було винесено наказ №124/ОС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» . Згідно вказаного наказу їй, [PERSON], було оголошено догану. Вважає наказ №124/ОС від 29 листопада 2013 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню в зв'язку з наступним. Догану може бути застосовано до працівника за порушення трудової дисципліни, тобто тих правил поведінки під час виконання трудових обов'язків, що встановлені правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним чи трудовим договором. У деяких випадках такі правила поведінки може бути встановлено й посадовою інструкцією працівника. Ознакою порушення працівником трудової дисципліни, що може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності. Трудову дисципліну та посадову інструкцію завідуючої господарством вона не порушувала. Свою роботу виконувала та продовжує виконувати сумлінно. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов'язково містити і нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Все це у виданому 29 листопада 2013 року наказі №124/ОС відсутнє. Тобто наказ було видано упереджено, без зазначення будь-якої вини з її боку. Нею не порушувалися норми посадової інструкції завідуючої господарством, а також трудова дисципліна і ст. 139 КЗпП України щодо зобов'язання працівника чесно і сумлінно працювати, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, а тому немає жодних підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. 25 жовтня 2013 року вона відчула себе погано, о 15-00 год. поїхала до КП «Марганецька ЦМЛ». Після огляду лікар-терапевт назначив їй лікування, і з 25 жовтня 2013 року їй було відкрито лікарняний лист. Після лікарні вона поїхала на роботу, передала свої справи та повідомила керівництво про те, що пішла на лікарняний. Перебуваючи на лікарняному вона поїхала на консультацію щодо своєї хвороби в м. Москву Російської Федерації, проходила там медичний огляд та обстеження з 28 жовтня 2013 року по 01 листопада 2013 року. Лікарем їй було виписано лікарняний лист. Згідно лікарняного листа вона повинна стати до роботи 02 листопада 2013 року. Але не зважаючи на це, вона з 01 листопада 2013 року вийшла на роботу. Керівництво на робочому місті було відсутнє - начальник, завуч, секретар відмічали день залізничника і до кінця робочого дня були відсутні у навчальному закладі, відповідно її вони не бачили. Вона відпрацювала робочу зміну і о 16-00 год. поїхала в лікарню, щоб закрити лікарняний лист. Через те, що вона не з'явилася на прийом 29 жовтня 2013 року, лікарняний лист (раніше відкритий Марганецькою ЦМЛ) їй було закрито 28 жовтня 2013 року із зазначенням того, що до роботи вона повинна приступити 01 листопада 2013 року. 05 листопада 2013 року керівництво зажадало від неї пояснювальну записку, чому вона була відсутня на робочому місті в період з 29 жовтня 2013 року по 01 листопада 2013 року включно. Вона склала пояснювальну записку, надала оригінал лікарняного листа з Марганецької лікарні та оригінал лікарняного листа з Московської міської поліклініки №69. Незважаючи на це, начальник центру Романенко Ю.В. надав подання до профспілки про звільнення її за прогул 01 листопада 2013 року. Її було запрошено на засіданм профспілки 15 листопада 2013 року. Члени профспілки зажадали її пояснень щодо відсутності на робочому місті 01 листопада 2013 року. Вона пояснила, що прямо з поїзду прийшла на роботу 01 листопада 2013 року і з 8-40 год. вже була на робочому місці і виконувала свої обов'язки, а близько 16-00 год. вимушена була поїхати до лікарні, щоб закрити лікарняний лист. Той факт, що вона перебувала на робочому місті було підтверджено поясненнями працівників Марганецького центру професійного розвитку персоналу залізниці. За результатами розгляду подання начальника центру було ухвалено відмовити у звільненні її з роботи за прогул. Але отримавши роздруківку про нараховану заробітну плату за листопад 2013 року звернула увагу на те, що їй за 01 листопада 2013 року не нарахована та не виплачена заробітна плата, а поставлено прогул 8 годин та у грудні 2013 року позбавлено премії. Вважає, що їй незаконно не нарахували та не виплатили заробітну плату за 01 листопада 2013 року та не виплатили премію у грудні 2013 року. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №124/ОС від 29 листопада 2013 року, винесений Романенком Ю.В., начальником Відокремленого структурного підрозділу «Марганецький центр професійного розвитку персоналу залізниці» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Стягнути з Відокремленого структурного підрозділу «Марганецький центр професійного розвитку персоналу залізниці» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь [PERSON] заробітну плату за 01 листопада 2013 року. Визнати незаконним ненарахування та невиплату премії [PERSON] за листопад 2013 року. Зобов'язати Відокремлений структурний підрозділ «Марганецький центр професійного розвитку персоналу залізниці» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» нарахувати та виплатити [PERSON] премію за листопад 2013 року. Стягнути з Відокремленого структурного підрозділу «Марганецький центр професійного розвитку персоналу залізниці» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити у повному обсязі виходячи з наступного: Судом встановлено, що відповідно до наказу № 21 від 01 липня 2002 року позивачку було прийнято на посаду прибиральниці до відокремленого структурного підрозділу «Марганецький центр професійного розвитку персоналу залізниці» Державного підприємства «Придніпровська залізниця». Наказом №9 від 01 березня 2011 року її було переведено на посаду завідуючої господарством. 29 листопада 2013 року начальником центру Романенком Ю.В. було винесено наказ №124/ОС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Згідно вказаного наказу [PERSON], було оголошено догану, не нараховано та не виплачено заробітну плату за 01 листопада 2013 року та премія за листопад 2013 року. Трудові обов'язки працівника визначаються посадовими інструкціями, статутом, в трудовому договорі (контракті) тощо, а отже трудові обов'язки також визначаються спеціальними нормативно-правовими актами, які містять низку обов'язків, які покладаються на працівника. Згідно зі ст. 30 КЗпП України працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Статтею 139 КЗпП України передбачено що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Отже, як вбачається зі ст. 139 КЗпП України працівник повинен дотримуватися трудової та технологічної дисципліни, та саме за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку до працівника застосовується дисциплінарне стягнення. Стаття 147 КЗпП України передбачає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників Марганецького центру професійного розвитку персоналу залізниці встановлено для працюючих при п'ятиденному (40 годин) робочому тижні з тривалістю робочого дня 8 годин: Початок роботи - 8 годин 00 хвилин; Перерва- 12 годин 00 хвилин - 12 годин 40 хвилин; Кінець роботи - 16 годин 40 хвилин. З вказаними правилами Позивач ознайомлена під підпис. Разом з тим, як вбачається з протоколу оперативної наради від 05.11.2013 року, а також із особистих пояснень Позивача від 05.11.2013 року, 01.11.2013 року [PERSON] була відсутня на робочому місці, крім того, станом на 04.11.2013 року документу підтверджуючого поважність відсутності на робочому місці [PERSON] на надано. Відсутність [PERSON] на робочому місці 01.11.2013 року, є порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку, а отже є порушенням трудової дисципліни. Посилання позивача на наявність лікарняного листка виданого лікарем Російської Федерації, відповідно до якого [PERSON] повинна стати до роботи 02.11.2013 року суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до п.1.12 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 №455, документи що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян України під час їх тимчасового перебування за межами держави, підлягають обміну на листок непрацездатності за місцем проживання чи роботи. Отже, в будь-якому випадку, позивач [PERSON], для підтвердження поважності відсутності на робочому місці 01.11.2013 року, повинна була надати лікарняний листок медичного закладу України за місцем проживання чи роботи, відповідно до якого вона мала право на відсутність на робочому місці 01.11.2013 року. Враховуючи викладене, а також як вбачається з письмових пояснень самої [PERSON], 01.11.2013 року мав місце факт відсутності її на робочому місці без поважної причини, а отже мав місце факт порушення правил внутрішнього трудового розпорядку з боку позивача, що є порушенням з її боку трудової дисципліни. Посилання позивачки на порушення з боку залізниці ст. 149 КЗпП України, суд вважає безпідставними, оскільки 05.11.2013 року [PERSON] особисто були надані пояснення щодо відсутності на робочому місці, з яких вбачається, що вона була відсутня на робочому місці певний період часу 01.11.2013 року, що підтверджує факт порушення трудової дисципліни з боку позивача. Щодо відсутності у наказі нормативних посилань, то це також не відповідає дійсності, адже у наказі прямо вказано на порушення з боку [PERSON] ст. 139 КЗпП України, щодо недотримання трудової дисципліни та порушення правил трудового розпорядку. На думку суду наказ був виданий з додержання вимог ст.148 КЗпП України, а саме дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Днем виявлення проступку вважається день, коли про нього стало відомо відповідній посадовій особі роботодавця. Отже, 05.11.2013 року на нараді щодо розгляду відсутності на робочому місці позивача було встановлено відсутність [PERSON] на робочому місці з 28.10.2013 року по 01.11.2013 року, про що були складені відповідні акти, а також це підтверджується поясненнями позивача. Факт порушення трудової дисципліни позивачкою встановлений і протоколом Первинної профспілкової організації ВСП «Марганецький центр професійного розвитку персоналу залізниці» ДП «Придніпровська залізниця» від 15.11.2013 року №44, відповідно до якого ухвалено: відмовити начальнику центру Романенку Ю.В. у проханні на звільнення завідуючого господарством [PERSON], так як раніше з її боку грубих порушень правил внутрішнього трудового розпорядку не було, та дисциплінарні стягнення не застосовувались. Рекомендовано притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. На думку суду порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] був дотриманий, порушень вимог трудового законодавства з боку відповідача під час притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача судом не встановлено. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки Згідно статті 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Так як відповідач при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності діяв з дотриманням вимог чинного законодавства України, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Крім того, позов пред'явлено до не належного відповідача, оскільки відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами у судовому процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Так як ВСП «Марганецький центр професійного розвитку персоналу залізниць» ДП «Придніпровська залізниця» є відокремленим структурним підрозділом ДП «Придніпровська залізниця» та не є юридичною особою, а отже позов заявлений до неналежного відповідача. За правилами ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача лише за клопотанням позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved