Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] \~ про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем проживали в шлюбі з 10 лютого 2008 року, зареєстрованому виконкомом Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №3. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка у своїй заяві зазначила, що вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть та припинили подружні відносини. Питання розірвання шлюбу між ними вже вирішувалося у судовому порядку, однак на той час вони примирилися та вона подавало заяву про залишення позову без розгляду. Проте, після спливу невеликого періоду часу між ними знову виникли непорозуміння та конфлікти. На теперішній час вони повністю припинили шлюбні відносини, для себе вона зробила висновки про неможливість збереження шлюбу, тому наполягає на його розірванні без надання їм строку на примирення. При вирішенні даного позову просила суд залишити їй прізвище « [PERSON] » та дітей залишити на вихованні біля неї. До суду позивачка не з`явилася, подала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить суд залишити дітей на вихованні біля неї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом відправлення рекомендованого повідомлення про його виклик до суду, однак про причини неявки відповідач суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі з 10 лютого 2008 року, зареєстрованому виконкомом Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №3. У шлюбі між сторонами народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які за твердженнями позивачки проживають разом з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони припинили свої фактичні шлюбні відносини через відсутність між ними взаємного порозуміння, різні погляди на шлюб та сімейні цінності. З наведених позивачкою у позовній заяві обставин та доданих письмових доказів вбачається, що між ними вже вирішувалося питання про розірвання шлюбу в судовому порядку, однак після примирення сторін згідно ухвали Хустського районного суду від 25.11.2020 року попередня позовна заява залишена без розгляду за клопотанням позивачки. Після нетривалого періоду спільного проживання, позивачка 18 січня 2021 року повторно звернулася з даним позовом до суду, переконавшись у неможливості проживання в шлюбі з відповідачем. За наданими до позовної заяви доказами судом встановлено, що сторони на момент розгляду справи фактично не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, разом не проживають і шлюб між ними існує формально. Позивачка в поданій до суду заяві висловила своє небажання зберегти шлюб між ними, категорично наполягає на його розірванні, оскільки такий суперечить її інтересам. Від відповідача жодних заяв або відзиву на позов до матеріалів справи не подавалося. Відповідно до вимог ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений, одним із подружжя. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved