Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в особі представника адвоката Цигиці Л.М. з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано у судовому порядку. З відповідача за виконавчим листом №2-920 від 20.05.2009 року стягувались аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання дітей. Після досягнення старшим сином 18 років, на молодшого сина [PERSON] аліменти стягуються у розмірі 1/6 частини. На підставі рішення суду від 17.10.2018 року з відповідача також стягувались аліменти у розмірі 1/6 частини на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на період його навчання до 30.06.2020 року. На даний час відповідач сплачує аліменти тільки на сина [PERSON] , [INFO] , інших дітей на його утриманні не має. Позивач зазначає, що отримує мінімальну заробітну плату та наразі перебуває у стані вагітності, тому аліментів, які сплачує відповідач у розмірі 1/6 частини не вистачає для забезпечення нормального розвитку та утримання дитини. Просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача з 1/6 до 1/4 частини до досягнення дитиною повноліття, виконавчий лист №2-920 від 20.05.2009 року відкликати. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду від 29.10.2020 року підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду по суті. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Цигиця Л.М. через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити (а.с. 54). Відповідач [PERSON] також через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає повністю, розгляд справи просить проводити без його участі (а.с.53). Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, у в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Судом встановлено, що з сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). За виконавчим листом з відповідача стягувались аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до досягнення дітьми повноліття (а.с.9). Після досягнення повноліття старшим сином [PERSON] , [INFO] , сплати аліментів на його утримання припинилась. Разом з цим, відповідач за рішенням суду від 17.10.2018 року сплачував аліменти у розмірі 1/6 частини на період його навчання до 30.06.2020 року (а.с.11-12). На даний час з відповідач стягуються аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини. Позивач у справі, на момент подання позову працювала та отримувала мінімальну заробітну платню, що підтверджується довідкою про її доходи (а.с.38). На даний час позивач народила дитину та з 10.12.2020 року їй призначено допомогу сім`ям з дітьми, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.77), а відтак її сімейний та матеріальний стан змінився. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8\~ст. 7 Сімейного Кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. За положеннями\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що відповідач визнав позов та визнання позову є безумовним, та не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, оскільки при зверненні до суду, позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку з чим, суд, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved