Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсною з моменту укладення додаткову угоду від 01.12.2008 року до договору оренди земельної ділянки укладеного між нею та ПСП Корпорація України, площею 8,08 га, яка зареєстрована в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді від 05.05.2009 року за реєстровим № 040902200168 та зобов'язання повернути земельну ділянку в належному агротехнічному стані, мотивуючи тим, що не укладав вказану угоду і в ній не розписувався. В ході розгляду справи за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 27.08.2015 року по справі була призначена почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенко, 27). Згідно висновку експерта № 867 від 08.02.2016 року, підпис від імені [PERSON] в графі Орендодавець додаткової угоди від 01.12.2008 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність та зазначив про те, що заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Управління Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області в судове засідання не зявився та надав заяву із проханням слухати справу за їх відсутності. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки у розмірі 8,08 га, яка розташована в межах території Лукашівської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом МК № 091376 від 15 вересня 2004 року. Земельну ділянку у власність позивачка отримала на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації 05.07.2004 року № 200-р, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка знаходиться в межах, підпорядкованих Лукашівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області. 14 жовтня 2004 року між позивачем та ПСП «Корпорації України» було укладено договір оренди цієї земельної ділянки на 7 років та зареєстровано його в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Лукашівській сільській раді 15.04.2005 року за реєстраційним № 040502200158. Позивачка зазначає, що за місяць до закінчення терміну договору вона звернулася з відповідною заявою до Голови правління ПСП «Корпорації Україна», [PERSON], про те, що вона має намір обробляти зазначену земельну ділянку самостійно та продовжувати термін дії даного договору не бажає, так як не згодна із розміром орендної плати. Усною відповіддю голови правління ПСП «Корпорації Україна», [PERSON] було зазначено про те, що між ними мало місце укладення додаткової угоди від 01.12.2008 року терміном на 10 років з розміром орендної плати 2210 грн. У вересні 2013 року, позивач звернулася до Управління Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області та дізналася про існування додаткової угоди до договору оренди землі від 01.12.2008 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У висновку експерта проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи зазначено, що підпис від імені [PERSON] в графі Орендодавець додаткової угоди від 01.12.2008 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Така позиція викладена і у Постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року ( справа № 6-127цс13). Вищевказаний висновок судово-почеркознавчої експертизи суд вважає об'єктивним та кладе в основу рішення. Згідно зі ст. 216 ч. 2 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За такого позовні вимоги про зобовязання відповідача повернути позивачу земельну ділянку в належному агротехнічному стані загальною площею також підлягає задоволенню. Позивачем були понесені витрати повязані з оплатою вартості судово-почеркознавчої експертизи та сплатою судового збору, які відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved