Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання права на майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Самборі на вул. В.Великого, 5 Львівської області на праві спільної часткової власності, а саме ? частини належить позивачці, [PERSON], а ? частина належала її матері, [PERSON], на підставі договору дарування, укладеного між відповідачем, [PERSON] і [PERSON] 25 травня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори за № 1413. При житті [PERSON] не провела реєстрацію свого майнового права на ? частину житлового будинку в м. Самборі на вул. В.Великого, 5 Львівської області, у Самбірському МБТІ. 18 січня 2000 року [PERSON] померла. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв і оформив у Самбірській державній нотаріальній конторі її син, [PERSON], на спадкове майно без врахування ? частини житлового будинку в м. Самборі на вул. В.Великого, 5 Львівської області. Про право на ? частину житлового будинку відповідач не заявляв, оскільки дану частину будинковолодіння саме він подарував матері, [PERSON], та вважав, що дана частину житлового будинку повинна перейти у власність позивачки, його сестри, котра постійно у житловому будинку проживає, володіє і користується ним. [PERSON] з часу набуття спочатку ? частини житлового будинку у власність, згідно договору дарування від 30 січня 1975 року, ? частини, згідно договору дарування від 25 травня 1990 року, з 1975 року, постійно проживає у ньому та користується всім житловим будинком та господарськими будівлями. З часу смерті [PERSON], з 18 січня 2000 року, ніхто, в тому числі і відповідач, не звертався до позивачки з претензіями та заявами з приводу володіння та користування нею ? частиною житлового будинку в м. Самборі на вул. В.Великого, 5 Львівської області. Позивачка зазначає, що так, як вона добросовісно, відкрито і безперервно володіє більше пятнадцяти років житловим будинком в цілому, утримує його в належному стані, оплачує комунальні послуги, здійснює у будинку ремонтні роботи, то має право на набуття права власності на ? частину цього будинку за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позові. Відповідач [PERSON] визнав позов та пояснив, що в 1990 році подарував ? частину житлового будинку в м. Самборі на вул. В.Великого, 5 Львівської області своїй матері [PERSON] та позивачці своїй сестрі, після чого остання стала власником ? частини, а її мати ? частини вказаного будинку. Сестра постійно проживала з матірю, яка 18 січня 2000 року померла. [PERSON] ствердив, що після смерті матері він прийняв спадщину, крім ? частини будинку так, як в ньому проживала його сестра, якій і призначався цілий будинок. Інших спадкоємців, крім нього і позивачки, немає. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Самборі на вул. В.Великого, 5 Львівської області на праві спільної часткової власності, а саме ? частини належить [PERSON], а ? частина належала її матері, [PERSON], на підставі договору дарування, укладеного між відповідачем, [PERSON] і [PERSON] 25 травня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори за № 1413. При житті [PERSON] не провела реєстрацію свого майнового права на ? частину житлового будинку в м. Самборі на вул. В.Великого, 5 Львівської області, на той час у Самбірському МБТІ. 18 січня 2000 року померла мати позивачки [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] прийняв і оформив у Самбірській державній нотаріальній конторі її син, [PERSON], на спадкове майно без врахування ? частини житлового будинку в м. Самборі на вул. В.Великого, 5 Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 вересня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-890. Про право на ? частину житлового будинку відповідач не заявляв, оскільки дану частину будинковолодіння саме він подарував матері, [PERSON], та вважав, що дана частину житлового будинку повинна перейти у власність позивачки, його сестри, котра постійно у житловому будинку проживає, володіє і користується ним. [PERSON] з часу набуття спочатку ? частини житлового будинку у власність, згідно договору дарування від 30 січня 1975 року, ? частини, згідно договору дарування від 25 травня 1990 року, з 1975 року, постійно проживає у ньому та користується всім житловим будинком та господарськими будівлями, що підтверджується будинковою книгою про реєстрацію громадян та відміткою у паспорті громадянина України про реєстрацію в м. Самборі на вул. В.Великого, 5 Львівської області з 26 січня 1976 року. З часу смерті [PERSON], з 18 січня 2000 року, ніхто, в тому числі і відповідач, не звертався до позивача з претензіями та заявами з приводу володіння та користування нею ? частиною житлового будинку в м. Самборі на вул. В.Великого, 5 Львівської області. Позивачка добросовісно, відкрито і безперервно володіє більше пятнадцяти років житловим будинком в цілому, утримує його в належному стані, оплачує комунальні послуги, здійснює у будинку ремонтні роботи, то має право на набуття права власності на ? частину цього будинку за набувальною давністю. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією договору дарування частини будинку в м. Самборі на вул. В.Великого, 5 Львівської області, копією будинкової книги, копією свідоцтва про право на спадщину, іншими матеріалами спадкової справи. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР (редакція 1960 року), спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 1.8 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України передбачено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання ним чинності. Оскільки позивачки добросовісно, відкрито, безперервно протягом більше як десять років володіє майном, яке на праві власності належало її матері, та ніким не успадковане і у неї не витребовувалось, то вона має право на набуття права власності на це майно за набувальною давністю.

Outcome: approved