Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про визначення місця проживання дитини, просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 09 жовтня 2014 року. За час спільного проживання в подружжя народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка фактично проживає разом зі позивачем за адресою: [ADDRESS] і повністю знаходиться на утриманні позивача. Сторони тривалий час проживають окремо, відповідач орендує житло. Вони не можуть дійти згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, між ними існує спір, що стало підставою звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. [PERSON] та дитина сторін [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . У квартирі, де проживають позивач з дочкою, вона створила всі умови для виховання та повноцінного розвитку дитини. У квартирі завжди чисто, затишно та охайно. Для дочки в кімнаті обладнаний великий ігровий куточок, є ліжко, меблі для речей та одягу дитини, книги, іграшки, всі особисті речі дочки. Помешкання обладнано комунальними зручностями: водо-, газо-, електропостачанням, санітарно-гігієнічні умови утримання житла відповідають нормі. Позивач вважає, що відповідач, як батько, не зможе належним чином піклуватись про дочку та здійснювати свої батьківські обов`язки, а тому просить визначити місце проживання дитини з матір`ю. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про визначення місця проживання дитини, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 11 вересня 2019 року судом зареєстровано письмовий відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач просив відмовити у задоволені позову. Додатково відповідач зазначив, що позивач у своїй позовній заяві вказує на те, що вона практично повністю фінансово забезпечує їх з дочкою. Даний факт є неправдивим, оскільки [PERSON] регулярно пересилає кошти на рахунок позивача. Так, наприклад, 12 травня 2019 року він перерахував на рахунок [PERSON] суму розміром 5000 грн., 09 червня 2019 року ним перераховано позивачу 6030,15 грн., 09 липня 2019 року він перерахував 5025,13 грн. 14 серпня 2019 року позивачем було перераховано на рахунок [PERSON] суму в розмірі 2010,05 грн. Окрім того, відповідач регулярно оплачував комунальні послуги за житло, в якому проживає позивач разом із донькою. Так, 08 травня 2019 року відповідач оплачував послуги за електропостачання в сумі, розміром 500,00 грн.; за газ - 3934,20 грн.; за воду - 619,70 грн. Так само, позивач оплачував комунальні послуги 09 липня 2019 року: за електропостачання в сумі розміром 1000,00 грн.; за газ - 1000,00 грн., за воду - 100,00 грн. Отже, твердження позивача про те, що вона практично повністю утримує їх з донькою є таким, що вводять суд в оману та неправдивими. У своїх позовних вимогах [PERSON] не зазначає адресу, за якою житиме їхня донька, що обмежує відповідача, як батька, у реалізації батьківських прав та обов`язків стосовно доньки. У разі задоволення позовних вимог [PERSON] не володітиме інформацією про місце перебування доньки і, відповідно, не матиме можливості бачитись з донькою та приймати участь у її вихованні. Квартира, в якій на даний час проживає [PERSON] з донькою та яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , є спірним майном, поділ якого здійснюється в судовому порядку та розглядається Тернопільським міськрайонним судом у справі № 607/17961/19. Зважаючи на те, що наявний спір щодо нерухомого майна, де проживає [PERSON] , достеменно не відомо, де вона буде проживати після завершення розгляду цієї справи. Відтак, не відомо, де буде проживати з позивачем донька у разі задоволення позову [PERSON] . З огляду на те, що відповідач регулярно оплачує рахунки за спожиті комунальні послуги за адресою, де фактично проживає [PERSON] з донькою, а також систематично перераховує кошти, необхідні для задоволення потреб та інтересів доньки, тому він також дбає про доньку та бере участь в її утриманні, виконуючи свій батьківський обов`язок. Однак, задоволення судом позову суперечитиме його правам та інтересам, а також інтересам дитини, оскільки інформація про місце перебування дочки у нього буде відсутня, а тому вони з дочкою не матимуть реальної можливості на реалізацію їхнього права на спілкування, а також це суперечить його праву, як батька, на виховання дочки. [PERSON] вважає за доцільне зауважити, що характеристика з роботи [PERSON] , додана до позовної заяви, характеризує позивача як працівника, а не як матір, а тому не повинна братися судом до уваги як доказ. Також позивачем не надано жодних доказів щодо розміру її доходів. 31 жовтня 2019 року представник позивача, адвокат Середзінська Т.Ф. подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить, у зв`язку з тим, що сторони досягли мирової угоди щодо поділу майна подружжя, визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 15 листопада 2019 року судом зареєстровано письму заяву відповідача [PERSON] про визнання позову, в якій він повністю визнає заявлені позивачем вимоги (уточнені) і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Середзінська Т.Ф. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Бабій Г.В. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали повністю, не заперечили щодо їх задоволення. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся, що не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, її представника, пояснення відповідача, його представника, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, 09 жовтня 2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 14 березня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 01 липня 2019 року, виданої 11 липня 2019 року ОСББ «Рєпіна, 34», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] власник, [PERSON] дружина, [PERSON] донька. Як слідує з характеристики, даної в.о. директора ДНЗ «Тернопільський центр професійно-технічної освіти», [PERSON] працює у вказаному закладі з 2014 року. За час роботи зарекомендувала себе як сумлінний, здібний педагог. У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 26 липня 2019 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . На аркушах справи № 40 43 відповідачем долучено до матеріалів справи квитанції про переказ коштів [PERSON] . Також на аркушах справи № 44 - 49 [PERSON] долучено квитанції про оплату комунальних послуг, однак у них не зазначено адресу, де знаходиться житло, за утримання якого були оплачені вказані суми. Проте сторони не заперечують, що здійснення цих оплат стосувалося житла з адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані позивач з малолітньою дочкою. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20 листопада 2019 року складеного представниками Служби у\~справах неповнолітніх\~та дітей\~Тернопільської міської\~радина підставі заяви [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , житло знаходиться на 3-му поверсі 5-типоверхового будинку та складається з 4-х кімнат. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам. Для дитини [PERSON] , 2017 року народження, яка проживає за цією адресою з позивачем без реєстрації, відведено окрему кімнату, є ліжечко, шафа для одягу, іграшки, розвиваючі ігри. Ващак (до шлюбу - [PERSON] є власником ј частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що слідує із свідоцтва про право власності на житло від 30 серпня 2004 року, зареєстрованого у Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації та записано у реєстрову книгу за № 37964. \~ \~ \~ \~ За встановлених судом обставин, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 Сімейного кодексу\~України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Судом встановлено, що в ході розгляду справи сторони досягли згоди щодо того, що їх малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , буде проживати разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В цьому житлі для дитини створені всі належні умови, що вбачається із акту обстеження умов проживання від 20 листопада 2019 року складеного представниками Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради. За встановлених обставин, суд приходить висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] , шляхом визначення місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 384,20 грн. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved