Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15 листопада 2011 року, від якого (шлюбу) мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час син досяг повноліття, навчається на І-му курсі Військової академії м. Одеса, термін навчання п`ять років до 2023 р., що підтверджується довідкою Військової академії м. Одеса № 1/55/1385 від 15.11.2018 р., власних доходів не має, знаходиться на її (позивача) утриманні, в свою чергу відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Крім того, зазначила, що вона працює, однак її власних доходів не вистачає для забезпечення дитині нормальних умов для існування, зокрема, для придбання необхідного теплого одягу, взуття, літератури та навчальних посібників, при цьому основна частина її доходів спрямовується на харчування та на утримання житла. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, аліменти нікому не платить, інших неповнолітніх дітей на його утриманні не має. З огляду на зазначене, та з посиланням на ст.ст.182, 199, 200 СК України позивач просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням сином навчання в розмірі 3000,00грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною 23-х років. [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала, при цьому посилаючись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, зазначивши на обгрунтування заперечень, що до досягнення сином повноліття він щомісячно сплачував аліменти на його утримання в період з 2011 року по 2019 року включно, та на даний час допомогає синові: щомісячно сплачує по одній тисячі грн., оскільки за станом здоров`я не має можливості працювати, потребує стаціонарного лікування, на даний час офіційно не працює, не має постійного заробітку та фінансової стабільності. Вважає свідчення позивача про ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню повнолітнього сина - є грубою неправдою. Крім того, зазначив, що син навчається за державним замовленням у вищому навчальному закладі, знаходиться на повному державному забезпеченні, та не перебуває на утриманні позивача, у зв`язку з навчанням син проживає окремо від батьків у м. Одеса. В судовому засіданні третя особа [PERSON] зазначив, що отримує щомісячно стипендію в приблизно в розмірі 650грн., від батька останнім часом отримує кошти в розмірі 1000грн. та від матері щомісячно кошти в розмірі 400-600грн. Заслухавши пояснення позивача в обґрунтування позовних вимог, заперечення проти позову відповідача тапояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується матерілами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що останні перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано15 листопада 2011 року. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадського стану Ватутінського РУЮ м. Києва, про що в книзі реєстрації зроблений запис за номером № 2048. Судом також встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі та є курсантом І-го курсу Військової академії м. Одеса та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармах (гуртожитку), грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах, що підтверджується довідкою Військової академії м. Одеса № 1/55/1385 від 15.11.2018р. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має тогй з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки судом встановлено, що повнолітній син сторін [PERSON] не проживає з позивачем, у зв`язку з навчанням на першому курсі Військової академії м.Одеса, а тому, суд вважає, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з позовом про стягнення алміентів на утримання повнолітнього сина. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі кмпенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабунетом Міністрів України.. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed