Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, посилаючись на наступне. 08.06.2017 року вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області було визнано винним за ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік відповідача [PERSON] За вказаним кримінальним провадженням позивач була визнана потерпілою. Згідно вироку суду, відповідач визнаний винним у тому, що він шляхом обману заклав її ноутбук до ломбарду «Благо», за що отримав гроші. В подальшому, відповідач не викупив її ноутбук, і не повернув його, і, більш того, вводив позивача в оману щодо місця знаходження ноутбука, говорячи, що він знаходиться у сервісному центрі. Своїми протиправними діями відповідач спричинив позивачу матеріальну шкоду на суму 5855,80 грн. Вказані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду кримінального провадження та встановлені судом. Окрім того, внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу також спричинено моральну шкоду, розмір якої вона оцінює у 5000 гривень. Завдана моральна шкода полягає у тому, що внаслідок протиправних дій стосовно неї з боку відповідача, вона вимушена зараз докладати додаткових зусиль для відновлення свого життєвого укладу, а саме: позивач відмовляє собі в багатьох речах, так як відкладає гроші на купівлю нового ноутбука. Крім того, позивач вже майже рік позбавлена можливості спілкуватися зі своїми друзями та рідними в соціальних мережах за допомогою ноутбука, як робила це раніше. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зави про розгляд справи без його участі не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно із вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 червня 2017 року по справі № 428/13908/16-к, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік. Вирок суду набрав законної сили 11 липня 2017 року. У вищевказаному вироку, серед іншого, встановлено, що у період з 20 по 22 серпня 2016 року, в денний час доби, більш точної дати та часу в судовому засіданні не встановлено, [PERSON], знаходячись біля 4 підїзду будинку № 33, що розташований за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, отримав від потерпілої [PERSON] ноутбук торгівельної марки «Lenovo», моделі IdeaPad 100-15IBY (80MJ004UA), з метою встановлення програмного забезпечення на ноутбук та подальшого повернення ноутбуку у робочому стані власникові. 23 серпня 2016 року у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, реалізуючи який заклав до ломбарду «Благо», який належить ПП «Ломбард дон кредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і компанія», та розташований за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, 34, приміщення 41, за договором про надання фінансового кредиту №ДОН1430003320 ноутбук, який належить [PERSON], за що отримав грошові кошти у сумі 4434 гривні 00 копійок, які витратив на власні потреби. Після закінчення строку договору про надання фінансового кредиту [PERSON] вищевказаний ноутбук не викупив, не повідомив про це потерпілій [PERSON], а почав вводити в оману щодо місця знаходження ноутбука, стверджуючи, що передав його на ремонт до сервісного центру. Обвинувачений [PERSON] у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав повністю, у вчиненому покаявся та пояснив, що потерпіла передала йому ноутбук торгівельної марки «Леново» для встановлення програмного забезпечення, однак коли в нього було тяжке матеріальне становище він даний ноутбук заклав у ломбард, та у подальшому мав мету його викупити, але через брак коштів не зміг. Потерпілій говорив, що ноутбук відправив до сервісного центру. Шкоду потерпілій не відшкодував. Згідно висновку товарознавчої експертизи № 19/113/9-3/654е від 24 листопада 2016 року, залишкова вартість ноутбуку торгівельної марки «Lenovo», моделі IdeaPad 100-15IBY (80MJ004UA), на момент скоєння кримінального правопорушення, з урахуванням матеріального зносу, за умови вільного ціноутворення на території України, може складати 5855 гривень 80 копійок. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Таким чином, на підставі вищевказаного вироку судом встановлено, що внаслідок протиправних дій [PERSON] стосовно [PERSON], останній було завдано матеріальну шкоду (збитки) через втрату належного їй ноутбуку на суму 5855 гривень 80 копійок. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 5855 грн. 80 коп. підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до правил, встановлених ст. ст. 16, 23 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкоди полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що внаслідок вчинення умисного злочину відповідачем, позивач була позбавлена належного їй майна у вигляді ноутбуку, а також зазнала протиправної поведінки щодо самої себе, а також враховуючи те, що в сучасному світі позбавлення особи компютерної техніки спричиняє суттєву зміну життєвого укладу (неможливість спілкування та отримання інформації в мережі Інтернет, неможливість виконання роботи за допомогою компютерної техніки тощо), суд вважає, що позивачу дійсно було завдано моральної шкоди внаслідок вчиненого відносно неї та її майна злочину. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, який буде достатнім, розумним та справедливим за таких обставин, суд враховує, що позивач не надала відомостей, з яких вона виходила при оцінці моральної шкоди у сумі 5000 грн. На думку суду, достатнім, розумним та справедливим буде відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та частково обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином підлягає частковому задоволенню. Відповідно до підп. 6 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору і позов задоволено, то у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України підлягають судові витрати в розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial