Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 01.08.2016 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в обґрунтування якої зазначила, що вона з 12.10.2001 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 06.06.2012 року розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з нею та потребує коштів на утримання, які відповідач на теперішній час добровільно не надає, сама позивач самостійно не може утримувати сина. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття. Зазначений позов заочним рішенням від 28 жовтня 2016 року задоволено (а.с. 22-23). Однак, 27 грудня 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення (а.с. 32-34) та ухвалою суду від 22 лютого 2017 року зазначене рішення скасовано та призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 56). Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, клопотала про його задоволення. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 62). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про проведення судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчать поштові конверти, які направлені відповідачу за адресою вказаною ним в заяві про перегляд заочного рішення, повернувся до суду (а.с. 58,59,61) . Отже на підставі ст. ст. 74,76 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим. В звязку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 12.10.2001 року, який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2012 року розірвано (а.с. 4). В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-КИ №215985 виданого Відділом реєстрації акті громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 380 (а.с. 3). Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 7). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах утримання малолітньої дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved