Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою та просила збільшити її частку у спільному майні, набутому нею та відповідачем за час перебування у шлюбі до 2/3 частин. Здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити їй квартиру номер 12 у будинку номер 13 по Кловському спуску в місті Києві площею 74,00 кв. метрів та вартістю 500000,00 гривень, автомобіль TOYOTA LEND CRULSER PRADO легковий універсал-В, 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER] вартістю 600000,00 гривень; земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,2339 га, розташовану на території Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області вартістю 20000,00 гривень; земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] , розташованої на території Білогородської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області площею 0,1795га вартістю 14000,00 гривень; земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Білогородської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області площею 0,1795га вартістю 14000,00 гривень; земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Білогородської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області площею 0,1779 га вартістю 14000,00 гривень. [PERSON] просила виділити квартиру номер [ADDRESS] загальною площею 50,5 кв. метрів вартістю 945965,00 гривень. Припинити право спільної сумісної власності її та відповідача на 35/100 частин квартири номер [ADDRESS]: на квартиру номер [ADDRESS]; всі вищезазначені земельні ділянки та на автомобіль TOYOTA LEND CRULSER PRADO легковий універсал-В, 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER]. Припинити право часткової власності [PERSON] на 50/100 частин квартири [ADDRESS]; Стягнути з відповідача на її користь 52988,33 гривень. 26 січня 2017 року після проведення оцінки вартості майна позивач звернулася до суду з позовною заявою уточненою /а.с. 119/, в якій просила: виділити їй на праві власності квартиру. розташовану за адресою: [ADDRESS] та автомобіль Тойота державний номерний знак [NUMBER]. Відповідачеві просила виділити у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та чотири земельні ділянки. Припинити її та відповідача право у спільній сумісній власності на 35/100 частин квартири [ADDRESS] квартиру номер [ADDRESS]; чотири земельні ділянки та автомобіль Тойота державний номерний знак [NUMBER]; припинити право часткової власності [PERSON] на 50/100 частин квартири [ADDRESS]. 13 березня 2017 року позивач звернулася з уточненою позовною заявою, в якій просила збільшити її частка у спільному майні подружжя до 2/3 частин та виділити їй із спільного майна подружжя: 35/100 частин квартири [ADDRESS] та автомобіль Тойота державний номерний знак [NUMBER]. [PERSON] у власність виділити чотири земельні ділянки та квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Припинити право часткової власності [PERSON] на 50/100 частин квартири [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру номер [ADDRESS]. Визначити по рядок виконання рішення суду шляхом часткового зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1613000,00 гривень та стягнути з [PERSON] на її користь 219573,33 гривень компенсації частини вартості спільного майна подружжя. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та зауважив, що автомобіль «Лексус», який є спільним майном подружжя знятий з обліку в МРЕВ, просив визнати його вартість 800000,00 гривень як у позову. Відповідач не довів, що вказаний автомобіль на даний час існує та ним не проданий. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на таке: підстав для зменшення його долі у частці спільного майна подружжя немає, оскільки судами встановлена відсутність вини відповідача у несплаті аліментів та доведена необґрунтованість розрахунків заборгованості по аліментам. Відповідач після постановлення рішення суду неодноразово пропонував позивачці отримати кошти в рахунок сплати аліментів, однак позивачка відмовлялась від їх отримання. Оскільки визначений судом їх розмір її не задовольняв. 20 лютого 2013 року він направив позивачці поштовий грошовий переказ на суму 600,00 гривень в рахунок сплати аліментів. Але позивач відмовилась їх отримувати. Незважаючи на відмову позивача від отримання аліментів, відповідач весь час витрачав кошти на утримання дітей, під час зустрічей з дітьми купував їм одяг, іграшки, речі для занять. Про наявність виконавчого провадження з стягнення аліментів він дізнався лише в серпні 2015 року, оскільки жодного документу про це він не отримував. Постанову про стягнення аліментів з його заробітної плати за місцем роботи державний виконавець не направляв. Оскільки позивач бажає отримати значно більшу частину вартості спільного майна за рахунок витрат на дітей, але доказів про це вона не надала. Тобто вимога щодо збільшення її долі у спільній власності подружжя необґрунтована. Позивач просить припинити право власності його частку у квартирі [ADDRESS]. Але відповідно до ст. 365 ЦК України його право власності не може бути припинено. Тому зазначає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. 27 лютого 2017 року представник відповідача подав до суду заперечення, в яких просив розділити майно наступним чином: у власність [PERSON] виділити: квартиру номер [ADDRESS] Автомобіль Тойота державний номерний знак [NUMBER] та чотири земельні ділянки. У його власність виділити 35/100 частин квартири номер [ADDRESS] та Автомобіль Лексус державний номерний знак [NUMBER]. Припинити право власності [PERSON] на 15/100 частин квартири [ADDRESS] та передати їх у власність [PERSON] в рахунок компенсації його частки у спільній сумісній власності /а.с. 140/. Надалі відповідач надав заперечення на уточнену позовну заяву, в якій просив розділити спільне майно подружжя наступним чином: у власність позивачки виділити наступне майно: квартиру номер [ADDRESS] Автомобіль Тойота державний номерний знак [NUMBER] та чотири земельні ділянки, а йому у власність виділити: 35/100 частин квартири [ADDRESS] та автомобіль Лексус. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за наступних підстав: позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 березня 2002 року /а.с. 7/. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] народження [INFO] року /а.с. 8,9/. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2010 року /а.с. 26/ шлюб між сторонами розірвано. Рішенням печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини щомісячного доходу /а.с. 27,28/. Під час шлюбу сторони придбали майно: на ім,я позивача 35/100 частин квартири номер [ADDRESS] договір купівлі-продажу від 15 вересня 2005 року /а.с. 10/; по 1/2 частині квартири номер [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09 вересня 2008 року /а.с. 16/; на ім.,я позивача чотири земельні ділянки, розташовані на території Білогородської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області кадастрові номери: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] / а.с. 17 - 22/. Крім того, придбано два автомобілі: на ім.,я позивача власності автомобіль TOYOTA LEND CRULSER PRADO легковий універсал-В, 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER]. На ім.,я відповідача автомобіль LEXUS GS 350 легковий седан 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER]. Під час розгляду справи у суді проведена оцінка вказаного майна, яка складає: 35/100 частин квартири [ADDRESS] складає 1129100,00 гривень; вартість квартири номер [ADDRESS] складає 1652000,00 гривень; загальна вартість земельних ділянок складає 971000,00 гривень, в тому числі: кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Білогородської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області вартістю 299875,00 гривень; кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Білогородської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області вартістю 224375,00 гривень; кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Білогородської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області вартістю 224375,00 гривень; кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Білогородської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області вартістю 222375,00 гривень. Автомобіль за експертним висновком: складає TOYOTA LEND CRULSER PRADO легковий універсал-В, 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER]; автомобіль LEXUS GS 350 легковий седан 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER] - відповідно до висновку експерта складає 210150,00 гривень / звіт про незалежну оцінку від 27 лютого 2017 року/. Але з вказаного звіту вбачається, що експерт не оглядав вказаний автомобіль, фото автомобіля зроблені невідомо якого автомобіля, жодного документу відповідач не надав стосовно місця знаходження автомобіля, його технічного стану, не надано для огляду технічний паспорт на автомобіль, раніш відповідач у судовому засіданні зазначав, що автомобіль переданий за довіреністю, потім - знаходиться у неробочому стані. З урахуванням всього викладеного, позиції представників сторін у судовому засіданні, пропозиції сторін стосовно вартості автомобіля за версією кожного, суд приходить до висновку, що вартість вказаного авто біля має складати 539296,00 гривень, виходячи з порівняльної таблиці висновку спеціаліста за аналогом номер 1.Таким чином, загальна вартість спільного майна подружжя складає 4510576,00 гривень. У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об,єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 61 СК України об,єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту УК відповідності до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу всього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. У відповідності до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об,єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім,ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім,ї За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У судовому засіданні позивач не надала доказів на підтвердження підстав для збільшення її долі у спільному майні подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що долі кожного із подружжя є рівними і у грошовому вигляді складають по 2255288,00 гривень за кожним. При поділі майна подружжя суд приймає до уваги наступне: квартира номер [ADDRESS] належить по 50/100 частин кожному з подружжя. Жодна із сторін не бажає, щоб їй було виділено в натурі всю вказану квартиру. Тому суд вважає, що вказана квартира має бути залишена у спільному користуванні подружжя. В квартирі номер [ADDRESS] 50/100 частин її належить на праві власності відповідачеві, а позивачеві - 15/100 частин вказаної квартири на підставі договору дарування від 09 березня 2005 року / а.с. 13/. 35/100 частин у цій квартирі належить сторонам на праві власності. У відповідності до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім,ї. Суд постановляє рішення про припинення право особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідачем не заявлені такі вимоги, а позивачем не сплачено суму цієї частки на депозитний рахунок. Таким чином, 35/100 частин вказаної квартири також має залишитися у спільному користуванні сторін. Жодна зі сторін не бажає отримати у свою власність при розподілі майна земельні ділянки. Оскільки їх чотири, суд вважає за можливе виділити кожному з подружжя по дві земельні ділянки. Стосовно розподілу автомобілів, то суд вважає, що автомобіль TOYOTA LEND CRULSER PRADO легковий універсал-В, 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER], який зареєстрований на ім.,я позивача має бути виділений позивачеві, а автомобіль LEXUS GS 350 легковий седан 2008 року випуску державний номерний знак [NUMBER] - відповідачеві. Таким чином вартість майна, що виділяється позивачеві складає 2133980,00 гривень. Вартість майна, що виділяється відповідачеві складає 2376596,00 гривень, що на 121308,00 гривень більше його долі у спільному майні подружжя. Різниця у вартості долей в сумі 121308,00 гривень підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. Судовий збір підлягає стягненню з обох сторін у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.57, 60, 612, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 16, 364, 365, 367, 372 ЦК України,

Outcome: partial