Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. У вищевказаній квартирі на даний час залишається зареєстрованою також колишній власник - відповідач [PERSON] , яка не є членом її сім`ї. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає та до теперішнього часу не виконала свої зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку, передбачені умовами договору купівлі-продажу квартири. Факт наявності реєстрації відповідача [PERSON] порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження вказаною квартирою. Оскільки [PERSON] вже не є власником спірної квартири та не є членом її родини, тому втратила право користування нею, у зв`язку з тим, що воно є похідним від права власності. Тому, [PERSON] звернулася до суду з позовом і просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю та визнала позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. З матеріалів справи вбачається, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 09.11.2020р., посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутовою К.О.; копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №231711006 від 09.11.2020р. Вказану квартиру [PERSON] купила у [PERSON] . Згідно з положеннями п.7 вищевказаного договору купівлі-продажу квартири від 09.11.2020р. [PERSON] зобов`язалася знятися з реєстрації місця проживання до 12.11.2020р. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.11.2020р. №17980, виданої Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , станом на 09.11.2020р. зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Оскільки [PERSON] перестала бути власником спірної квартири, то, відповідно, вона втратила право користування цією квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності, створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Суд також враховує відсутність у [PERSON] будь-яких договірних відносин з новим власником спірної квартири щодо права користування нею. З урахуванням положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 05.11.2014 року у справі №6-158цс14, від 16.11.2016 року у справі №6-709цс16. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №53 від 10.11.2020 року про сплату судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. Разом з тим, позивач в позовній заяві просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved