Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що проживала з [PERSON] у шлюбі, який зареєстровано 18.09.2018 року у Хустському РВ ДРАЦСу ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом №168. Від шлюбу у них дітей не народжувалося. Вважає що їхній шлюб виявився невдалим, через рік спільного проживання вони повністю втратили між собою взаєморозуміння та любов одне до одного. Їхні шлюбні відносини більше року повністю припинилися, вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. На даний час ні вона ні відповідач не виявляють бажання зберегти між собою шлюбні відносини, вони дійшли спільної згоди про неможливість збереження їхнього шлюбу, тому просить у позовній заяві вирішити питання про розірвання шлюбу без надання їм строку на примирення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивачка не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги повністю підтримує. На підставі поданих доказів до матеріалів справи просила суд повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності вказавши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову, так як подальше їхнє спільне життя і збереження шлюбу у такій формі між ними суперечить їхнім інтересам. Процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення, відновлення провадження, надання строку на примирення, тощо) судом не проводилось. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, з урахуванням заяв поданих сторонами про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 СК України зі змінами та доповненнями внесеними від 10.01.2002 року, «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Судом встановлено, що сторони проживають в шлюбі, який зареєстровано 18.09.2018 року у Хустському РВ ДРАЦСу ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом №168. Від шлюбу у сторін дітей не народжувалося. На час розгляду справи в суді встановлено, що сторони не підтримують своїх шлюбних відносин, спільно не проживають і не бажають збереження їхнього шлюбу. Сторони в своїх письмових заявах висловили бажання про розірвання шлюбу та просили не надавати їм строк на примирення. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати. Питання про стягнення судових витрат у справі сторонами не ставилося.

Outcome: approved