Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 6,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Комінтерн» (далі - КСП «Комінтерн») Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона має право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Комінтерн» Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 11.02.1998 року на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації від 02.02.1998 року № 73, згідно книги реєстрації сертифікатів зареєстрованого за № 400. Зазначений сертифікат нею був втрачений за невідомих обставин, про що було надано оголошення до редакції місцевої газети. Також позивач зазначила, що на письмове звернення до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області про видачу дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Комінтерн» було отримано відповідь щодо неможливості видачі дублікату сертифікату, у зв'язку із відсутністю відповідних бланків, надано інформацію про розмір земельної частки (паю), її вартість та запропоновано звернутися до суду за захистом своїх прав. У зв'язку із відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), позивач не має можливості реалізувати право на виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Посилаючись на положення Закону України від 05.06.2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 6,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Комінтерн» Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - Нововодолазької районний державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представника зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів. З матеріалів справи судом встановлено, що у 1997 році проведено паювання земель КСП «Комінтерн», розташованого на території Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області та видано Державний акт на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства «Комінтерн» серії [NUMBER] на підставі рішення ХІІ сесії ХХІІ скликання Станичненської сільської ради народних депутатів від 09.12.1997 року. У списку громадян - членів КСП, який є додатком 1 до Державного акту, позивач значиться під номером [NUMBER] (а.с. 25 - 38). Як вбачається з матеріалів справи, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Комінтерн» Нововодолазького району Харківської області за № 400 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] на ім'я [PERSON], який видано 11.02.1998 року на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації від 02.02.1998 року № 73. Розмір земельної частки (паю) становить 6,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (га місцевості), вартість земельної частки (паю) на час паювання складає 22921,00 грн. Взамін вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) державний акт на право власності на земельну ділянку позивач не отримувала, що підтверджується копією листа Відділу Держгеокадастру у Нововодолазькому районі Харківської області від 26.08.2016 року № 29-20.26-0.4-2097/2-16 (а.с. 5). Вищезазначений сертифікат на право земельну частку (пай) позивачем було втрачено про, що зроблено повідомлення в районну газету «Водолазький кур'єр» від 19 листопада 2016 року за № 47 (1242) (а.с. 6). Звернувшись до голови Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області із заявою про видачу дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Комінтерн» замість втрачено, позивач отримала відповідь згідно якої їй було відмовлено у видачі дублікати з посиланням на відсутність бланків та запропоновано звернутися до суду для визнання права на земельну частку (пай) (а.с. 7, 19). За таких обставин, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав (ст. 55 Конституції України). Положеннями ст. 41 Основного Закону України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України від 05.06.2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) (ч. 2 ст. 2 Закону України від 05.06.2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.п. 4, 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», затвердження розміру земельної частки (паю) та видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Пунктами 10, 11, 12 додатку №1 до Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельним ресурсам №11 від 20.02.1996 року було передбачено, що сертифікати про право власності на земельну частку (пай) видаються відповідною районною державною адміністрацією особі, яка має на це право. Відновлення втрачених сертифікатів проводиться тими ж органами, що їх видали. Проте, як встановлено у ході судового розгляду справи, на даний час немає можливості видачі нового сертифікату замість втраченого, про що свідчить лист відповідача. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. За положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Таким чином, враховуючи вище викладене, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їх належну правову оцінку, а також враховуючи, той факт, що [PERSON] є власником земельної частки (паю), визнання за нею права на земельну частку (паю) не порушує нічиїх інтересів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved