Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, треті особи - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне. 06 жовтня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано 24 вересня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], які з моменту розірвання шлюбу проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. У теперішній час їй необхідно виїхати за межі території України разом з неповнолітніми дітьми з метою оздоровлення та розширення кругозору дітей, однак відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не сплачує аліменти, не цікавиться навчанням доньки та вихованням сина. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зави про розгляд справи за його відсутності не надходило. В судове засідання представник третіх осіб Терьошин С.С. не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти надання дозволу на виїзд за кордон дітей не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 із змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим 06 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 жовтня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 734. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Згідно із копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.09.2013 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06.10.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецьким міського управління юстиції, актовий запис № 734. Згідно із копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.09.2013 року, стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця с. Містки, Сватівського району, Луганської області, на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 29.05.2013 року, до досягнення дітьми повноліття. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 06 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилася [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 172. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 02 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 96. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. З копії довідки КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» № 2304 від 04.06.2015 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] і разом із нею за вказаною адресою проживає її діти: дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. Згідно із копією довідки від 24.06.2015 року № 113, виданою середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 1 м. Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON], [INFO], дійсно навчається в 1-А класі СЗШ № 1. ЇЇ мати, [PERSON], регулярно відвідує батьківські збори, контролює поведінку дитини, слідкує за її вихованням. Протягом 2014-2015 навчального року батько [PERSON] навчанням доньки не цікавився, батьківські збори не відвідував, участі у виховних заходах не брав. Згідно із копією довідки № 40, виданою комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 37 «Струмочок» від 24.06.2015 року, [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад № 37 м. Сєвєродонецька з 01.10.2014 року. Під час перебування дитини в дитячому закладі, мати приводить і забирає дитину. Батько не приймає участі у його вихованні. Згідно із копією довідки № 6902/03-51, виданої ВДВС Сєвєродонецького міського управління юстиції від 18.06.2015 року, за [PERSON] існує заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей за період з 29.05.2013 року по 01.06.2015 року в розмірі 19060,36 грн. Згідно із копією довідки № 54/0871, виданої Сєвєродонецьким МВ ГУМВС України в Луганській області від 03.06.2015 року, 29.04.2014 року [PERSON] зверталася до Сєвєродонецького МВ ГУМВС України в Луганській області з приводу невиплати аліментів її колишнім чоловіком [PERSON] За даним фактом відомості внесені до ЄРДР за № 12014130370001361 від 29.04.2014 року за ч. 1 ст. 164 КК України, на даний час ведеться досудове розслідування. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться їх життям та не дає позивачу [PERSON] згоди на виїзд їх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за кордон, а такий тимчасовий виїзд дітей за кордон України надасть їм можливість духовного розвитку і не позбавить дітей права спілкуватися з батьком, то суд вважає можливим надати дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за кордон без згоди батька дитини [PERSON]. Стосовно позовної вимоги про надання дозволу [PERSON] на оформлення усіх необхідних на виїзд за кордон документів на дітей без годи батька суд зазначає наступне. Згідно із п. 17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. № 231 із змінами та доповненнями, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. Тобто, діти, які їдуть за кордон разом з одним із батьків, вписуються в паспорт такого батька на підставі його (батька) заяви. Згода іншого батька на таке вписування не потрібна. Більш того, дозвіл суду на виїзд за кордон України неповнолітніх дітей без згоди їх батька дає підстави для оформлення усіх документів для такого виїзду без згоди батька до досягнення дітьми 16-річного віку, окрім документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання. Спосіб захисту прав дітей на виїзд за кордон шляхом надання дозволу на такий виїзд без згоди одного з батьків є достатнім та належним в розумінні ст. 16 ЦК України і не потребує додаткового рішення суду, в той час як надання судом дозволу на оформлення усіх необхідних на виїзд за кордон документів на дітей без годи батька є неналежним способом захисту прав дітей в розумінні ст. 16 ЦК України. У зв'язку із викладеним, не підлягає задоволенню вимога про надання дозволу [PERSON] на оформлення усіх необхідних на виїзд за кордон документів на дітей без годи батька. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним квитанцією № 142 від 30.06.2015 року про сплату судового збору в сумі 243,60 грн., у зв'язку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат в розмірі 121 грн. 80 коп. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved