Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Липинської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається із житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Зазначає, що вона є спадкоємцем померлої за законом, однак, при зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, за законом, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому просить в судовому порядку визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.07.2020 року відкрито загальне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.08.2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про підтримання позову та просила його задовольнити. Представник Липинської сільської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть (повторно) серії [NUMBER] від 22.11.2019 року /а.с.10/. Наявність у власності [PERSON] вищевказаного спадкового майна та права на нього підтверджується довідкою для оформлення спадщини №1029 від 29.11.2019 року та витягом з погосподарської книги №4 за 2019 рік /а.с.11-12/. Відповідно до п.п. 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 року (далі -ЦК 1963 року). За змістом ст. ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Факт родинних відносин між [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.05.1957 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.05.1976 року/а.с.9/. Однак, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори № 599/02-31 від 09.07.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця /а.с. 14/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити.

Outcome: approved