Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі. У позові вказувала, що наказом відділу освіти, молоді та спорту Вижницької РДА №108-к від 08.01.2013 року призначена виконуючим обов`язки директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів з 08.01.2013 року, про що в її трудовій книжці зроблено запис №20. Наказом відділу освіти, молоді та спорту Вижницької РДА №196-к від 06.03.2013 року переведена на посаду директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів з 07.03.2013 року, про що в її трудовій книжці зроблено запис №21. В даному наказі відсутня умова про строковий характер трудового договору. У цьому наказі та в трудовій книжці зазначено, що вона була переведена на умовах контракту, проте жодний контракт між нею та роботодавцем на момент переведення не був укладений. Вперше контракт укладений 19.03.2013 року, який вона підписала на вимогу роботодавця після двох тижнів роботи. З невідомих їй причин у контракті, укладеному 19.03.2013 року, зазначено термін дії трудового договору з 21.02.2013 року по 21.02.2014 року. Такий ретроспективний строк дії контракту суперечить чинному трудовому законодавству і наказу про її призначення №196-к від 06.03.2013 року, а також запису №21 у трудовій книжці про переведення. Після закінчення строку дії контракту він був переукладений на новий термін шляхом підписання нового контракту від 21.02.2014 року, строк дії якого з 21.02.2014 року по 21.02.2015 року. Після закінчення дії контракту від 21.02.2014 року вона продовжувала працювати на посаді, тому між нею та роботодавцем виникли безстрокові трудові відносини. Через місяць Вашківецька міська рада прийняла рішення №58-41/15 від 26.03.2015 року, яким погодила продовження терміну контракту з нею та зобов`язала роботодавця укласти з нею контракт терміном на 4 роки. На підставі цього рішення на вимогу роботодавця 26.03.2015 року вона підписала контракт, термін дії якого був встановлений з 21.02.2015 року по 21.02.2019 року. Знову роботодавець встановив у контракті ретроспективну дію в часі, що суперечить не лише трудовому законодавству, але й рішенню міської ради №58-41/15 від 26.03.2015 року, яке приписує роботодавцю укласти з нею контракт терміном на 4 роки з моменту погодження радою, тобто з 26.03.2015 року. За місяць до закінчення строку дії контракту вона була повідомлена листом відповідача від 22.01.2019 року №09 про те, що оголошено конкурс на заміщення вакантної посади директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів, хоча на той час дана посада не була вакантна, оскільки її обіймала вона. В день закінчення дії контракту від 26.03.2015 року роботодавець наказом від 21.02.2019 року №7-к звільнив її з посади директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів у зв`язку із закінченням терміну трудового договору (п.2 ст.36 КЗпП України). Цього ж дня вона була призначена наказом відповідача від 21.02.2019 року №8-к виконувачем обов`язків директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів за строковим трудовим договором до кінця 2018-2019 навчального року. Наказ обґрунтований ст.26 ЗУ «Про освіту», що регулює призначення керівника закладу освіти. В наказі вказано, що підставою його видання є її заява, проте такої заяви не писала, на строковий трудовий договір згоди не давала. Після звільнення трудову книжку їй не видали, розрахунок з нею не зробили. Вона продовжує працювати та виконувати посадові обов`язки директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів. Вважає своє звільнення з посади незаконним. Відповідач звільнив її у зв`язку із закінченням терміну дії строкового трудового договору - контракту. Разом з тим, вона працювала на даній посаді на підставі безстрокового трудового договору, а тому звільнення із зазначеної підстави є протиправним. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що: 1. Вперше вона була призначена виконуючим обов`язки директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів наказом №108-к від 08.01.2013 року, однак на момент цього призначення дана посада була вакантною. Законодавством не передбачено виконання обов`язків на вакантній посаді. Тому на підставі ст.32 КЗпП України та наказу роботодавця №108-к від 08.01.2013 року між нею та роботодавцем виникли трудові відносини на посаді директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів за безстроковим трудовим договором. Отже її звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України є незаконним. 2. У наказі №196-к від 06.03.2013 року відсутня умова про строковий характер трудового договору, а тому вона була призначена на посаду за безстроковим трудовим договором. Вперше контракт з нею був укладений 19.03.2013 року, тобто після виникнення 06.03.2013 року трудових відносин на умовах безстрокового трудового договору. У цьому контракті визначено термін його дії з 21.02.2013 року, що передує наказу про переведення на посаду. Такий ретроспективний строк дії контракту суперечить чинному трудовому законодавству, тому відповідач, який є суб`єктом владних повноважень відповідно до ст.19 Конституції України не мав жодних правових підстав для визначення такого строку початку дії контракту. Така умова контракту є нікчемною відповідно до ст.9 КЗпП України. Звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України вважає незаконним, оскільки вона була переведена на посаду за безстроковим трудовим договором. 3. Строк дії укладеного з нею контракту від 21.02.2014 року завершився 21.02.2015 року, і вона більше місяця продовжувала працювати на даній посаді вже на умовах безстрокового трудового договору. Лише 26.03.2015 року міська рада прийняла рішення №58-41/15 про укладення з нею наступного контракту, який був укладений 26.03.2015 року. Положення ст.24 КЗпП України не передбачають обов`язкову письмову форму трудового договору з директором загальноосвітньої школи. Тому починаючи з 22.02.2015 року між нею та роботодавцем укладено новий трудовий договір шляхом фактичного допуску її до роботи на посаді директора школи. Початок терміну дії укладеного 26.03.2015 року контракту був встановлений з 21.02.2015 року, що суперечить не лише трудовому законодавству, але й рішенню міської ради №58-41/15 від 26.03.2015 року, яке приписує роботодавцю укласти з нею контракт терміном на 4 роки з моменту погодження радою, тобто з 26.03.2015 року. Такий ретроспективний строк дії контракту суперечить закону, тому дана умова контракту відповідно до ст.9 КЗпП України є нікчемною. Звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України вважає незаконним, оскільки після закінчення дії контракту між нею та відповідачем виникли трудові відносини у зв`язку з фактичним допуском її до роботи на посаді директора. 4. Вона почала працювати на посаді директора школи з 08.01.2013 року за безстроковим трудовим договором. На вимогу роботодавця вона вперше підписала контракт від 19.03.2013 року. Після цього контракт був кілька разів переукладений на новий термін шляхом підписання контрактів від 21.02.2014 року та від 26.03.2015 року. Оскільки трудовий договір (контракт) між нею і роботодавцем був неодноразово переукладений, тому відповідно до ч.2 ст.39-1 КЗпП України він вважається таким, що укладений на невизначений строк. Відповідно до ч.2 ст.23 КЗпП України трудові відносини на посаді директора школи, з урахуванням характеру даної роботи та умов її виконання, цілком можуть бути встановлені на невизначений строк. А тому робота на посаді директора школи не входить до числа випадків, передбачених ч.2 ст.23 КЗпП України. Її звільнення у зв`язку із закінченням терміну контракту суперечить зазначеним нормам чинного законодавства і є незаконним. 5. Частина 3 ст.54 ЗУ «Про освіту» в редакції, чинній на момент укладення з нею контрактів, не регламентує укладення з вказаними категоріями працівників строкового трудового договору (чи строкового контракту). Однак роботодавець, з яким вона з 08.01.2013 року перебувала у трудових відносинах на умовах безстрокового трудового договору, 19.03.2013 року вперше незаконно нав`язав їй строковий контракт. Потім вона на вимогу роботодавця підписала інші строкові контракти. Вважає, що це суттєво погіршило її трудове становище, оскільки навіть укладаючи контракти, повинні були укласти їх на умовах безстроковості, так як між сторонами трудових відносин вже тривалий час діяв безстроковий трудовий договір. В періоди між закінченням терміну дії попереднього контракту та укладенням наступного, між нею та роботодавцем виникали трудові відносини на умовах безстрокового трудового договору. Послалася на п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та зазначила, що оскільки робота на посаді директора школи за своїм характером може бути встановлена на невизначений строк, то відповідач уклав з нею строковий трудовий договір (контракт) незаконно. В результаті укладення таких контрактів її безстроковий трудовий договір протиправно перетворено на строковий, чим погіршено її становище. Тому укладені з нею контракти відповідно до ст.9 КЗпП України є недійсними в частині умови про їх строковість, а отже її звільнення у зв`язку із закінченням строку трудового договору є незаконним. 6. З нею, директором комунального навчального закладу, взагалі не повинен був укладатися контракт, оскільки ч.3 ст.54 ЗУ «Про освіту» в редакції, чинній на момент укладення контрактів, не містить імперативного припису щодо обов`язковості укладення з вказаними у ній категоріями працівників саме контракту. Тому вона, будучи прийнята на роботу за безстроковим трудовим договором, повинна була продовжувати трудову діяльність саме на таких умовах. Вона працювала на посаді директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів, яка відповідно до Статуту та довідки з ЄДР перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Вашківці. А тому відповідно до ч.4 ст.20 ЗУ «Про освіту» вона не належить до категорії педагогічних працівників, з якими повинен (чи навіть може) укладатися контракт. Вважає, що спірні правовідносини регулюються ЗУ «Про загальну середню освіту», який є спеціальним, оскільки вона працювала в загальноосвітній середній школі. Вказаний Закон в редакції, чинній станом на момент укладення нею контрактів, не містив жодних норм щодо укладення контракту з керівниками загальноосвітніх навчальних закладів. Жодні вимоги до трудового договору, в тому числі щодо його строковості чи контрактної форми, законом не встановлено. Зазначила, що відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 1998 року №12-рп/98 укладені з нею контракти від 19.03.2013 року, 21.02.2014 року та 26.03.2015 року в силу положень ч.1 ст.203, ч.1, ч.2 ст.215 ЦК України, ст.9 КЗпП України є нікчемними правочинами, а отже не вимагають визнання недійсними в судовому порядку, а її підпис під цими контрактами не надає їм законності. Тому вона працює на посаді директора школи за безстроковим трудовим договором, а її звільнення за п.2 ст.36 КЗпП України є протиправним. 7. Відповідач неправомірно застосував чинні редакції ЗУ «Про освіту» та ЗУ «Про загальну середню освіту», які передбачають зайняття посади директора школи на конкурсних засадах, оскільки дані норми, відповідно до пп.17 п.3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про освіту» від 05.09.2017 року, після набрання чинності цим Законом ч.2 ст.26 ЗУ «Про загальну середню освіту» застосовується лише до вакантних посад. А оскільки трудовий договір з нею на посаді директора школи з огляду на вищевикладені аргументи не припинений, то нові редакції зазначених законів на спірні правовідносини не поширюються. Тому вважає, що конкурс на заміщення посади, на якій вона працює, оголошено протиправно. 8. Наказ відповідача від 21.02.2019 року №8-к, яким вона після незаконного звільнення з посади призначена виконувачем обов`язків директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів за строковим трудовим договором до кінця 2018-2019 навчального року, не призвів до виникнення трудових відносин за строковим трудовим договором. Наказ обґрунтований ст.26 ЗУ «Про освіту», якою не передбачено призначення виконувача обов`язків керівника навчального закладу. В наказі вказано, що підставою його видання є її заява, проте вона жодної заяви не писала. На укладення строкового трудового договору згоди не давала, а тому ця умова порушує її трудові права. Призначення працівника тимчасово виконуючим обов`язки на вакантній посаді чи покладення виконання обов`язків на вакантній посаді вважається його переводом на цю посаду на постійне місце роботи. Тому правовим наслідком наказу відповідача від 21.02.2019 року №8-к є призначення її на посаду директора за безстроковим трудовим договором. 9. Після незаконного звільнення вона продовжує виконувати обов`язки директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів по даний час, тобто фактично допущена до роботи на даній посаді. Відповідно до положень ст.24 КЗпП України, з 22.02.2019 року між нею та відповідачем виникли трудові відносини на посаді директора школи за безстроковим трудовим договором. Доводи даної позовної заяви повністю підтверджуються правовою позицією Профспілки працівників освіти і науки, викладеною в листі від 26.04.2018 року №02-8/297. Судова практика у сфері спірних правовідносин підтверджує незаконність дій відповідача. Вважає, що відповідач звільнив її з порушенням чинного законодавства, чим грубо порушив її право на працю, гарантоване ст.43 Конституції України. Її вихід на роботу табелюється і їй нараховується заробітна плата в тому ж розмірі, що і при перебуванні на посаді директора. Належним способом захисту її порушеного права є визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення її на посаді та визнання, що вона перебуває у трудових відносинах на посаді директора школи за безстроковим трудовим договором. Посилаючись на ст.43 Конституції України, ст.ст.9, 21, 23, 24, 32, 39-1, 232, 235, 237-1 КЗпП України просила визнати незаконним її звільнення з посади директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів та скасувати наказ відділу освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради від 21.02.2019 року №7-к, поновити її на посаді директора Вашківецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з моменту незаконного звільнення та визнати, що вона перебуває у трудових відносинах з відділом освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради на посаді директора Вашківецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на підставі безстрокового трудового договору. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала. Посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просила позовні вимоги задовольнити повністю. Підтримала подану відповідь на відзив на позов відповідача, у якій зазначила, що відповідач не погоджується з тим, що при призначенні її наказом №108-к від 08.01.2013 року виконувачем обов`язків директора школи між нею та роботодавцем виникли трудові відносини за безстроковим трудовим договором. Така позиція відповідача ґрунтується на неправильному застосуванні ст.32 КЗпП України, оскільки до переведення вона працювала у відділі освіти, молоді та спорту Вижницької РДА, а відповідно до законодавства у сфері управління освітою, що було чинним на момент призначення її в.о. директора школи, саме до повноважень цього відділу належали питання призначення директорів навчальних закладів району. Відповідач не спростовує доводи позовної заяви про те, що призначення особи виконувачем обов`язків на вакантній посаді вважається переведенням її на цю посаду на постійне місце роботи за безстроковим трудовим договором. Відповідач також не заперечує, що станом на дату призначення її в.о. директора школи (08.01.2013 року) дана посада була вакантною. Трудові відносини на посаді директора з 08.01.2013 року виникли у зв`язку з фактичним допуском її до роботи на посаді директора школи згідно ст.24 КЗпП України в чинній та той час редакції. Ні в наказі про її переведення №196-к від 06.03.2013 року, ні у трудовій книжці, не зазначено строковий характер трудових відносин, тому 07.03.2013 року виникли трудові відносини на безстроковій основі. Переведення на підставі наказу №196-к від 06.03.2013 року відбулося за безстроковим трудовим договором тому, що контракт, на який міститься посилання у наказі, на той час ще не був укладений, а був підписаний нею 19.03.2013 року. Всі контракти змінювали існуючий між нею та роботодавцем трудовий договір з безстрокового на строковий, тому їх умови погіршували її трудове становище. Крім того жодним чинним на момент укладення контрактів нормативним актом не було передбачено укладення з директором комунального навчального закладу ні контракту, ні строкового трудового договору. Тому умови про строковість контрактів є недійсними в силу ст.9 КЗпП України, а отже не призводять до жодних юридичних наслідків і закон не покладає на працівника обов`язок оскаржувати такі умови чи трудові договори. Відсутній правовий механізм оскарження контрактів, оскільки вони законом не віднесені до категорії правочинів. Відмова директора школи від підписання контракту означала серйозний конфлікт з роботодавцем і звільнення, що було однією з причин мовчазного підписання нею контрактів, хоча вона усвідомлювала недійсність умов цих контрактів в силу закону. Її підписи на контрактах та про ознайомлення з відповідними кадровими наказами не можна розглядати її згодою з ними, оскільки вони були зроблені під завідомо недійсними умовами трудового договору, що відповідно до ст.9 КЗпП України не породжують жодних правових наслідків. У позові обґрунтовано, що законодавство про працю у сфері освіти, яке було чинним у період, коли 21.02.2015 року закінчився термін дії контракту від 21.02.2014 року і вона продовжувала працювати на посаді більше місяця без контракту, не передбачало укладення контрактів з керівниками комунальних навчальних закладів, в тому числі на строковій основі, а тому укладені з нею контракти суттєво погіршили її становище порівняно із законом. Її позиція спрямована не на оцінку самих контрактів, а на факти неодноразового переукладення контрактів на новий строк. Такі обставини ч.2 ст.39-1 КЗпП України кваліфікує укладення трудового договору на невизначений строк. Для вирішення спору має значення перебування у трудових відносинах за безстроковим трудовим договором не станом на 19.03.2013 року, а станом на момент її звернення до суду. Безстрокові умови трудових відносин виникли до укладення першого контракту, в період перерви між строками дії контрактів, внаслідок недійсності умов контрактів в частині їх строковості, через неодноразове переукладення контрактів на новий строк, а також у зв`язку з допуском її до роботи на посаді директора після завершення строку дії останнього контракту. Після звільнення з посади директора у зв`язку з закінченням строку трудового договору її наказом відповідача від 21.02.2019 року №8-к призначено виконувачем обов`язків директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів. Однак законодавством не передбачено виконання обов`язків на вакантній посаді. Такі правовідносини регулюються ст.32 КЗпП України. Тому з моменту призначення її виконувачем обов`язків вакантної посади директора школи наказом від 21.02.2019 року №8-к і фактичного допуску до роботи між сторонами спору виникли трудові відносини за безстроковим трудовим договором, які тривають по даний час. Згідно наказів відповідача від 21.02.2019 року №7-к та №8-к, вона одним днем була звільнена і призначена на посаду. А отже посада, яку обіймає, жодного дня вакантною не була, тому конкурсний порядок в даному випадку не застосовується. Відповідач визнав її відповідність кваліфікаційним вимогам, не розриваючи з підстав невідповідності контракти та призначивши її виконувати обов`язки на даній посаді після закінчення строку контракту. Вона у повній мірі виконує трудові функції та посадові повноваження директора школи, її робота табелюється та їй виплачується заробітна плата у тій ж сумі, що і до звільнення з посади. Тому її звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України є незаконним. Оголошення конкурсу не оскаржила, оскільки воно не порушує її трудових прав і їй стало відомо про скасування відповідачем цього конкурсу. Наказ відповідача від 21.02.2019 року №8-к про призначення виконувачем обов`язків директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів не оскаржувала, оскільки даний наказ та його виконання є підставою для виникнення між нею та відповідачем трудових відносин за безстроковим трудовим договором. Вона просить визнати, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем на вказаній посаді на підставі безстрокового трудового договору не на певну конкретну дату, а на момент подання позову. Вважає, що відділ освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради є належним відповідачем по усіх позовних вимогах, оскільки у зв`язку із набранням чинності ЗУ «Про освіту» від 05.09.2017 року до цього відділу перейшли усі повноваження її роботодавця. Тому аргументи відповідача, наведені у відзиві, необґрунтовані, а доводи позову - не спростовані. Підтримує позовну заяву у повному обсязі та просить її задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позицію позивача та просив позов задовольнити повністю. Також підтримав письмові пояснення на заперечення відповідача проти позову, у яких зазначив, що предметом позовної вимоги про визнання [PERSON] такою, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем на умовах безстрокового трудового договору, є не встановлення юридичного факту станом на певну конкретну дату, а визнання характеру трудових відносин, що склалися станом на момент звернення до суду. Дана позовна вимога виконує самостійну функцію захисту трудових прав. Ця позовна вимога обґрунтована не лише тим, що відносини за безстроковим трудовим договором виникли ще до укладення першого контракту, виникали між строками дії контрактів, мало місце неодноразове переукладення контрактів, умови контрактів в частині строковості є недійсними. Стверджує, що [PERSON] 22.02.2019 року приступивши до виконання обов`язків директора школи, а тому з вказаної дати виникли трудові відносини на даній посаді за безстроковим трудовим договором у зв`язку з фактичним допуском до роботи (ст.24 КЗпП) та переведенням її на цю посаду (ст.32 КЗпП). Зазначає, що доводи відповідача про застосування до спірних правовідносин ст.32 КЗпП України є безпідставними, оскільки наказом №8-к [PERSON] була не переведена, а призначена в.о. директора, спростовуються аргументами позовної заяви та судовою практикою, оскільки призначення особи виконувачем обов`язків на вакантну посаду вважається її переведенням на цю посаду. Необхідність проходження конкурсних процедур застосовується лише до посад, що стали вакантними в установленому трудовим законодавством порядку. Але займана позивачем посада директора школи не стала вакантною. Крім того, роботодавець, неодноразово переукладаючи з [PERSON] контракти на вказаній посаді та після завершення строку останнього контракту призначаючи її виконувати обов`язки на цій посаді, такими діями підтвердив відповідність її даній посаді. Відповідно до п.2 роз`яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.1965 року №30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва», затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.1965 року №820/39 (зі змінами та доповненнями, внесеними від 11.12.1986 року №521/30-18, позивач призначена виконувачем обов`язків на вакантну посаду відділом освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради, який відповідно до закону наділений повноваженням призначати на дану посаду. [PERSON] виконує обов`язки директора школи з 22.02.2019 року, тобто вже більше двох місяців. Вона не була ні затверджена на посаді, ані їй не була запропонована інша робота з урахуванням кваліфікації та досвіду роботи. Враховуючи зазначені роз`яснення на даний час позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем за безстроковим трудовим договором і може бути звільнена лише з підстав, встановлених трудовим законодавством. Вважає позовні вимоги [PERSON] . обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. У судовому засіданні представник відповідача Лучак В.П. заявлений позов не визнав. Підтримав відзив на позов, у якому зазначив, що на день подання позовної заяви при звільненні позивача не допущено порушень трудового законодавства, оскільки станом на 21.02.2019 року закінчився строк дії контракту від 26.03.2015 року. Обґрунтовуючи заперечення проти позову по кожному з пунктів позовної заяви зазначив, що: 1. Позивач помилково посилається на ст.32 КЗпП України, яка до даних правовідносин не підлягає застосуванню, оскільки до призначення її в.о. директора Вашківецької ЗОШ (08.01.2013 року), вона працювала у Вижницькій районній адміністрації, що виключає можливість її переведення на іншу роботу у цій же установі. Наказ про призначення позивача в.о. директора школи №108-к, з яким вона ознайомлена, не був предметом оскарження в судовому порядку у строк, встановлений ст.233 КЗпП України, що дає підстави для висновку про наявність згоди на оформлення на таких умовах її правовідносин з роботодавцем. 2. Доводи позивача про те, що наказом №196-к від 06.03.2013 року вона була призначена на посаду директора школи за безстроковим трудовим договором, оскільки ні в наказі, ні у трудовій книжці не було зазначено про строковий характер її роботи спростовуються зазначеним наказом, оскільки у ньому зазначено про переведення [PERSON] з 07.03.2013 року на посаду директора школи на умовах контракту. Позивач ознайомлена з даним наказом 06.03.2013 року. У копії трудової книжки позивача також зроблено запис за №21 про переведення її на посаду директора школи на умовах контракту. На день оформлення наказу про переведення позивача на посаду директора школи їй було достеменно відомо, що її прийнято на цю посаду на умовах контракту, а при ознайомленні з цим контрактом, який вона підписала 19.03.2013 року, їй було відомо про термін його дії до 21.02.2014 року. Зазначені наказ та контракт не були предметом оскарження у судовому порядку у строк, встановлений ст.233 КЗпП України, що дає підстави для висновку, що [PERSON] не заперечувала про прийняття її на посаду директора школи на умовах контракту. Підписавши контракт, позивач погодилась з його умовами. Тому твердження позивача про існування між нею та роботодавцем безстрокового трудового договору безпідставні. 3. Позивач не оспорює законності переукладення до 21.02.2015 року контракту від 21.03.2013 року після закінчення його дії 21.02.2014 року. Доводи позивача про те, що контракт від 26.03.2015 року суперечить закону, а тому в силу ст.9 КЗпП України є нікчемним, оскільки в ньому строк дії встановлено з 21.02.2015 року, помилкові. Цим контрактом підтверджується існування трудових відносин, які регулюються між сторонами нормами трудового і спеціального законодавства, тому він не є правочином у розумінні ст.202 ЦК України. Позивач не обґрунтувала, в чому полягає погіршення її становища порівняно із законодавством про працю. Умови даного контракту і двох попередніх встановлено за угодою сторін, а тому на цей контракт не поширюється положення ст.9 КЗпП України. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №713/1407/16-ц від 23.01.2019 року. Твердження позивача про те, що її звільнення у зв`язку із закінченням дії контракту незаконне, оскільки її фактично допущено до роботи на посаді директора раніше ніж з нею було укладено контракт, помилкове. Вона невірно тлумачить ст.24 КЗпП України та оцінює незаконність умов контракту щодо терміну його дії, який вона підписала 26.03.2015 року, погодившись з усіма умовами та не оскаржила в судовому порядку до 26.06.2015 року. 4. Посилаючись на одну з умов, зазначених у ч.2 ст.39 КЗпП України, всі три укладені з позивачем контракти від 19.03.2013 року, 21.03.2014 року та від 26.03.2015 року вже не розцінює незаконними, а тому факт їх переукладення тлумачить на користь своїх доводів про роботу на посаді директора школи на умовах безстрокового трудового договору. Трактування підстав для виключення посади директора школи із переліку осіб, з якими укладаються строкові трудові контракти, не відповідає повному змісту ч.2 ст.39 КЗпП України, якою, зокрема, передбачено укладання строкового трудового договору і «в інших випадках передбачених законодавчими актами». Проте, позивач у своїх доводах не зазначає про наявність або відсутність таких законодавчих актів, якими врегульовано питання про укладення з директором школи строкових трудових контрактів. У позові відсутнє правове обґрунтування перебування позивача з роботодавцем з 19.03.2013 року у трудових відносинах по трудовому договору, що укладений на невизначений строк, а отже і відсутні підстави для визнання незаконним звільнення її по п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України. У правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.03.2019 року по справі №200/10846/17 із посилання на постанову КМ України від 19.03.1993 року №203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» вказано, що укладення контрактної форми трудового договору передбачено для всіх керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності. Вимоги щодо оформлення трудових відносин шляхом укладення контракту поширюються на посаду директора установи комунальної власності. Аналогічні висновки Верховного Суду містяться також у постанові від 20.02.2019 року по справі №686/16440/16-ц. 5. Твердження позивача про відсутність правових підстав для укладення строкового трудового контракту з директором школи і власне тлумачення ст.21 та ч.1 ст.23 КЗпП України суперечить змісту ч.3 ст.21 КЗпП України, у якій однією із умов трудового договору у формі контракту зазначено строк його дії. Трудові контракти підписані позивачем в день їх укладання, чим спростовуються її твердження про нав`язування їй строкових трудових контрактів. Позивач не зазначає доказів, якими підтверджуються доводи про наявність незаконних вимог роботодавця до неї підписувати контракти в 2013, 2014 та 2015 роках. Підписані позивачем трудові контракти не були нею оскаржені у строк, встановлений ст.233 КЗпП України. Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року по справі №297/1737/17 виклав позицію щодо законності підстав для укладення трудового договору у формі контракту з педагогічними працівниками, до яких відноситься і посада позивача відповідно до Переліку, затвердженого постановою КМУ №963 від 14.06.2000 року. Посилання на лист профспілки працівників освіти і науки від 26.04.2018 року, який стосується Положення про проведення конкурсу на посаду керівника, у т. ч. комунального закладу загальної середньої освіти безпідставне, оскільки у позові відсутні вимоги про визнання протиправним конкурсу, оголошеного Вашківецькою міською радою, яка не є стороною у справі. Позивач не вказує дати, з якої просить суд визнати, що вона перебуває у трудових відносинах з Відділом освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради на посаді директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів на підставі безстрокового трудового договору. По даній вимозі Відділ освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради є неналежним відповідачем. Наказом №8-к від 21.02.2019 року захищено трудові права позивача шляхом працевлаштування призначенням її на посаду виконуючою обов`язки директора школи до закінчення конкурсу, призначеного розпорядженням міського голови Вашківецької міської ради №2 К/ТР від 21.01.2019 року, про проведення якого позивача повідомлено 22.01.2019 року. Такі дії є законними, оскільки вони забезпечили реалізацію повноважень керівника школи після закінчення терміну дії контракту, укладеного з [PERSON] 26.03.2015 року попереднім роботодавцем. Сам факт виконання [PERSON] обов`язків директора школи, не свідчить про наявність у неї тих кваліфікаційних вимог, встановлених спеціальним законом, про що зазначено у ч.2 ст.26 ЗУ «Про освіту» в редакції від 05.09.2017 року, яка діє на час укладення трудового договору оформленого наказом №8-к від 21.02.2019 року. Також спеціальним законом щодо кадрового забезпечення сфери освіти є ЗУ «Про загальну середню освіту» в редакції від 13.10.2018 року, у ч.1 ст.26 якого зазначено, що трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються, у т.ч. і ЗУ «Про освіту». У частині 2 цієї статті вказано, що керівник... комунального закладу освіти призначається на посаду за результатами конкурсного відбору на підставі рішення конкурсної комісії. Позивач не надала належних та допустимих доказів її перемоги у конкурсі, про проведення якого об`явлено 25.01.2019 року у газеті «Вижницькі обрії», її доводи про постійну роботу на цій посаді не заслуговують на увагу. Просив відмовити у задоволенні всіх позовних вимог за безпідставністю. Підтримав письмове заперечення на відповідь на відзив на позов, у якому зазначив, що у відповіді на відзив не всі його аргументи спростовані, у т.ч. і щодо нечіткості позовної вимоги відносно дати знаходження її у трудових відносинах з Відділом освіти, культури молоді та спорту Вашківецької міської ради. Зазначає конкретною датою «момент подання позову». Вважає це формулювання таким, що не відповідає ЦПК України. На думку позивача трудові відносини за безстроковим трудовим договором виникли у зв`язку із переведенням її на цю посаду, тобто в результаті правовідносин, що врегульовані ст.32 КЗпП України. Однак згідно запису №20 у трудовій книжці позивача вона не переведена, а призначена виконуючою обов`язки директора школи. Такий запис у трудовій книжці позивача виконано з дотриманням п.2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок і він відповідає змісту наказу №108-К від 08.01.2013 року, з яким вона ознайомлена, підтвердивши цей факт своїм підписом і не оскаржила в судовому порядку у встановлений ст.233 КЗпП України термін. Цей запис зроблено після запису №19, яким підтверджується її звільнення за власним бажанням з посади в. о. начальника Відділу освіти Вижницької РДА. Отже, позивач неправильно застосовує до даних правовідносин ту частину ст.32 КЗпП України, яка передбачає можливість переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію. Наявність підстав для задоволення позову про визнання перебування її у трудових відносинах з Відділом освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради позивач обґрунтовує також тим, що вона була переведена на цю посаду, оскільки ця посада була вакантною після звільнення її наказом №7-к від 21.02.2019 року. Доводи про безпідставність аргументів позивача про порушення її трудових прав призначенням її в. о. директора школи, що наведені у відзиві на позов у відповіді на відзив не оспорюються, а за відсутністю порушеного права, подання такого позову в силу положень, передбачених ч.1 ст.4 ЦПК України та ст.232 КЗпП України, не передбачено. Позивач зловживає своїми процесуальними правами та намагається ввести суд в оману щодо фактичних обставин справи, що є підставою для покладення на неї відповідальності, встановленої законом. Звертає увагу суду, що при укладенні з позивачем трудового контракту 19.03.2013 року, який діяв до 21.02.2014 року та в цей же день був переукладений до 21.02.2015 року відповідач керувався постановами КМУ №203 від 19.03.1993 року та №170 від 19.03.1994 року, які в силу Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 року по справі №12-РП/98, охоплюються терміном «законодавство». При укладенні з позивачем трудових контрактів, жоден із яких нею не оскаржено в судовому порядку у встановлений ст.233 КЗпП термін, вимоги ч.3 ст.21 цього Кодексу не порушено. У судовому засіданні представник відповідача Снігур Н.М. підтримала позицію відповідача та просила у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , її представника [PERSON] , представників відповідача Лучака В.П., Снігур Н.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом установлено, що позивачем заявлено дві позовні вимоги: про визнання її звільнення з посади директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів на підставі наказу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради від 21.02.2019 року №7-к незаконним та поновлення на посаді директора Вашківецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з моменту незаконного звільнення; про визнання того, що вона перебуває у трудових відносинах з відділом освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради на посаді директора Вашківецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на підставі безстрокового трудового договору. На підтвердження позовних вимог позивачем [PERSON] надано такі докази. - копію трудової книжки серія [NUMBER] , заповненої 29.08.1986 року на ім`я [PERSON] , з якої встановлено, що: на підставі розпорядження Вижницької РДА №08-ОС від 03.04.2012 року позивач була призначеною виконуючої обов`язки начальника відділу освіти районної державної адміністрації, запис №18 від 04.04.2012 року; на підставі розпорядження Вижницької РДА №08-ОС від 02.01.2013 року позивач була звільнена від виконання обов`язків начальника відділу освіти районної державної адміністрації за власним бажанням (ст.38 КЗпП України), запис №19 від 02.01.2013 року; на підставі наказу №108-к від 08.01.2013 року позивач призначена в.о. директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів, запис №20 від 08.01.2013 року; на підставі наказу №196-к від 06.03.2013 року позивача переведено на посаду директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів на умовах контракту з подальшим проходженням курсової підготовки, запис №21 від 07.03.2013 року. Інші записи про роботу позивача у трудовій книжці позивача відсутні. - копію наказу Відділу освіти, молоді та спорту Вижницької РДА Чернівецької області №108-к від 08.01.2013 року «Про призначення [PERSON] », яким призначено [PERSON] з 08.01.2013 року в.о. директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів. Підстава: заява [PERSON] від 08.01.2013 року; погодження Департаменту освіти і науки, молоді та спорту обласної державної адміністрації від 08.01.2013 року №43/5. З даним наказом [PERSON] ознайомлена під підпис без зауважень; - копію наказу Відділу освіти, молоді та спорту Вижницької РДА Чернівецької області №196-к від 06.03.2013 року «Про переведення [PERSON] », яким переведено [PERSON] , виконувача обов`язки директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів з 07.03.2013 року на посаду директора цього ж навчального закладу на умовах контракту з подальшим проходженням курсової перепідготовки. Підстава: заява [PERSON] від 06.03.2013 року; рішення №28-22/13 від 27.02.2013 року ХХІІ сесії VІ скликання Вашківецької міської ради. З даним наказом [PERSON] ознайомлена під підпис 06.03.2013 року без зауважень; - копію Контракту з керівником установи, що є у спільній власності територіальних громад району, з якого вбачається, що він укладений 19.03.2013 року між Відділом освіти, молоді та спорту Вижницької РДА та [PERSON], яка наймається (призначається) на посаду директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів Вашківецької міської ради на термін з 21.02.2013 року по 21.02.2014 року. Угодою сторін даного контракту встановлено його умови: права та обов`язки сторін; умови матеріального забезпечення керівника; відповідальність сторін, вирішення спорів; умови внесення змін і доповнень до контракту та його припинення; термін дії та інші умови контракту; адреси сторін та інші відомості. Контракт підписаний його сторонами без зауважень; - копію Контракту з керівником установи, що є у спільній власності територіальних громад району, з якого вбачається, що він укладений 21.02.2014 року між Відділом освіти, молоді та спорту Вижницької РДА та [PERSON], яка наймається (призначається) на посаду директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів Вашківецької міської ради на термін з 21.02.2014 року по 21.02.2015 року. Угодою сторін даного контракту встановлено його умови: права та обов`язки сторін; умови матеріального забезпечення керівника; відповідальність сторін, вирішення спорів; умови внесення змін і доповнень до контракту та його припинення; термін дії та інші умови контракту; адреси сторін та інші відомості. Контракт підписаний його сторонами без зауважень; - копію рішення сорок першої сесії VІ скликання Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №58-41/15 від 26.03.2015 року, з якого вбачається, що розглянувши лист відділу освіти Вижницької районної державної адміністрації від 09.02.2015 року №137, щодо продовження терміну дії контрактів з керівниками загальноосвітніх навчальних закладів, відповідно до ст.20 ЗУ «Про освіту», ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи рекомендації постійної комісії з питань соціального захисту населення, освіти, культури, охорони здоров`я, материнства та духовного відродження, молоді та спорту, сесія міської ради вирішила: 1. Погодити продовження терміну дії контракту, який був укладений з директором Вашківецької ЗОШ І-ІII ступенів [PERSON] , терміном на 4 роки. 3. Відділу освіти Вижницької районної державної адміністрації укласти з [PERSON] контракт терміном на чотири роки; - копію Контракту з керівником установи, що є у спільній власності територіальних громад району, з якого вбачається, що він укладений 26.03.2015 року між Відділом освіти Вижницької РДА та [PERSON], яка наймається (призначається) на посаду директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів на термін з 21.02.2015 року по 21.02.2019 року. Угодою сторін даного контракту встановлено його умови: права та обов`язки сторін; умови матеріального забезпечення керівника; відповідальність сторін, вирішення спорів; умови внесення змін і доповнень до контракту та його припинення; термін дії та інші умови контракту; адреси сторін та інші відомості. Контракт підписаний його сторонами без зауважень; - копію листа Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №09 від 22.01.2019 року, яким директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів повідомлено, що на підставі розпорядження міського голови №2 К/ТР від 21.01.2019 року «Про проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів», п.5 Положення «Про конкурс на посаду керівника комунального закладу загальної середньої освіти Вашківецької міської ради», затвердженого рішенням XX сесії VIII скликання Вашківецької міської ради №157-20/18 від 18.05.2018 року закладу освіти потрібно у термін до 10 днів подати до відділу освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради дві кандидатури до складу конкурсної комісії; - копію газети «Вижницькі обрії» від 25.01.2019 року, у якій розміщено оголошення Вашківецької міської ради про конкурс на заміщення вакантної посади директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів; - копію наказу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №7-к від 21.02.2019 року «Про звільнення директора [PERSON] », яким звільнено [PERSON] із займаної посади директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів з 21.02.2019 року у зв`язку із закінченням терміну трудового контракту, пункт 2 ст.36 КЗпП України. Підстава: контракт відділу освіти Вижницької РДА від 26.03.2015 року. З даним наказом [PERSON] ознайомлена під підпис 21.02.2019 року без зауважень; - копію наказу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №8-к від 21.02.2019 року «Про призначення [PERSON] в.о. директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів», яким на підставі ст.26 ЗУ «Про освіту», ст.32 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.5 п.5.2.7. Положення «Про відділ освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради» призначено [PERSON] в.о. директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів з 22.02.2019 року до кінця 2018-2019 навчального року з подальшим працевлаштуванням на постійній основі з повним тижневим навантаженням згідно фаху. Підстава: заява [PERSON] З даним наказом [PERSON] ознайомлена під підпис 21.02.2019 року без зауважень; - копію Статуту Вашківецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів - опорного закладу Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, затвердженого рішенням VІ сесії VІІІ скликання Вашківецької міської ради №217-6/17 від 08.06.2017 року, згідно якого Вашківецька ЗОШ І-ІІІ ступенів перебуває у комунальній власності Вашківецької міської ради, яка є її засновником. Органом управління закладу є Відділ освіти, культури, молоді і спорту Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області; - копію довідки з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України серія АБ №614214, з якої вбачається, що організаційно-правова форма за КОПФГ Вашківецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької - комунальна організація (установа, заклад), керівник [PERSON] При вирішенні позовних вимог суд застосовує норми права. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти, що сприяє вільному розвитку людської особистості, формує цінності правового демократичного суспільства в Україні визначає Закон України «Про загальну середню освіту». Відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. У силу положень ч.2 ст.26 ЗУ «Про загальну середню освіту» призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює відповідний орган управління освітою. Відповідно до ч.3 ст.54 ЗУ «Про освіту» (в редакції 1991 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада директора загальноосвітнього навчального закладу (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), відноситься до посад педагогічних працівників. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Конституційний Суд України рішенням від 09.07.1998 року №12-рп надав офіційне тлумачення ч.3 ст.21 КЗпП України, відповідно до якого вирішив, що термін «законодавство», що вживається у ч.3 ст.21 КЗпП України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Згідно з пунктами 10, 11 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року №170, у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов`язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов`язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця. Таким чином, виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника, та додаткові підстави розірвання договору. На контрактну форму трудового договору не поширюється положення статті 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними. Згідно із п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна з сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин. З досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів судом установлено, що: позивач, перебуваючи на посаді директора загальноосвітнього навчального закладу, відносилася до категорії педагогічних працівників, із яким відповідно до вимог ч.4 ст.20 та ч.3 ст.54 ЗУ «Про освіту» (в редакції 1991 року, чинній на час укладення контрактів) укладається контракт, оскільки контрактна форма трудового договору щодо директора комунального навчального закладу визначена законом; у контрактах від 19.03.2013 року, 21.03.2014 року та 26.03.2015 року їх сторони реалізували своє волевиявлення, визначили та погодили їх умови, зокрема і строки їх дії відповідно до 21.02.2014 року, до 21.02.2015 року та до 21.02.2019 року; тобто всі контракти були строковими, оскільки укладалися на визначений у них строк; жоден з укладених між сторонами контрактів не був розірваний з ініціативи позивача, і питання про їх незаконність протягом строку їх дії, позивачем не порушувались; і Відділ освіти Вижницької РДА, і його правонаступник - Відділ освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, укладаючи контракти з позивачем, діяли в межах повноважень, визначених вимогами чинного на час їх укладення законодавства України; власник - Відділ освіти, культури, молоді та спорту Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, не висловив свого бажання продовжувати трудові відносини за контрактом із працівником - директором школи [PERSON] після закінчення строку дії контракту, тому відповідно до умов останнього укладеного 26.03.2015 року контракту заявив вимогу про її звільнення, а [PERSON] в свою чергу не мала права перешкодити припиненню трудових відносин. Не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами доводи позивача про те, що: 08.01.2013 року вона переведена з Відділу освіти Вижницької РДА на посаду в.о. директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів, оскільки судом установлено, що 02.01.2013 року вона була звільнена із займаної посади у Відділі освіти Вижницької РДА за власним бажанням (ст.38 КЗпП України); контрактна форма трудового договору не може впроваджуватися нормативними актами центральних і місцевих органів виконавчої влади, актами органів місцевого самоврядування, оскільки спростовуються рішенням Конституційного Суду України від 09.07.1998 року №12-рп; з 22.02.2015 року між позивачем та роботодавцем укладено новий безстроковий трудовий договір шляхом фактичного допуску її до роботи на посаді директора школи, оскільки судом установлено, що 26.03.2015 року між сторонами був укладений строковий контракт, умови якого погоджені та підписані ними; вона працювала на умовах безстрокового трудового договору, оскільки трудові відносини за контрактом від 26.03.2015 року припинилися 21.02.2019 року на підставі наказу відповідача №7-к від 21.02.2019 року. Суд дійшов висновку, що доводи позивача та її представника про те, що безстрокові умови трудових відносин виникли до укладення першого контракту, в період перерви між строками дії контрактів, внаслідок недійсності умов контрактів в частині їх строковості, через неодноразове переукладення контрактів на новий строк, а також у зв`язку з допуском її до роботи на посаді директора після завершення строку дії останнього контракту - ґрунтуються на трактуванні фактів та зводяться до власного тлумачення вимог чинного трудового законодавства та характеру спірних правовідносин виключно на власну користь. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що звільнення позивача із займаної посади директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів з 21.02.2019 року на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України є законним, оскільки позивач не перебувала у трудових відносинах з відповідачем на підставі безстрокового трудового договору. Враховуючи наведене позовні вимоги [PERSON] про визнання звільнення незаконним та визнання її такою, що перебуває у трудових відносинах на підставі безстрокового трудового договору, безпідставні та необґрунтовані і задоволенню не підлягають. Суд також відмовляє у задоволенні позовної вимоги про поновлення позивача на посаді директора Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів з моменту незаконного звільнення, оскільки ця вимога є похідною від позовної вимоги про визнання звільнення незаконним, у задоволенні якої відмовлено. Посилання на висновки судів першої інстанції безпідставні, оскільки жодним з нормативно-правових актів України не передбачено, що рішення суду першої інстанції у певній справі є загальнообов`язковим для застосування судами тієї самої або нижчої інстанції при вирішенні подібних питань під час розгляду інших справ. Щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу слід зазначити таке. Пунктом 2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що витрати на правничу допомогу у разі відмови в позові покладаються на позивача. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частина 1 та 2 ст.134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно чч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 6 ст.137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, які відповідач сплатив у зв`язку з розглядом справи, їх представниками суду надані такі докази: попередній розрахунок судових витрат від 24.04.2019 року які відповідач поніс та понесе на загальну суму 2500,00 грн., у т.ч.: 1) за надання правничої допомоги при ознайомленні з позовом та доданими до нього документами та підготовкою відзиву на заявлений позов, яка становить 1500,00 грн. в якості оплати адвокату Снігур Н.М. на підставі договору від 12.04.2019 року; 2) за надання правничої допомоги адвокатом Снігур Н.М. при ознайомленні з рішенням суду, апеляційною скаргою, при умові її подання та підготовці заперечень на апеляційну скаргу або за підготовку апеляційної скарги орієнтовно 1000,00 грн.; договір про надання правничої допомоги від 12.04.2019 року, укладений між адвокатом Снігур Н.М. та Вашківецькою міською радою Вижницького району Чернівецької області, предметом якого згідно п.1.1 є надання правничої допомоги по цивільній справі №713/508/19 Вижницького районного суду та згідно п.1.2 - консультування службових осіб відповідача по застосуванню у практичній діяльності норм законів України про освіту та норм трудового законодавства. Згідно п.2 для виконання умов договору, що передбачені п.п.1.1, 1.2 виконавець зобов`язалася: Ознайомитись з позовною заявою директора школи [PERSON] до Відділу освіти, культури, молоді та спорту «Про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі» та з доданими доказами в обґрунтування позовних вимог. Ознайомитись з нормативними документами, якими регулюється прийом та звільнення з посади директора школи комунальної форми власності. До 24.04.2019 року підготувати відзив на позовну заяву та попередній розрахунок судових витрат, що понесені та будуть понесені при розгляді заявленого позову. Згідно п.3 договору за погодженням сторін гонорар адвокату визначено в сумі 1500,00 грн. із розрахунку почасової оплати 100,00 грн. за одну годину роботи. Договір укладено у письмовій формі та підписано його сторонами; акт прийому-передачі виконання робіт по договору про надання правничої допомоги від 12.04.2019 року, підписаний сторонами договору 25.04.2019 року, за яким відповідач та адвокат Снігур Н.М. підтвердили часткове виконання договору та погодили оплату за його виконання у розмірі 1500,00 грн. за 15 годин роботи адвоката за період з 12.04.2019 року по 23.04.2019 року; квитанцію №1 від 25.04.2019 року, згідно якої адвокат Снігур Н.М. прийняла від Вашківецької міської ради гонорар по договору від 12.04.2019 року у сумі 1500,00 грн.; додатковий договір до договору від 12.04.2019 року про надання правничої допомоги, укладений 03.05.2019 року між адвокатом Снігур Н.М. та Вашківецькою міською радою Вижницького району Чернівецької області, за умовами якого адвокат зобов`язалася: 2.4. Ознайомитись із відповіддю позивача на відзив на подану позовну заяву та підготувати заперечення. 2.5. Прийняти участь в якості представника відповідача в судовому засіданні Вижницького районного суду Чернівецької області, яке призначене на 08.05.2019 року. 3.1. За погодженням сторін за роботу, передбачену п.п. 2.4., 2.5. договору, гонорар виплачується із розрахунку 100 грн. за 1 годину роботи, а за час проїзду з м. Чернівці до м. Вижниця та з м. Вижниця до м. Чернівці - по 50 грн. за одну годину. 3.2. Замовник також компенсує Виконавцю витрати за проїзд автобусом із м. Чернівці до м. Вашківці та з м. Вашківці до м. Чернівці в сумі згідно квитків за проїзд та забезпечує доставку Виконавця власним автотранспортом з м. Вашківці до м. Вижниця і назад з м. Вижниця до м. Вашківці. Договір укладено у письмовій формі та підписано його сторонами; акт прийому-передачі виконання робіт по додатковому договору про надання правничої допомоги від 03.05.2019 року, підписаний сторонами договору 08.05.2019 року, за яким відповідач та адвокат Снігур Н.М. підтвердили виконання додаткового договору та погодили оплату за його виконання у розмірі 760,00 грн.; додатковий договір до договору від 12.04.2019 року про надання правничої допомоги, укладений 10.05.2019 року між адвокатом Снігур Н.М. та Вашківецькою міською радою Вижницького району Чернівецької області, за умовами якого адвокат зобов`язалася: З метою надання суду додаткових пояснень: 2.6. Проаналізувати правові позиції Верховного суду по справах з аналогічними предметами спору. 2.7. Прийняти участь в якості представника відповідача в судовому засіданні Вижницького районного суду Чернівецької області, яке призначене на 20.05.2019 року. 3.1. За погодженням сторін за роботу, передбачену п. 2.6., 2.7. договору, гонорар виплачується із розрахунку 100 грн. за 1 годину роботи, а за час проїзду з м. Чернівці до м. Вижниця та з м. Вижниця до м. Чернівці - по 50 грн. за одну годину. 3.2. Замовник також компенсує Виконавцю витрати за проїзд автобусом із м. Чернівці до м. Вашківці та з м. Вашківці до м. Чернівці в сумі згідно квитків за проїзд та забезпечує доставку Виконавця власним автотранспортом з м. Вашківці до м. Вижниця і назад з м. Вижниця до м. Вашківці. Договір укладено у письмовій формі та підписано його сторонами; акт прийому-передачі виконання робіт по додатковому договору про надання правничої допомоги від 10.05.2019 року, підписаний сторонами договору 20.05.2019 року, за яким відповідач та адвокат Снігур Н.М. підтвердили виконання додаткового договору та погодили оплату за його виконання у розмірі 560,00 грн.; квитанцію №2 від 17.05.2019 року, згідно якої адвокат Снігур Н.М. прийняла від Вашківецької міської ради гонорар по додаткових договорах від 03.05.2019 року та від 10.05.2019 року у сумі 1320,00 грн.; Надаючи оцінку поданим представниками відповідача доказам на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу судом установлено, що адвокатом на підставі відповідних договорів було надано відповідачу необхідний фактичний обсяг правничої допомоги. Враховуючи вимоги ч.4 ст.137 ЦПК України суд дійшов висновку, що витрати на послуги адвоката загальною сумою 2820,00 грн. є співмірними зі складністю справи та з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Враховуючи викладене, суд вважає, що з позивача підлягають стягненню на користь відповідача документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2820,00 грн. На підставі викладеного, ст.43 Конституції України, ст.ст.9, 21, 36 КЗпП України, ст.26 ЗУ «Про загальну середню освіту», ч.3 ст.54 ЗУ «Про освіту» (в редакції 1991 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року №170,

Outcome: approved