Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 17 жовтня 2014 року зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. Вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. З відповідачем фактично припинено сімейні відносини та вони припинили спілкуватися. Відповідач недостатньо надає допомогу на утримання дитини та її утримання, хоча має таку можливість. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на дитину, [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, а також на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що домовленості про сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона змушена була звернутися до суду, оскільки вона не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти стягнення з нього аліментів на дитину та дружину не заперечував. Суду пояснив, що він інших дітей не має, він працює офіційно, отримує заробітну плату, тому не заперечує проти стягнення аліментів у виді частки від його заробітку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповіді до них правовідносини. 17 жовтня 2014 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на дитину в частці від доходу (заробітку) відповідача до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а відповідач має можливість надавати допомогу, оскільки працює та не має інших осіб на утриманні, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років є законними та обґрунтованими. Відповідно до положень ст.ст. 80, 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав доказів про те, що він має на утриманні непрацездатних батьків, інших дітей. При визначені порядку надання утримання позивачу суд враховує положення ч.3 ст. 77, ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України згідно яких аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Також при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що загальний розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача відповідає розміру відрахувань у відповідності до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved