Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами в с. Велятино, вул. Тичини, 16 та прилеглу до нього земельну ділянку, площею 0,2229 га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: с. Велятино, вул. Тичини, 16, що належало [PERSON]. Заява мотивована тим, що 10.12.1995 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ФМ №059310 за актовим записом №60. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку в с. Велятино, вул. Тичини, 16, що належав померлому на праві приватної власності та земельної ділянки, розміром 0,2229 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, яка розташована в с. Велятино, вул. Тичини, 16. При житті, [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 28.01.1992 року секретарем Велятинської сільської ради народних депутатів та записано в книзі для запису нотаріальних дій під №4, згідно якого заповів все своє майно позивачці. При зверненні до нотаріуса із питанням про оформлення спадщини, позивачці було відмовлено та надано розяснення стосовно неможливості отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу і рекомендовано звернутись до суду. На даний час позивачка позбавлена можливості вільно користуватись належним їй спадковим майном, а також земельною ділянкою виділеною для його обслуговування, хоча як законний спадкоємець, має всі законні права на зазначене спадкове майно, але не має можливості оформити своє право власності на нього у звязку з тим, що за життя спадкодавець належним чином не зареєстрував своє право власності на належне йому домоволодіння та земельну ділянку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради, в особі [PERSON] сільського голови [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без участі представника [PERSON] сільської ради, позовні вимоги визнав, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Зясувавши обставини справи та виходячи з доданих до позовної заяви письмових доказів, суд приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 грудня 1995 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №059310, про що складено відповідний актовий запис №60. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок в с. Велятино, вул. Тичини, 16, що належав померлому на праві приватної власності та земельну ділянку, розміром 0,2229 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, яка розташована в с. Велятино, вул. Тичини, 16. 28 січня 1992 року [PERSON] склав заповіт на користь позивачки, посвідчений 28.01.1992 року секретарем Велятинської сільської ради народних депутатів та записано в книзі для запису нотаріальних дій під №4. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, виявилось, що за життя [PERSON] не оформив правовстановлюючих документів на даний житловий будинок та земельну ділянку. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі, визнавши за позивачкою право власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Outcome: approved