Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобовязання надати дозвіл на відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, зобовязання припинити нарахування оплати за послуги з 23.12.2014 року, стягнення судових витрат. 03.03.2016 року позивач залишила вимоги до відповідача 2 - виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради без розгляду, та уточнила вимоги: зобовязати ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» провести теплоізоляцію системи теплопостачання у квартирі зі складанням відповідного Акту, зобовязати ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» припинити нарахування оплати за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання з 23.12.2014 року, здійснити відповідний перерахунок заборгованості з 23.12.2014 року, стягнення судових витрат. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з уточненими вимогами в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на те, що в квартирі [ADDRESS] корп.2 співвласники почали проживати з травня 2015 року, після примусового виселення їхньої матері у грудні 2014 року. На час виселення у квартирі батареї були вже відсутні. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила про задоволення позовних вимог з підстав, викладених в запереченні на позов та зазначила, що попереднім власником дійсно було здійснено самовільне відключення від теплових мереж централізованого опалення, без дотримання встановленої законодавством процедури відмови від послуг. Тому підстав для припинення нарахування немає, заборгованість попередня знята з особи, що виселена. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.12.2010 року визнано [PERSON] (маму позивача), як наймача житла, такою що втратила право користування квартирою №147 по вул.Сухомлинського,6 корп.2 в м.Івано-Франківську (а.с.12). Відповідно до Свідоцтва про право власності від 06.09.2013 року квартира [ADDRESS] корп.2 в м.Івано-Франківську належить на праві спільної сумісної власності 5 особам в т.ч. [PERSON], трьом її сестрам та сину (а.с.13). Попередньо в даній квартирі була [PERSON] зареєстрована з 2002 року, однак не проживала в ній. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03.06.2014 року, яке набрало законної сили 19.06.2014р., [PERSON] примусово виселено з квартири [ADDRESS] корп.2 в м.Івано-Франківську (а.с.14-15), та 23.12.2014 року складено акт державного виконавця про виселення [PERSON] (а.с.16). Позивач та інші співвласники квартири, з її пояснень почали фактично проживати в даній квартирі з травня 2015 року. Після оформлення прав власності та проживання в даній квартирі, позивач зверталася в червні 2014 р. до відповідача про відмову в користуванні послугами теплопостачання та гарячого водопостачання (а.с.20, 26,27), а в червні 2015 року складено між сторонами акт обстеження квартири та про факт демонтажу в квартирі батарей на кухні та в кімнаті, окрім змійовика в ванній кімнаті (а.с.23). Листами відповідач надавав розяснення порядку отримання дозволу на відключення (а.с.24-25, 63-64). За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом послуги з теплопостачання надавалися споживачам співвласникам квартири [ADDRESS] корп.2 в м.Івано-Франківську, хоча попередній мешканець самовільно відключила вищевказану квартиру від мереж централізованої системи опалення, провівши демонтаж радіаторів системи опалення, що також підтверджено сторонами. Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, зі змінами, що внесені постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року №1268, в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до п. 25 зазначених Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 6 листопада 2007 року № 169), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Крім того, внесені зміни унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку та дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. У звязку із цим за змістом зазначених норм під час розгляду справ про зобовязання привести систему централізованого опалення до попереднього стану судам необхідно зясувати та дати оцінку: способу відключення від мереж централізованого опалення (дотримання встановленого порядку); обєкту відключення (весь багатоквартирний будинок чи квартира). Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-96 цс12, ухвалі від 05.12.2007р. у справі №6-7404св07. Щодо вимог позивача про зобовязання провести теплоізоляцію системи теплопостачання у квартирі зі складанням відповідного Акту, припинити нарахування оплати за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання з 23.12.2014 року, здійснити відповідний перерахунок заборгованості з 23.12.2014 року, то такі вимоги є безпідставні. Так, послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання надаються згідно нормативів зазначених у Додатку до постанови КМУ від 17.02.2010р. №151., а нарахування за такі послуги врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» за постановою КМУ від 21.07.2005р. №630. Передбачено перерахунок послуг при їх невідповідності, однак на підставі акту складеного комісією, а витрати повязані з відключенням відшкодовуються споживачами. Тому теплоізоляція залишків труб із заглушками що залишилися в квартирі може бути здійснена самостійно власниками квартири. Окрім того, згідно судового наказу від 07.04.2014 року з попереднього квартиронаймача [PERSON] стягнуто наявну на 01.04.2014 року за нею заборгованість. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач дозволу міжвідомчої комісії на відключення від мережі централізованого опалення та технічних умов на встановлення індивідуального опалення не отримувала, як і попередній користувач, а тому таке відключення є самовільним і не відповідає встановленому порядку. Позивачем недоведено підстави для задоволення її вимог в цілому. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи встановлені обставини спору, не є обґрунтованими вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу в сумі 785.60 грн., зобовязання припинити нарахування оплати за ненадані послуги центрального опалення з 01.12.2012 року та стягнення судових витрат. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 509, 901, 903 ЦК України,

Outcome: dismissed