Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі [PERSON] уклали шлюб 07.02.2004 року у виконкомі Саджавської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франкіської області , актовий запис № 4. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що за час спільного проживання у них склались різні погляди на сімейне життя, вони виявились людьми з різними характерами. Відповідач зловживє спиртними напоями, часто вчиняє безпідставні скандали і сварки, що іноді закінчувалися бійкою, при цьому принижує її честь і гідність. Як наслідок цього вони втратили взаємні почуття любові та поваги один до одного. Відповідач неодноразово обіцяв змінити свою поведінку, однак протягом тривалого часу нічого не змінилося. Крім того, вони протягом останніх двох років проживають окремо. Їх шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Наміру зберегти сімю з відповідачем у неї немає. Вважає, що їх сімя розпалась остаточно та відновлена бути не може. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Неповнолітніх дітей від шлюбу [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчить оголошення, яке розміщене в газеті «Галичина» від 21.11.2017 р. № 85 (5335), про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та, з'ясувавши фактичні обставини, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 24 СК України ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 ч.3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст. 105 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ч.1 ст. 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ч.2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстровано 07.02.2004 року у виконкомі Саджавської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франкіської області , актовий запис № 4 (а.с.5). У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-7). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин. Крім того, не мають наміру підтримувати подружні стосунки в подальшому, їх шлюб існує формально. Також вони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру в подальшому зберегти сімейні стосунки у сторін немає. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в звязку з категоричним запереченням сторін. Неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , слід залишити проживати з матірю [PERSON]. Позивачу після розірвання шлюбу слід залишити прізвище [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: approved