Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом з підстав того, що позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , шлюб було розірвано в листопаді 2019 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей. Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Самостійних прибутків на своє утримання сини не мають. Всі витрати на утримання синів позивач несе сама, її заробіток недостатній для забезпечення, утримання і навчання дітей. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач змушена звернутись до суду з відповідною заявою. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі та зазначила, що вона на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 32,33). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надіслання ухвал та судових повісток на зареєстроване місце проживання (перебування), що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось на адресу суду з відміткою адресата про вручення йому відправлення. В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 34). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу тьох дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , 2010 р.н. (а.с. 4,5,23). Судовим наказом від 08.10.2019 року Біляївського районного суду Одеської області, на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення повноліття старшою дитиною ( [PERSON] , 2001 р.н.), тобто до [INFO] (а.с. 16). На дату звернення до суду із зазначеним позовом 16.12.2019 р. (а.с. 1), [PERSON] та [PERSON] досягли повноліття, та продовжують навчання в університеті, що підтверджується студентським квитком серії [NUMBER] від 11.10.2017 р. виданого [PERSON] «Одеським державним аграрним університетом» про навчання на Агробіотехнічному факультеті та довідкою № 90 від 03.12.2019 р. про навчання на 3-му курсі зазначеного університету (а.с. 18,24). Та відповідно студентського квитка серії [NUMBER] від 01.10.2019 р. виданого [PERSON] щодо навчання в «Одеському державному аграрному університеті» на Агробіотехнічному факультеті, та довідкою № 83 від 03.12.2019 р. про навчання на 1-му курсі зазначеного університету (а.с.19,25). Згідно довідок виданих Виконавчим комітетом Біляївської міської ради Одеської області № 06-20/655 від 20.09.2017 р., а також №06-20/735 від 07.08.2018 р., зареєстрованим місцем проживання [PERSON] та [PERSON] є [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації їх матері, які відповідно довідки виданої Виконавчим комітетом Біляївської міської ради Одеської області №3841 від 03.12.2019 р., входять до складу її сім`ї та знаходяться на її утриманні(а.с. 11,12, 14, 23) В доказ того, що гроші які позивач заробляє, ідуть на забезпечення, утримання та навчання дітей, підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями та чеками (а.с. 20-22). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом дитини, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Таким чином, враховуючи, що сини сторін, хоча і продовжують навчання на держбюджетній основі, не сплачуючи кошти, та не винаймають гуртожиток у зв`язку із навчанням, позивач, як наймеше несе витрати пов`язані з харчуванням, купівлею навчального обладнання, навчальних матеріалів, коштів на транспорт (білети за проїзд), за рахунок яких діти відвідують навчальний заклад, що в цілому дає підстави вважати щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів. Але відповідач вже має на утриманні сина на якого стягуються аліментів у розмірі 1/4 частині з усіх видів його доходу відповідача. Таким чином при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, які продовжують навчання, суд враховує надані відповідачем документи та виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості та задовольняючи правомірні очікування позивача на отримання аліментів, вважає можливим визначити стягнення аліментів у розмірі ј частки всіх видів доходу відповідача на утримання [PERSON] та 1/8 частини, від усіх видів заробітку (доходів) відповідача на утримання [PERSON] , щомісячно, до закінчення навчання дітьми, та враховуючи положення ч. 1 ст. 199 СК України, до досягнення двадцяти трьох років. Згідно ч. 2 ст. 199 СК України - право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved