Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач допомоги на утримання свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , не надає, а тому на його утримання позивачка просить присудити аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до його повноліття. Крім того просить стягувати щомісячно на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Вона перебуває у декретній відпусті, самостійно не може задовольнити всі потреби дитини, тому змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, до суду не прибула, що розгляду вказаної справи не перешкоджає. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, повторно в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували. Від спільного проживання мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З довідки Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області №664 від 03 листопада 2020 року вбачається, що [PERSON] разом з сином [PERSON] проживають та зареєстровані в [ADDRESS] . Дитина знаходиться на повному утриманні матері [PERSON] . Відповідач проживає окремо та за твердженням [PERSON] в позові достатньої участі в утриманні дитини не приймає, що змусило її звернутись до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч. 2 і 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд враховує те, що розмір, який просить стягнути позивачка на дитину найкраще буде відповідати її інтересам та в повній мірі узгоджується з вимогами закону. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог та згідно ст. 182 СК України враховує матеріальний стан позивачки, яка самостійно утримує малолітню дитину та потребує матеріальної допомоги відповідача, а тому вважає необхідним визначити розмір аліментів в заявленому у позові розмірі - 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення нею трьохрічного віку, то суд зазначає наступне. Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя є шлюб (ст. 36 СК України). Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як вбачається зі змісту вказаної статті право на стягнення аліментів на своє утримання має дружина, тобто жінка, що перебуває або перебувала у зареєстрованому шлюбі з чоловіком. Разом з тим, з позовної заяви та матеріалів справи встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial