Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

[PERSON], звернулася до П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з останньої 48 600 грн. боргу за договором позики грошей від 27.11.2017 року та судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. В обґрунтування позову посилається на те, що в кінці листопада 2017 року [PERSON] звернулася до неї з проханням позичити їй гроші в сумі 48600 грн., що було еквівалентно 1800 доларів США для придбання товару у магазин «Каштан» у якому [PERSON] проводила підприємницьку торгівельну діяльність, які остання пообіцяла повернути до 31.12.2017 року та написала власноручно розписку. Однак взяті на себе зобов'язання [PERSON] не повернула їй гроші в зазначений строк і ухиляється від їх повернення, посилаючись на скрутне фінансове становище, складні стосунки з колишнім чоловіком щодо ведення підприємницької діяльності. Позивач [PERSON], в судове засідання не явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], двічі (повторно) підряд в судові засідання не явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. (а.с.17-18,26-27,31-32) Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії розписки від 27.11.2017 року [PERSON], зобов'язалася повернути [PERSON] борг в розмірі 1800 доларів в еквіваленті 48600 грн. до 31.12.2017 року (а.с.4) Згідно ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним, якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Якщо інше не встановлено договором або законом (наприклад, якщо договір позики відповідає ознакам безпроцентного договору),позикодавець має право на одержання ще і процентів від суми позики. У разі коли договором не встановлено їх розмір, розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку про порушення прав позивача та задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на її користь боргу за договором позики від 27.11.2017 року в розмірі 48600,00 грн.. Згідно вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON], необхідно стягнути судові витрати на користь [PERSON], у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved