Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Роменської міської ради Сумської обл., треті особи: приватний нотаріус Роменського міськнотокругу Проскурня Л.І. і просить: визначити їй, [PERSON], додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], 1932 р.н., яка померла [INFO]. В обґрунтування позову вказано, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина. Покійна залишила заповіт в якому заповідала належний їй будинок в [ADDRESS] їй, [PERSON] В січні 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса з метою оформлення свого права на спадщину. Їй було в цьому відмовлено, в зв'язку з тим, що вона не прийняла спадщину, так як на момент смерті [PERSON] разом з нею не проживала і протягом 6 місяців з дня її смерті не подавала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Вона не прийняла спадщину після смерті матері у встановлений чинним законодавством строк, у зв'язку з перебуванням на лікуванні у КЗ міській багатопрофільній лікарні № 4 у м. Дніпрі в кардіологічному відділенні з 4 по 15 вересня 2017 року, що підтверджується довідкою № 178 від 01.02.2018 року. Крім того, вона своєчасно не прийняла спадщину, так як не була обізнана зі встановленим в Україні порядком спадкування, а тому не знала про необхідність подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса протягом 6 місяців з дня смерті [PERSON] Вважає, що причина пропуску нею строку подання заяви є поважною. Таким чином вважає, що в судовому порядку можливо визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та їх обґрунтування і просила позов задоволити. Суду пояснила, що спадщину своєчасно не прийняла тому, що в останні дні потрапила в лікарню, в неї була тахікардія. Вона лікується часто. На стаціонарі буває досить часто. З початку вона була дуже заклопотана, тому що хоронила сина і доглядала свекруху. Вона зверталася в жовтні 2018 року до нотаріуса Білашенко Ю.В., і той сказав, що треба відмову від спадщини від сестри. Сестра відмовила в такій заяві і нотаріус сказав, що їй треба йти до іншого нотаріуса, який вже веде цю справу, бо сестра раніше прийняла спадщину. Сестра не була залучена до справи тому, що так їй написав заяву адвокат, вона підписала, тому не знає як правильно повинно бути. Відповідач - Роменська міська рада Сумської обл. явку представника в судове засідання не забезпечила, представник надав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому вказав, що при розгляді справи міська рада покладається на розсуд суду. Третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотокругу Проскурня Л.І. в судове засідання не прибула, надала клопотання про розгляд справи без її присутності, в якому вказує, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. 21 вересня 2018 року ухвалою суду до участі у справі залучена третя особа - [PERSON] Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 17 грудня 2018 року суду пояснила, що сестра хоче вступити в спадщину, проте план землі зроблений неправильно і в неї в такому випадку не залишається землі. Вона декілька разів пропонувала сестрі оформити спадщину, але потім в них виникла сварка і вона пішла до нотаріуса і подала заяву про спадщину. Вона декілька разів намагалася вирішити це питання з сестрою мирним шляхом, але не домовилися. В судовому засіданні 15 січня 2019 року [PERSON] повідомила, що не заперечує проти задоволення позову і згодна щоб сестра прийняла спадщину. Не заперечує піти до нотаріуса для написання заяви щоб сестра прийняла спадщину. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вони куми, з [PERSON] просто знайомі, не вороги. З [PERSON] вони знайомі більше 20 років, знала, що вони з матір'ю проживають поряд. Останнім часом мати [PERSON] часто хворіла, [PERSON] її доглядала. [PERSON] весь час її доглядала і поховала матір. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що з [PERSON] вони родичі, вона його двоюрідна сестра. [PERSON] жила поряд з [PERSON] і [PERSON] теж приходила до матері. Хто доглядав матір він точно не знає, так як він там не жив. [PERSON] жила в іншій хаті, в новій, а мати жила у старій. Допитна в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її двоюрідна племінниця. Коли вона приходила до [PERSON] там завжди була [PERSON], яка доглядала матір. До [PERSON] вона приходила десь раз на три місяці, не частіше. [PERSON] жила з матір'ю. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. В свідоцтві про народження [PERSON] її матір'ю вказана [PERSON] Відповідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] 9 вересня 1978 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно заповіту, посвідченого 09 листопада 2001 року державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори Сліпець А.Д., [PERSON] заповіла [PERSON] належний їй будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, які розташовані в [ADDRESS]. В роз'ясненні приватного нотаріуса Проскурні Л.І. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину адресованого [PERSON] вказано, що з поданих документів [PERSON] не прийняла спадщину згідно законодавства України, а тому нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкова справа нотаріусом заведена згідно заяви іншого спадкоємця за законом, спадкова справа № 87/2017, у спадковому реєстрі №61146574 від 30.08.2017 року. Відповідно довідки КЗ міської багатопрофільної клінічної лікарні № 4 м. Дніпропетровськ від 01.02.2018 року № 178, [PERSON], [INFO], знаходилась на обстеженні в м. Дніпро в клінічній лікарні № 4 з 4.09.2017 по 15.09.2017 р. з діагнозом пароксизмальна тахікардія. В свідоцтві про народження [PERSON] її матір'ю вказана [PERSON] Відповідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб 02 вересня 1976 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] 30 грудня 1985 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». 13 серпня 2017 року [PERSON] надала приватному нотаріусу Роменського міського нотаріального округу Проскурні Л.І. заяву про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] Згідно довідок Управління адміністративних послуг Роменської міської ради від 30.08.17 та 11.12.217 [PERSON] на момент смерті ([INFO]) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. В зазначеному помешканні разом з померлою на момент смерті ніхто не був зареєстрований. Відповідно заповіту, посвідченого 01 жовтня 1987 року нотаріусом Роменської державної нотаріальної контори Гордієнко І.К., [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах кожному. № за реєстром 2721. В інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) вказано, що заповіт [PERSON], за номером в реєстрі нотаріальних дій - 2721, посвідчений 01.10.1987 р. Роменською міською ДНК чинний. З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 30.08.2017 року приватним нотаріусом Проскурня Л.І. заведено спадкову справу за № у спадковому реєстрі 61146574 після смерті [PERSON] Наведені факти свідчать, що між сторонами існують правовідносини щодо права спадкування, а саме прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як передбачено ч.2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Пунктами 3.18. та 3.19. глави 10. Розділу ІІ «Видача свідоцтв про право на спадщину», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З наведених норм вбачається, що особа, яка пропустила строк для прийняття спадщини може подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину. У випадку наявності спору між особами, які прийняли спадщину і які не подали заяву про прийняття спадщини, відповідачами мають бути саме спадкоємці. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа № 6 1486цс15), від 14 вересня 2016 року (справа №6-1215 цс16). Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та свідків, дослідивши докази зібрані у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Такий висновок склався з тих підстав, що між сторонами відсутній спір, оскільки особа, яка прийняла спадщину - [PERSON], не заперечувала проти того, щоб позивач оформила спадщину, а відповідно позивач має вирішити питання прийняття спадщини у порядку визначеному законом - подавши заяву нотаріусу, і лише за наявності заперечень спадкоємця [PERSON] звертатися до суду. Крім цього, відповідачем у справі має бути спадкоємець [PERSON], яка залучена судом в якості третьої особи, лише після надходження до суду спадкової справи. При цьому позивач знала про наявність спадкоємця який прийняв спадщину і в позовній заяві не вказала про наявність такого спадкоємця. Залучити спадкоємця відповідачем без клопотання позивача суд не має повноважень, крім цього, через невиконання позивачем свого обов'язку, передбаченого підпунктом 2) ч. 2 ст. 43 та ч.1 ст. 44 ЦПК України, питання участі в засіданні третьої особи було вирішено судом вже в судовому засіданні за ініціативою суду. Також, з'ясовані судом обставини свідчать про те, що причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, вказані позивачем, не є поважними, оскільки позивач в період з 4 по 15 вересня 2017 року перебувала в лікувальному закладі не на лікуванні, а на обстеженні, а тому не зрозуміло чому вона не мала можливості звернутися до нотаріуса. При цьому суд відмічає і ту обставину, що особа не обов'язково повинна звернутися до нотаріуса прибувши особисто, особа може подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення відповідної заяви поштою.

Outcome: dismissed