Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом зазначаючи, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , шлюб було розірвано в листопаді 2018 року. Від шлюбу сторони мають доньку. Рішенням суду від 2019 року на користь позивача з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини доходів [PERSON] , які стягувались до повноліття дитини ( [INFO] ), наразі повнолітня [PERSON] , вступила до університету та продовжує навчання. У зв`язку з тим, що донька навчається на денній формі навчання, самостійного доходу не має, за договором ціна навчання складає 115 424 грн., самостійно матеріально забезпечити доньку [PERSON] не має можливості, тому позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі та зазначила, що вона на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього 1/5 частини доходів на утримання доньки, оскільки він має також обов`язок матеріально допомагати своїм батькам, які досягли пенсійного віку про, що надав копії пенсійних посвідчень батьків. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу доньку: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22.03.2019 року, на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною, тобто до [INFO] . На дату звернення до суду із зазначеним позовом [PERSON] досягла повноліття. 07.09.2020 року позивач уклала договір № 291-1-586-2020 про денну форму навчання доньки [PERSON] , яке продовжиться з 15.09.2020 до 30.06.2024 року, загальна вартість освітньої послуги згідно договору складає 115 424 грн., перший семестр навчання згідно квитанції від 25.09.2020 року на суму 14 430 грн. [PERSON] вже сплатила. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, повнолітня [PERSON] проживає та зареєстрована з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. Позивач надав суду копії пенсійних посвідчень своїх батьків: [PERSON] та [PERSON] , та квитанції про виплату їм додаткової допомоги. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом дитини, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Таким чином, враховуючи, що дитина продовжує навчання на платній основі на денній формі навчання, самостійно отримувати дохід на своє забезпечення вона не має можливості, утримує її мати, що в цілому дає підстави вважати необхідним стягнення з відповідача аліментів до закінчення цього навчання. Однак, оскільки відповідач вже має на утриманні батьків пенсіонерів, а також те, що суду не надано доказів про наявність в нього заборгованості по сплаті аліментів за рішенням суду від 22.03.2019 року про стягнення аліментів, суд у відповідності ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів зобов`язаний врахувати вищевказані обставини. Таким чином при визначенні розміру аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, суд враховує надані відповідачем документи та виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, задовольняючи правомірні очікування позивача на отримання аліментів, вважає правильним стягнути аліментів у розмірі 1/5 частки всіх видів доходу відповідача на утримання доньки, щомісячно до закінчення навчання, а згідно ч. 1 ст. 199 СК України, не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Згідно ч. 2 ст. 199 СК України - право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. При зверненні до суду, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір, позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., що відповідає ставкам судового збору станом на подання позову.

Outcome: partial