Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що вона та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Однак, відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки не надає, хоча він займається підприємницькою діяльністю в Королівстві Данія, від чого має великі прибутки, та стан його здоров'я дозволяє утримувати свою неповнолітню доньку. У зв'язку з вищесказаним [PERSON] просить суд стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій суми у розмірі 10.000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що [PERSON] добровільно надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Також [PERSON] пояснив суду, що він не знає розмір доходів [PERSON]. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та повністю знаходиться на її утриманні, що було встановлено під час судового засідання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (або в твердій грошовій сумі) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Під час слухання справи судом було встановлено, що за час окремого проживання сторін, [PERSON] всього один раз переказав кошти [PERSON], однак остання вказані кошти не отримала. Крім того, в разі добровільного надання аліментів на утримання неповнолітньої дитини, той із батьків, з ким проживає дитини все одне має право на примусове стягнення цих аліментів. З огляду на вищезазначене, суд критично ставиться до заперечень представника відповідача [PERSON] щодо задоволення позову. Також, суд критично ставиться до вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 10.000 гривень, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про розмір доходів [PERSON], але він регулярно отримує дохід. Оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд вважає, що відповідач [PERSON] здоровий, працездатний, має регулярний дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки , [PERSON], [INFO], а саме у розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 березня 2014 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. За приписами ч. 3 ст. 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір слід стягнути з відповідача [PERSON]. Таким чином, з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved