Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Зокрема, позивачка просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею і Удічем (нині [PERSON] ) та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 02 жовтня 2010 року (актовий запис №217 від 02 жовтня 2010 року), та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (одної третьої) частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з доводами, викладеними [PERSON] у позовній заяві, подружнє життя з відповідачем не склалося, з жовтня 2018 року сторони фактично не проживають однією сім`єю. Вказаний шлюб існує лише формально, оскільки подружжя фактично тривалий час не підтримує сімейно-шлюбних стосунків між собою та не веде спільного сімейного бюджету. Між сторонами зникло почуття любові. Відповідач постійно працює в Польщі, він перестав цікавитись її життям, перестав брати участь у вихованні малолітньої дитини. За таких обставин, враховуючи добровільність шлюбу, який за визначенням ч.1 ст.21 СК України є сімейним союзом жінки та чоловіка, позивачка не вбачає за можливе зберегти вказаний шлюб, оскільки це суперечить її інтересам. У позовній заяві [PERSON] також зазначила, що малолітня дитина: син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та повністю перебуває на її фінансовому утриманні та вихованні. [PERSON] добровільно не виділяє кошти на утримання малолітнього сина (на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо), хоча має таку можливість, так як має місце роботи в Республіці Польща, працює водієм і отримує заробітну плату орієнтовно 27000 (двадцять сім тисяч) грн. у місяць. Згідно з доводами позивачки відповідач немає інших утриманців, крім їх спільної малолітньої дитини, тому спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] просила суд врахувати, що на даний час вона тимчасово не працює, тому неспроможна самостійно утримувати малолітню дитину без участі в цьому її батька [PERSON] . Відповідач не надав суду відзив на вказану позовну заяву [PERSON] . Разом з цим у письмовому клопотанні від 03 червня 2021 року [PERSON] зазначив, що він не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки сторони проживають окремо, та не заперечує проти стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 (одної четвертої) частки його доходу щомісячно. Пояснив, що він дуже любить свого малолітнього сина, цікавиться його життям, здоров`ям та успіхами в навчанні. Водночас об`єктивно не може в повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки, так як проживає окремо від дитини. Свою відсутність компенсує фактом належного матеріального утримання малолітнього сина, постійно передає для дитини передачі: солодощі, іграшки, речі тощо. Нещодавно передав для дитини ігрову приставку і самокат. Згідно з твердженнями відповідача він ніколи не ухилявся від утримання малолітньої дитини, у підтвердження чого надав суду письмові докази про здійснені ним протягом останнього періоду перекази коштів для позивачки в кількості 15 операцій. До початку судового розгляду даної справи 03 червня 2021 року [PERSON] подала в суд письмову заяву про зміну розміру позовних вимог. Зокрема, позивачка просить суд стягнути із [PERSON] в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивачка зазначила, що вона повністю підтримує позовні вимоги, заявлені нею до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з жовтня 2018 року вони проживають окремо. У письмовій заяві від 03 червня 2021 року представник відповідача [PERSON] адвокат Полюхович О.І. вказала, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги [PERSON] про розірвання та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 (одної четвертої) частки його доходів, тобто з врахуванням заяви позивачки про зміну розміру позовних вимог. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду справи, сторони та представник відповідача у судове засідання не з`явилися. 10 червня 2021 року [PERSON] подала в суд письмову заяву про розгляд даної справи без її участі на підставі наявних у справі доказів. У вказаній письмовій заяві позивачка зазначила, що вона повністю підтримує свої позовні вимоги до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з врахуванням її письмової заяви про зміну розміру позовних вимог від 03 червня 2021 року. 11 червня 2021 року в суд надійшла письмова заява [PERSON] , з якої слідує, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки сторони проживають окремо, також він не заперечує проти стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 (одної четвертої) частки його доходу. [PERSON] просив суд розглянути дану справу без його участі. Представник відповідача у заяві від 11 червня 2021 року просила суд провести розгляд даної справи без її участі. Згідно з ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Частиною 4\~ст.206 ЦПК України\~передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що в даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому підлягає прийняттю. \~За таких обставин, на підставі ч.2 ст.191, ч.4 ст.206 ЦПК України з врахуванням визнання позову відповідачем суд вважає за належне вирішити даний спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи зазначені письмові заяви сторін та представника відповідача від 03 червня 2021 року, від 10 червня 2021 року і від 11 червня 2021 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню в повному обсязі з врахуванням зміни позивачкою розміру заявлених вимог. Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних встановлених обставинах і правових підставах. \~ \~ \~ \~Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 02 жовтня 2010 року, слідує, що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 02 жовтня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що 02 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за №217. \~ \~ \~ \~У період цього шлюбу у сторін [INFO] народилася дитина: син [PERSON] , який на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведені обставини підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області (відповідний актовий запис №530 від 25 жовтня 2012 року). \~ \~ \~ \~Із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 17 квітня 2014 року, актовий запис №09 від 17 квітня 2014 року, встановлено, що відповідач змінив своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Довідка відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №738*04 від 09 лютого 2021 року свідчить, що малолітня дитина сторін: [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Зі змісту позову та письмових заяв сторін і представника відповідача від 03 червня 2021 року, від 10 червня 2021 року і від 11 червня 2021 року судом встановлено, що сторони фактично не ведуть спільного господарства та спільного бюджету, з жовтня 2018 року до теперішнього часу проживають окремо. Примирення між подружжям не відбулося. \~ \~ \~ \~Наведені обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін. Відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сім`єю сторони обопільно не бажають, тому за таких обставин їх шлюб не може бути збереженим. \~ \~ \~ \~Отже, зазначені фактичні обставини доводять обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Із наданих відповідачем доказів про переказ коштів позивачці судом встановлено, що [PERSON] здійснював утримання малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , у добровільному порядку. Проте такі дії були ним вчинені до січня 2021 року включно і нерегулярно, тобто не щомісячно. Отже, відповідач неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання малолітньої дитини. Інших утриманців [PERSON] не має, за станом свого здоров`я є працездатним та спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 (одної четвертої) частки від свого заробітку (доходу) щомісячно, що підтверджується змістом його письмового клопотання від 03 червня 2021 року і письмової заяви від 10 червня 2021 року та письмової заяви його представника від 03 червня 2021 року. Наведені фактичні обставини вказують на обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з врахуванням зміни позивачкою їх розміру. Згідно з ч.1\~ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4\~ст.55 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.ч.3, 4\~ст.56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з\~ст.112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст.150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Слідуючи вимогам\~ч.ч.1, 2 ст.182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1\~ст.191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Наведені норми права, які підлягають застосуванню, з врахуванням встановлених фактичних обставин та визнання позову відповідачем з врахуванням зміни позивачкою розміру заявлених вимог вказують на наявність законних підстав у даному випадку для прийняття судом в цій цивільній справі рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову, тобто з 17 лютого 2021 року, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи встановлені фактичні обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, 180, ч.3 ст.181, ч.ч.1, 2 ст.182, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved