Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісячно до моменту досягнення дитиною повноліття. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона з 2002 року по 2016 рік проживала з відповідачем однією сімєю, проте не перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] [INFO]. З відповідачем відносини погіршилися. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Позивач в позовній заяві також зазначила, що відповідач має постійне місце роботи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] з 2002 року по 2016 рік проживали однією сімєю, однак не перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва серії 1-НМ № 177067 від 27 лютого 2011 року. (а.с.5). Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь Державного бюджету витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Стягнення аліментів розпочати з 08.02.2017 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ч.2 ст.84, 180, ч.2 ст.182, ст.183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved