Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Васильковецької сільської ради та просить суд визнати незаконним та скасувати п.2 рішення дев»ятої сесії сьомого скликання сесії Васильковецької сільської ради №669-9/VІІ від 29.06.2017 року про «Повторний розгляд заяви громадянки [PERSON] від 04.10.2016 року, визнати за нею право на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,45 га, яка розташована на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина». На підставі заяви про зміну предмету позову [PERSON] від 1.11.2017 року, позивач змінила предмет позову та просить суд визнати незаконним та скасувати п.2 рішення дев'ятої сесії сьомого скликання Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 29 червня 2017 року № 669-9/VII «Про повторний розгляд заяви [PERSON] від 04.10.2016 року». Визнати незаконним та скасувати рішення десятої сесії сьомого скликання Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 22 серпня 2017 року № 743-10/VII «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Визнати за [PERSON] право на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина) у власність. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON], підтримали позов в повному обсязі. Представники відповідача Васильковецької сільської ради Мальський Б.О., Хомета Г.П., Юрчак Л.В. вважали позов безпідставним, посилаючись на те, що Васильковецькою сільською радою, а також раніше Чабарівською сільською радою (с.Чабарівка), яка входить до складу об'єднаної територіальної громади на території якої знаходяться землі (урочище «біля Гусятина») не приймалось рішень щодо надання у власність чи користування земельних ділянок для ведення підсобного господарства (особистого селянського господарства) громадянці [PERSON], а також обласній комунальній центральній районній аптеці № 33, де працювала громадянка [PERSON] Земельні ділянки в натурі не виділялись,записи в земельно-кадастровій документації, сплата земельного податку, а також картографічні матеріали відсутні. У державній статистичній звітності по формі 6-ЗЕМ не вказуються конкретні прізвища землевласників та землекористувачів та їх площі, отже вона не може бути підставою користування земельною ділянкою конкретної особи. Рішення 9 сесії 22 скликання Чабарівської сільської ради від 03.1997 року «Про передачу земельної ділянки Гусятинській селищній раді», на яку посилається позивач не може бути взято до уваги, так як воно стосується земельної ділянки,занятої під будівлями і спорудами селища Гусятин (інший забудований масив). Враховуючи наведене позивачем не підтверджено користування [PERSON] земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,45 га в с.Чабарівка (урочище «біля Гусятина»). Масив земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (урочище «біля Гусятина») зарезервовано за працівниками соціальної сфери с.Чабарівка згідно поданих заяв громадян на підставі рішення сесії сільської ради № 501-7/VІІ від 09 12.2016 року. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач 4 жовтня 2016 року звернулася до Васильковецької сільської ради з заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 0,45га (рілля), розташованої на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина). До заяви позивач додала копію паспорта та графічний додаток (а.с.9), виконавши при цьому повністю вимоги, встановлені ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України. Як встановлено, рішенням сьомої сесії сьомого скликання Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 09 грудня 2016 року № 487-7/VII «Про розгляд заяв жителів селища Гусятин» відмовлено, зокрема, [PERSON] в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина) у власність (а.с.17). Постановою Гусятинського районного суду від 1 березня 2017 року в справі № 596/2473/16-а, позовну заяву [PERSON] про визнання незаконним рішення сесії сільської ради та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення сьомої сесії сьомого скликання Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 09 грудня 2016 року № 487-7/VII «Про розгляд заяв жителів селища Гусятин» в частині відмови [PERSON] в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина) у власність. Зобов'язано Васильковецьку сільську раду Гусятинського району Тернопільської області повторно розглянути на пленарному засіданні сесії ради заяву [PERSON] від 04.10.2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина) у власність. В задоволенні решти вимог відмовлено. Постанова суду набрала законної сили 12 березня 2017 року, і відповідно до ч.3 ст. 82 ЦПК України, обставини, які судом встановлені цим рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Як слідує із змісту рішення дев'ятої сесії сьомого скликання Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 29 червня 2017 року № 669-9/VII «Про повторний розгляд заяви [PERSON] від 04.10.2016 року», сесія ради на виконання рішення суду від 01.03.2017 року, повторно розглянувши заяву [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішила скасувати рішення сьомої сесії сьомого скликання Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 09 грудня 2016 року № 487-7/VII «Про розгляд заяв жителів селища Гусятин» в частині відмови [PERSON] в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради в межах села Чабарівка у власність. Питання надання дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради в межах села Чабарівка у власність буде розглянуто після проведення інвентаризації земель в межах села Чабарівка і приведення земельно-облікової документації до вимог чинного земельногго зхаконодавства. (а.с.25-26). Відповідно до рішення десятої сесії сьомого скликання Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 22 серпня 2017 року № 743-10/VII «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», сесія ради повторно розглянувши заяву [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішила відмовити громадянці [PERSON] в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах с. Чабарівка «урочище біля Гусятина» у власність у зв'язку із проведенням інвентаризації земельних ділянок в жах с. Чабарівка (урочище «Біля Гусятина», (виконання статті 35 Закону України «Про землеустрій» (інвентаризація земель при здійсненні землеустрою). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказаній правовій нормі Основного Закону кореспондує ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно з частиною другою цієї ж статті набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Як передбачено вищезазначеною статтею, то ЗК України чітко встановлено, що кожен громадянин України має законне право на отримання у власність земельної ділянки відповідного призначення. Дане право можна реалізувати шляхом подання відповідного клопотання, зокрема, Васильковецькій сільській раді. При цьому нормами ст. 118 ЗК України законодавчо встановлено вичерпний перелік необхідних поданих документів для рішення питання щодо надання у власність земельних ділянок. Жодними іншими законодавчими актами не передбачено будь - яких інших варіантів управлінських рішень щодо вирішення питання надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність. Таким чином законодавством встановлено, конкретні підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбачені ст. 118 ЗК України. З матеріалів справи видно, що відповідач не представив жодного достовірного, належного та достатнього доказу в розумінні ст. ст.77-80 ЦПК України на підтвердження правомірності оскаржуваних рішень відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, які є немотивованими та порушують законні права позивача. З підстав, зазначених вище слід визнати незаконним та скасувати п.2 рішення дев'ятої сесії сьомого скликання Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 29 червня 2017 року № 669-9/VII «Про повторний розгляд заяви [PERSON] від 04.10.2016 року», а також рішення десятої сесії сьомого скликання Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 22 серпня 2017 року № 743-10/VII «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Щодо вимог позову про визнання за позивачем право на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність, суд приходить до наступного. Судом встановлено незаконність рішень відповідача щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Повторна відмова відповідача в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, унеможливлює реалізацію права позивача в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і істотно порушує його права. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Суд констатує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Аналогічна позиція, викладена Верховним судом України в рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, відповідно до якого суд зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Такі ж самі норми щодо ефективного способу захисту закріплено і в ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення то вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom. (22414/93) Г19961 ECHR 54), судом констатовано, що згадана норма Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що захищаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони укладені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що право позивача неодноразово було порушено стороною відповідача, до якого позивач [PERSON] зверталась декілька раз з одного і того ж питання щодо видання дозволу на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки та отримувала формальні відмови в його виданні, суд вважає необхідним обрати ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, визнавши за [PERSON] право на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,45 га. на території Васильковецької сільської ради (в межах села Чабарівка, урочище «Біля Гусятина) у власність. Зазначений спосіб відновлення порушеного права в даному випадку є ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність відповідача. Також слід стягнути з Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області (вул Незалежності, 54, с.Васильківці Гусятинського району Тернопільвської області, код ЄРДПОУ 04392868) на користь [PERSON] 1920 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved