Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 24 вересня 1988 року Шельвівською сільською радою Локачинського району Волинської області зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 5. Від даного шлюбу у них п`ятеро спільних дітей, які на даний час повнолітні. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося, тому збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Просила суд позов задовольнити - шлюб розірвати, залишивши прізвище « [PERSON] ». В дане судове засідання позивач не з`явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи. Правом подати відзив не скористався. Ухвалою Маневицького районного суду від 15 квітня 2020 року постановлено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідач [PERSON] , ухвалити рішення при заочному розгляді справи. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові матеріали, судприходить наступних висновків. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 вересня 1988 року, який зареєстрований Шельвівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 5, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у них народилося син п`ятеро дітей, які на даний час повнолітні (а.с. 5). Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача її прізвище залишити « [PERSON] ». На підставі статей 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved