Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У позові вказувала, що 24.11.2008 році зареєструвала шлюб з [PERSON] і прийняла його прізвище, її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Шлюб зареєстрований у Берегометській селищній раді Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №68. У шлюбі народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. Посилалася на те, що з відповідачем не склалися нормальні подружні стосунки і причина полягає у різних характерах та поглядах на життя, немає спільних уподобань та інтересів, вони втратили почуття любові один до одного. Чоловік перестав поважати її, як дружину, не рахувався з її думкою, постійно принижував її людську та жіночу гордість. Однак головна причина в тому, що чоловік знайшов собі іншу жінку, з якою став проживати і тому між ними остаточно припинилися сімейно шлюбні відносини. З листопада 2014 року разом не проживають і стали чужими людьми. В результаті цього сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть, разом не проживають протягом трьох років, дружніх стосунків не підтримують. Також після припинення шлюбних відносин з відповідачем, він не надає допомоги на утримання дітей, які проживають з нею та повністю знаходяться на її утриманні. На даний час питань поділу спільно-нажитого майна немає. Стверджувала, що спільне життя неможливе, примирення між ними суперечить її інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Просила: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача - батька дітей до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку; розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], що зареєстрований 24.11.2008 року у Берегометській селищній раді Вижницького району Чернівецькій області, актовий запис №68; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини своєї неявки суду не повідомив та не подав у встановлений судом строк відзив на позов. З письмової згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обємі з таких підстав. Судом установлено, що 24.11.2008 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Берегометській селищній раді Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №68, що підтверджується оригіналом повторного свідоцтва про шлюб серія 1-МИ №044283 від 20.01.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія 1-МИ №102096 від 11.08.2009 року та серія І-МИ №190389 від 22.10.2013 року, виданих виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З безпосередньо досліджених та наданих позивачем доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, шлюбні відносини фактично припинено, разом не проживають протягом трьох років, спільного господарства не ведуть. Позивач довела, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, сім'я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем. Також судом установлено, що неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №337 від 17.01.2018 року. Відповідач належної допомоги на утримання дітей не надає, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1-3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином судом установлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], проживають з позивачем та знаходяться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на їх утримання не надає. Позивач довела, що відповідач здоровий чоловік, аліменти нікому не платить, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, офіційно не працює, а заробляє тимчасовими заробітками, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, а тому вимога про стягнення з нього аліментів є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.110, 112-114, 180-182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved