Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою якою просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку загальною площею 7,30 га, розташовану на території Адамівської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги за законом майна померлого є [PERSON] та їхні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Діти, які є відповідачами по справі, відмовляються від прийняття спадщини після смерті батька на користь [PERSON] . Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Іваницьким О.Ю. позивачці було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Так, до складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] входить земельна ділянка, загальною площею 7,30 га, розташована на території Адамівської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] набув право на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . Останні роки свого життя та до дня смерті, тобто на час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом зі своїм братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був самотньою людиною, а тому його брат [PERSON] піклувався про нього та доглядав його. Отже, [PERSON] у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є таким, що прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки загальною площею 7,30 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Адамівської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка залишилася після смерті [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом зі спадкодавцем та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від спадщини. Вказана обставина не підлягає додатковому встановленню. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2020 року провадження по справі було відкрито та визначено загальний порядок її розгляду з призначенням підготовчого судового засідання. 10.12.2020 року до канцелярії суду надійшли заяви відповідачів про визнання позовних вимог [PERSON] . Ухвалою суду від 16.12.2020 року було задоволено клопотання позивачки про витребування доказів від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області. 14.01.2021 року від Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області надійшла копія спадкової справи до майна [PERSON] та інформацію про відсутність заведеної спадкової справи до майна [PERSON] . Ухвалою суду від 15.02.2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання 24.03.2021 року сторони не з`явились. Позивачка подала 10.03.2021 року заяву до канцелярії суду з проханням судові засідання провести за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 10.03.2021 року подали до канцелярії суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутністю, позовні вимоги [PERSON] підтверджують та не заперечують проти задоволення. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 470508, виданий [PERSON] на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 17.01.2001 року № 220, останньому належить земельна ділянка площею 7,30 га, розташована на території Адамівської сільської ради, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 05.05.2020 року №00026274688, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] ) та [PERSON] (циганка), актовий запис про народження № 92 складений 26.12.1958 року виконавчим комітетом Переможненської сільської ради Білгород-Дністровського району. Згідно з витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00026274569 від 05.05.2020 року, [PERSON] ) 20.01.1959 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Актовий запис про шлюб складений 20.01.1959 року за № 3 виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Згідно з свідоцтвом про народження [PERSON] , № [NUMBER] , видане 15.06.1977 року Білгород-Дністровським міським відділом ЗАЦС, матірю [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] (циганка). В графі «батько» прочерк. Тобто, на момент народження [PERSON] його батьки перебували в незареєстрованому шлюбі, тому дитина була записана за прізвищем матері та по батькові рідного батька. З наведених доказів суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] та [PERSON] були рідними братами. Виходячи з письмових показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відсутністю доказів про протилежне, суд вважає доведеним факт прийняття спадщини [PERSON] померлого в 2018 році брата [PERSON] на підставі ч.3 ст.1268 ЦПК України. Саме відсутність вказаного документально підтвердженого факту не дало позивачці можливості нотаріальним шляхом прийняти спадщину [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 17.04.2020 року, актовий запис № 409. На момент його смерті він проживав та був зареєстрований зокрема з позивачкою, що свідчить про прийняття спадщини останньою на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.. 1276 ЦК України: якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав власності громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини 3 статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. Пункт 10 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.3 ст. 46-1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва обов`язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України: здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2). Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими, правомірними та спрямовані на захист її прав.

Outcome: approved