Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на наступне. З 1989 року позивач разом зі своєю матір'ю [PERSON] та її цивільним чоловіком [PERSON] проживали та вели спільне господарство за адресою: Луганська обл., м. Кадіївка (Стаханов), вул. Тімірязєва, 11/2. 18.09.2009 її мати померла. Так як, [PERSON] на той час був у досить похилому віці позивач залишилася жити разом з ним, аби доглядати його та допомагати по господарству, адже вона вважала його своїм батьком, який її фактично виростив та виховав, до того ж, між ними склалися теплі стосунки на протязі усіх цих років. Інших родичів жоден з них не мав, тому як найближчі люди вони і надалі мешкали разом однією сім'єю. До того ж, джерелом для існування обох було домашнє господарство, яке вони вели спільними зусиллями. 11 червня 2015 [PERSON] помер. Позивач поховала його за власні кошти, і у зв'язку з тим, що він інших родичів чи близьких не мав, та продовжувала жити у будинку [PERSON] 17.06.2016 Сєвєродонецьким міським судом було встановлено факт проживання однією сім'єю, у період з 1989 року по 11.06.2015 [PERSON] та [PERSON], який помер 11 червня 2015 року у м. Стаханові Луганської області. На підставі цього рішення, 01.08.2016 позивач отримала в Другій Сєвєродонецькій Державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину законом після смерті спадкодавця [PERSON], яке складалося з недоотриманої пенсії розміром 26778,36 коп. 25 серпня 2016 вона знову звернулася до Другої Сєвєродонецької Державі нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за закон після смерті спадкодавця [PERSON], на 1/2 домоволодіння, яке розташоване за адресо вул. Тімірязєва, будинок 11 у м. Кадіївка Луганської області. Проте, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 домоволодіння було відмовлено, у зв'язку з тим, що у наданих позивачем документах відсутній витяг з Реєстру прав власності та роз'яснено право позивача вирішити зазначене питання у судовому порядку. [PERSON] зазначає, що спадкодавець [PERSON], як і вона мешкав та був зареєстрований у [INFO], яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією, а отже державні та комунальні установи, які розташовані на даній території не контролюються органами влади України. Більшість установ та організацій взагалі не функціонують. Дане спірне домоволодіння було придбане матір'ю [PERSON] - [PERSON], згідно договору Дарування від 12.09.1989. Даний договір підлягав реєстрації у Бюро технічної інвентаризації, що і було зроблено матір'ю спадкодавця 09 січня 1990 року. Іншого посвідчення та реєстрації права власності на нерухоме майно на той час не було потрібно. 15 січня 1990 року [PERSON] склала заповіт на користь свого сина [PERSON], відповідно до якого, усе майно яке на день смерті їй належало, вона заповідала своєму сину [PERSON] 02.08.1998 мати спадкодавця [PERSON] померла. У зв'язку із тим, що [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за однією адресою з матір'ю, хоча і не оформив свої спадкові права фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері. Нас сьогодні Бюро технічної інвентаризації м. Стаханова не функціонує, а отже отримати будь-які наявні відомості на паперових носіях - реєстрові книги та реєстраційні справи, витяги та виписки з них неможливо. З цих підстав позивач не має змоги надати необхідні документи для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 домоволодіння, тому вимушена була звернутися до суду та просити визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/2 частину домоволодіння, яке знаходиться в м. Кадіївка Луганської області в будинку № 11 по вул. Тімірязєва, В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник присутні не були, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі. В судове засідання представник відповідача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив вирішити справу на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЕД № 316061, виданого 19 серпня 1982 року в м. Стаханові відділом ЗАГС Ворошиловградскої обл. (російською), [PERSON] (російською) народилася 11 липня 1982 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1076. Батьком якої записаний [PERSON] (російською), матірю [PERSON] (російською). Згідно із копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 217763, виданого 19 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] померла 18 вересня 2009 року у віці 48 років в місті Стаханові Луганської області, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 1189. 11 червня 2015 року в місті Стаханові Луганської області у віці 73 років помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД 3 478910, виданого 28 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області. Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41862525, 21 жовтня 2015 року Другою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою була зареєстрована спадкова справа № 58093859 щодо померлого 11.06.2015 [PERSON]. [PERSON] (російською) подарувала [PERSON] (російською) 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в м. Стаханові по вул. Тімірязєва, буд. 11, розташованого на земельній ділянці, фактична площа якої 600 кв.м., що підтверджується копією договору дарування. 15 січня 1990 року [PERSON] в місті Стаханові був складений заповіт, згідно якого все її майно, яке належить їй на момент її смерті, де б воно не знаходилось, вона заповідає [PERSON]. Заповіт був посвідчений державним нотаріусом Стаханівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 2124. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 217763, виданого 19 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] померла 18 вересня 2009 року у віці 48 років в місті Стаханові Луганської області, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 1189. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 10.05.2016 року державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON], було відмовлено [PERSON], яка діє по довіреності від імені [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки у [PERSON] відсутні докази родинних відносин з останнім, крім того згідно спадкової справи № 263/2015, крім [PERSON], ніхто зі спадкоємців з заявою про прийняття спадщини не звертався. 17 червня 2016 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області був встановлений факт проживання однією сімєю у період з 1989 року по 11.06.2015 [PERSON] та [PERSON], який помер 11.06.2015 у м. Стаханові Луганської області. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, 01.08.2016 державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] було посвідчено, що спадкоємцем у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], який помер 11 червня 2015 року, є [PERSON], [INFO], що зареєстрована за адресою: [INFO]. Спадщина складається з недоотриманої пенсії у Пенсійному Фонді України розміром 26778,36 грн., яка належала померлому [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 25.08.2016 державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки у Реєстрі прав власності на нерухоме майно на квартиру за адресою: м. Стаханов Луганської області, вул. Тімірязєва, буд. 11 відсутні відомості про зареєстроване право власності та у [PERSON] відсутні відомості, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Суд звертає увагу, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Більш того, Законом України від 04 липня 2013 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку із запровадженням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з Цивільного кодексу України виключено статтю 1299, якою передбачалося, що спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] станом на час своєї смерті мав право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Кадіївка, вул. Тімірязєва, буд. 11, яка раніше належала [PERSON] та яку він прийняв у спадок на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а отже [PERSON] має право на спадкування за законом вказаного нерухомого майна. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом права власності на 1/2 домоволодіння № 11 по вулиці Тімірязєва в місті Кадіївка Луганської області. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що цей спір виник виключно внаслідок тих подій, на які відповідач не впливав та не міг вплинути, а отже стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача буде несправедливим.

Outcome: approved