Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає в позові, що з липня 2020 року сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені. Спільне господарство не ведуть. Спору щодо визначення місця проживання дитини сторони не мають. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - « [PERSON] ». В судове засідання позивач [PERSON] та її представник, адвокат Винник З.Г. які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 13.11.2020 року на 09 годину 10 хвилин, однак не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, тому суд, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що складений відповідний актовий запис № 99 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. (а.с.6). Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст.112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. Позивачка не має наміру зберегти шлюб. Спору про визначення місця проживання спільної дитини сторони не мають. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст.81 ЦПК України, докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивачки продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Приймаючи рішення про відшкодування судових витрат пов`язаних з оплатою судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. та оплатою послуг адвоката в сумі 500 грн. 00 коп., суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з чим сума судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., яка підтверджується квитанцією № 38 від 09.09.2020 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, позивачкою до позову було надано квитанцію № 44 від 10.09.2020 року, згідно якої [PERSON] сплатила гонорар адвокату в сумі 500 грн. 00 коп. за підготовку позовної заяви. У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269). Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд під час надання оцінки сумі відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, виходить з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки понесених витрат в розмірі 500 грн. 00 коп. Згідно викладеного,

Outcome: approved