overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 липня 2001 року Прилісненською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 14. Вони мають одну спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сім'я розпалась з вини відповідача, [PERSON] просила шлюб між ними розірвати, малолітню дитину залишити у неї на проживанні. В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні та просила малолітню дитину залишити у неї на проживанні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що спільне життя з позивачем у них не склалося. Вони з 2004 року проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання та місце проживання малолітньої дитини між ними немає. Проти задоволення позову не заперечує, оскільки переконаний, що їх сім'я розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, наполягання позивача та відповідача на розірванні шлюбу, а також те, що вони тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання і виховання малолітньої дитини між ними немає. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сім'я між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Виходячи із інтересів малолітньої дитини і враховуючи її вік та бажання батьків, суд вважає за доцільне залишити дитину після розірвання шлюбу на проживанні у позивача [PERSON] За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 243 гривень 60 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 травня 1994 року Старочорторийською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 6. Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Він почав зловживати спиртними напоями, перебуваючи в нетверезому стані, постійно влаштовує в сім'ї сварки та бійки. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. [PERSON] намагалася зберегти сім'ю, але це не дало бажаного результату. Фактично їх сім'я розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сім'я розпалась з вини відповідача, [PERSON] просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні та просила неповнолітню дитину залишити у неї на проживанні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що спільне життя з позивачем у них не склалося, але в цьому, на його думку, є не лише його вина, а й вина позивача. Спору про їх місце проживання та місце проживання неповнолітньої дитини між ними немає. Проти задоволення позову не заперечує, оскільки переконаний, що їх сім'я розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, наполягання позивача та відповідача на розірванні шлюбу, а також те, що вони фактично проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Спору про місце проживання і виховання неповнолітньої дитини між ними немає. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сім'я між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Виходячи із інтересів неповнолітньої дитини і враховуючи її вік та бажання батьків, суд вважає за доцільне залишити дитину після розірвання шлюбу на проживанні у позивача [PERSON] За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 243 гривень 60 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17 вересня 1999 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. За час шлюбу в подружжя народилося двоє дітей - сини [PERSON] та [PERSON]. Спільне життя у сторін не складається, оскільки вони люди з різними характерами, поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку з чим між ними практично припинилися шлюбні стосунки. Вважає, що подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Проти примирення категорично заперечує. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд розірвати шлюб. При цьому пояснила, що з відповідачем в шлюбі вона перебуває з 1999 року. Від даного шлюбу в них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Причиною, по якій вона хоче розірвати шлюб, є те, що між подружжям постійно виникали сварки і непорозуміння через різні погляди на сімейні стосунки, виховання їх спільних дітей. Спільне господарство сторони не ведуть близько року. За наданий судом термін на примирення вони не примирилися. Вважає, що шлюб існує лише формально, збереження його неможливе, просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечивши стосовно розірвання шлюбу. Додатково зазначив, що за наданий судом термін на примирення вони з дружиною примирилися. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне: Сторони уклали шлюб 17 вересня 1999 року, як вбачається із свідоцтва про одруження серія [NUMBER], виданого Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області 17 вересня 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №18. Від даного шлюбу в подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 травня 2000 року, виданим Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, та син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18 червня 2014 року, видане Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Встановлено, що сторони припинили подружні стосунки та не ведуть спільного господарства. Спільне життя у них не склалося, оскільки вони люди з різними поглядами на сім'ю. Шлюб носить формальний характер, збереження його неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 25. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. З вини [PERSON] подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Фактично їх сім'я розпалася, шлюб збережений бути не може. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. Розірвати шлюб в добровільному порядку через органи ДРАЦСу відповідач відмовляється, а тому вона була змушена звернутись до суду. Вважаючи, що їх сім'я розпалась з вини відповідача, [PERSON] просила шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але в матеріалах позовної заяви вказала про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] завчасно був повідомлений про час і місце слухання справи у встановленому законом порядку, будь-яких клопотань чи заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подавав. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи у її відсутності та у відсутності відповідача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON], відповідача [PERSON], ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання між ними немає. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, будучи впевненою, що їх сім'я розпалась, відповідач байдуже поставився до заявленого позову, не подав до суду жодних заперечень на позовні вимоги, будучи повідомленим про місце та час розгляду справи, клопотання про розгляд справи за його участі до суду не подавав. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сім'я між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, а тому є всі підстави шлюб розірвати. За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 243 гривень 60 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 39. Від даного шлюбу вони мають двоє малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. [PERSON] та [PERSON] фактично проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сім'я розпалась з вини відповідача, [PERSON] просила шлюб між ними розірвати, малолітніх дітей залишити у неї на проживанні. В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні та просила малолітніх дітей залишити у неї на проживанні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Підтвердив, що спільне життя з позивачем у них не склалося. Вони фактично проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання та місце проживання малолітніх дітей між ними немає. Проти задоволення позову не заперечує, оскільки переконаний, що їх сім'я розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, наполягання позивача та відповідача на розірванні шлюбу, а також те, що вони фактично проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання і виховання малолітніх дітей між ними немає. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сім'я між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам малолітніх дітей. Виходячи із інтересів малолітніх дітей і враховуючи їх вік та бажання батьків, суд вважає за доцільне залишити дітей після розірвання шлюбу на проживанні у позивача [PERSON] За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 243 гривень 60 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 серпня 2000 року Маневицьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 55. Від даного шлюбу вони мають двоє спільних неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Вони фактично проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сім'я розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сім'я розпалась з вини відповідача, [PERSON] просила шлюб між ними розірвати, неповнолітніх дітей залишити у неї на проживанні. В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні та просила неповнолітніх дітей залишити у неї на проживанні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що спільне життя з позивачем у них не склалося. Вони фактично проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання та місце проживання неповнолітніх дітей між ними немає. Проти задоволення позову не заперечує, оскільки переконаний, що їх сім'я розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, наполягання позивача та відповідача на розірванні шлюбу, а також те, що вони фактично проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання і виховання неповнолітніх дітей між ними немає. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сім'я між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Виходячи із інтересів неповнолітніх дітей і враховуючи їх вік та бажання батьків, суд вважає за доцільне залишити дітей після розірвання шлюбу на проживанні у позивача [PERSON] За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 травня 2014 року Боровичівською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 4. Вони мають одну спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сімї стали неможливими. [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Фактично їх сімя розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сімя розпалась з вини відповідача, [PERSON] просила шлюб між ними розірвати, малолітню дитину залишити у неї на проживанні. В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні та просила малолітню дитину залишити у неї на проживанні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що спільне життя з позивачем у них не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання та місце проживання малолітньої дитини між ними немає. Проти задоволення позову не заперечує, оскільки переконаний, що їх сімя розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сімя між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, наполягання позивача та відповідача на розірванні шлюбу, а також те, що вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання і виховання малолітньої дитини між ними немає. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сімя між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Виходячи із інтересів малолітньої дитини і враховуючи її вік та бажання батьків, суд вважає за доцільне залишити дитину після розірвання шлюбу на проживанні у позивача [PERSON] За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище Аршулік. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 487 гривень 20 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 19 грудня 2006 року в Поляхівській сільській раді Теофіпольського району Хмельницької області зареєструвала з ним шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що через несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги подружнє життя між ними не склалося. Вказує, що з відповідачем не проживає біля восьми років, шлюбні відносини між ними припинилися, будь-яке примирення та налагодження сімейних відносин між ними неможливе, а тому подальше спільне життя суперечить інтересам сімї і збереження шлюбу є недоцільним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила строк для примирення не надавати, шлюб розірвати і при розірванні шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «Байдацька». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив строк для примирення не надавати, оскільки в їхніх відносинах, які склалися між ними, примирення вже неможливе. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 19 грудня 2006 року в Поляхівській сільській раді Теофіпольського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 10. Подружжя має спільного сина [PERSON], [INFO], відносно якого позивач [PERSON] позбавлена батьківських прав. На даний час сторони шлюбних відносин між собою не підтримують, біля восьми років проживають окремо, сімя фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовилася, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved