Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] в якому просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON],[INFO] разом з нею. У позовній заяві зазначено, що позивачка є матірю малолітнього [PERSON] Батько дитини - [PERSON]. Шлюб між нею та батьком дитини [PERSON] розірвано 29 грудня 2014 року. Рішення набуло законної сили 05.03.2015 року. З відповідачем по справі вони проживають окремо. На даний час між нею та [PERSON] не досягнуто згоди з ким із них буде проживати малолітній син. На даний час син проживає разом з нею. Комісія з питань захисту прав дитини 13.03.2015 року прийняла рішення щодо доцільності проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з нею [PERSON] (після розірвання шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO]. Просила позовні вимоги задовольнити повністю визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] з [PERSON]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що дитина з народження проживає з нею і вона здійснює належний догляд за сином. Рішенням комісії з захисту прав дитини визначено за доцільне проживання сина разом з нею. Батькові дитини визначені форми участі у вихованні і спілкуванні. Однак бувають різні ситуації, зокрема, коли дитина хворіє, вона телефонує [PERSON] і попереджає, що він не зможе забрати дитину через хворобу. Була ситуація, коли вона поїхала з сином в Яремче, про що повідомила батька. [PERSON] після її дзвінка, будучи попередженим, що не зможе забрати сина, залучає представників служби у справах дітей, міліції, привозить їх за місцем проживання дитини. З якою метою він це робить, їй незрозуміло. Син повинен проживати разом з нею, оскільки саме вона найкраще може піклуватися про дитину, здійснювати за ним догляд. Дитина знаходиться на диспансерному обліку з приводу бронхіальної астми. Вона знає, які ліки повинен приймати син, відповідальна за стан його здоровя. Ті випадки, коли вона повідомляла батька, що дитина хворіє, а тому він не зможе забрати сина на визначений комісією час для спілкування, зумовлені турботою про дитину, а не перешкоджанням у спілкуванні із сином. Відповідач, будучи заздалегідь повідомленим нею про неможливість забрати дитину, провокує такі ситуації. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позову не визнав зовсім. Пояснив, що бажає, щоб дитина проживала разом з ним. Саме він зможе належним чином піклуватися про сина і здійснювати за ним догляд. Мати поступає неправильно через те, що залишає сина з своїми батьками. Хоча мала б запропонувати йому залишитися з хворою дитиною, оскільки саме батьки мають переважне право на виховання дитини. Крім того, позивачка систематично порушує права дитини на спілкування з ним. як батьком. Повідомляє йому, що дитина хвора, а коли він приїжджає, то бачить, що дитина ходить по подвірї з батьком чи матірю дружини. Крім того, мати залишає сина самого в будинку. Дитина неодноразово падала, від чого утворювалися гематоми, бачив подряпини на руках у сина, що теж свідчить про неналежний догляд матері за сином. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник служби у справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації [PERSON] суду пояснила, що малолітній [PERSON] проживає з мамою, яка здійснює за ним належний догляд, до виховання сина підходить з відповідальністю і вимогливістю. Дитина прихильна до матері, любить її. Матірю створені всі необхідні умови для проживання, відпочинку, дозвілля та повноцінного розвитку дитини. Мати сумлінно виконує обовязки по вихованню свого сина. Батькові було надано можливість для спілкування з дитиною у визначені дні тижня Зважаючи на сумлінне і відповідальне ставлення [PERSON] до своїх обовязків по вихованню дитини, служба в справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON]саме з матірю. Просила позовні вимоги задовольнити. Суд, вислухавши доводи сторін, представника служби у справах дітей, свідків, дослідивши і перевіривши матеріали справи в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідок [PERSON] пояснив, що працює інспектором Рогатинського відділу поліції. У жовтні 2015 року, точної дати назвати не може, до нього звернувся [PERSON] з заявою, що йому не дають дитини у визначений комісією з захисту прав дитини час. Коли він приїхав в с.Пуків, дитина була з дідусем і бабусею. За їх згодою вони зайшли на подвіря, де батько спілкувався з сином. За деякий час повернулася з роботи мати дитини і запитала, чому вони на подвірї. Він пояснив матері дитини, що їх запросили на подвіря її батьки. Свідок [PERSON] пояснила, що працює на посаді начальника служби у справах дітей Рогатинської РДА. В серпні місяці, точної дати вона не пригадує, [PERSON] звертався до служби у справах дітей з приводу перешкод з боку його дружини у спілкуванні із сином. Вона на прохання [PERSON] виїжджала в с.Пуків. Дитина була з дідусем на полі, сиділи в кабіні трактора, спостерігали за роботою комбайна. Дитина була охайна, доглянута, весела. За деякий час прийшла мати, яка пояснила, що напередодні дитина хворіла, а тому в телефонному режимі вона повідомила [PERSON], що він не зможе поспілкуватися з сином. При вирішенні питання щодо місця проживання дитини з матірю [PERSON] не був присутній на засіданні комісії, хоча був повідомлений через орган місцевого самоврядування Пуківську сільську раду, які повідомляли батьків [PERSON] про місце та час вирішення даного питання. Свідок [PERSON], пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою. Знає сімю [PERSON], зокрема [PERSON] тільки з позитивної сторони. [PERSON] добра мати, піклується про сина, забезпечує його усім необхідним. Хлопчик часто хворіє, в нього бувають приступи. Мати дитини або сама залишається з сином, або залишає його з своїми батьками. Не було жодного випадку, щоб дитина залишалася без нагляду. За руку дитину вже ніхто не водить, оскільки хлопчику минуло чотири роки і він потребує особистого простору. Бачить, як батько приїжджає за сином, гуляє з ним. Свідок [PERSON] пояснив, що перебуває з [PERSON] в дружніх відносинах. Може охарактеризувати його як відповідального батька. На прохання [PERSON] кілька разів приїжджав разом з ним в с.Пуків до його сина. Два рази в його присутності він забирав сина з собою, а було кілька разів, що батькові дитини не давали. Пояснювали, що дитина хвора. Бачив, що дитина з дідом, бабусею, але не з мамірю. Одного разу бачив через вікно, що дитина сама в кімнаті, дід у цей час був на подвірї. У будинок він ніколи не заходив. Чув, як хлопчик розказував батькові, що мама і бабуся сварять його за те, що він йде з батьком. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НМ №183302, виданим 30 травня 2011 року виконавчим комітетом Пуківської сільської ради Рогатинського району [PERSON] Франківської області. Рішенням Рогатинського районного суду від 29.12.2014 року шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON] (після одруження [PERSON]) [PERSON], [INFO], що був зареєстрований 13.05.2010 року у виконавчому комітеті Пуківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, актовий запис №1 розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [INFO] кв.№26 області, працюючого слюсарем ЕРПГ ПАТ «Івано-Франківськгаз» (Рогатинське управління по експлуатації газового господарства) на користь [PERSON], [INFO], жительки с.Пуків Рогатинського району Івано-Франківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в ? частці від усіх видів його заробітків щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2015 року рішення Рогатинського районного суду від 29 грудня 2014 року залишено без змін. Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення. Як вбачається з рішення №4 від 13 березня 2015 року комісії з питань захисту прав дитини комісія вирішила вважати за доцільне проживання малолітнього [PERSON],[INFO] разом з матірю [PERSON], [INFO]. [PERSON] має постійне місце роботи, позитивно характеризується за місцем роботи і за місцем проживання, що підтверджується довідкою №31 від 08.07.2015 року, характеристиками з місця роботи і з місця фактичного проживання, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (57-60). Відповідно до довідки, виданої ДНЗ №1 «Малятко» мати дитини [PERSON] бере активну участь у вихованні дитини. Хлопчик доглянутий, активний, комунікабельний. [PERSON] має постійне місце роботи. Позитивно характеризується за місцем роботи і за місцем проживання, не числиться на обліку в нарколога і психіатра, що підтверджується довідкою з місця проживання, довідками, виданими Рогатинською ЦРЛ, актом обстеження матеріально-побутових умов. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Судом не встановлено зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальної поведінки, наявності будь-яких захворювань кожного з батьків [PERSON], [PERSON], що може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що батько та мати дитини мають постійне місце роботи, стабільну заробітну плату, за місцем роботи і проживання характеризуються позитивно, мають добрі житлово-побутові умови для виховання сина. Обоє відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, мають належні умови для забезпечення потреб малолітньої дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоровя, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, даних у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходячи із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітньої дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою. Велике значення мають не матеріальні обставини, а почуття і емоції батьків і дітей. Малолітні діти, як правило, більше потребують материнської турботи. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Судом не встановлено виняткових обставин, які б давали підстави змінити місце проживання малолітнього [PERSON] і розлучити його з матірю. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Місце проживання малолітнього [PERSON],[INFO] слід визначити разом із матірю [PERSON], [INFO], уродженкою і жителькою с.Пуків, вул.Шевченка, буд.№11. Рогатинського району Івано-Франківської області

Outcome: approved