Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 10 жовтня 1998 року у Червонозаводському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова зареєструвала шлюб з [PERSON] , від подружнього життя з яким [INFO] народився син - [PERSON] , [INFO] народилась донька - [PERSON] . На теперішній час діти мешкають разом з нею, спору щодо встановлення місця проживання доньки немає. [PERSON] вказала, що підставою розірвання шлюбу з відповідачем є відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння з останнім, втрата почуття любові та поваги один до одного. Також зазначила, що з 2015 року спільне господарство з [PERSON] не ведеться, з серпня 2020 року мешкають окремо. Після розірвання шлюбу позивач виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Посилаючись на викладені обставини, позивач просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2021 року визнано обов`язковою явку [PERSON] та адвоката Мозгової О.А. в судове засідання для надання особистих пояснень по справі. У судове засідання [PERSON] та її представник - адвокат Мозгова О.А., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явились. 07 квітня 2021 року представником позивача до Червонозаводського районного суду м. Харкова подано заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, якою просила задовольнити позовну заяву, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Також у заяві представник позивача просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 3 908,00 грн., які складаються з судового збору - 908,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. У судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 27 квітня 2021 року, враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу за відсутності [PERSON] та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, 10 жовтня 1998 року у Червонозаводському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 394. Після одруження [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (свідоцтво про одруження [NUMBER] ). [INFO] народився [PERSON] , [INFO] народилась [PERSON] , батьками яких в свідоцтві про народження [NUMBER] від 04 червня 1999 року та свідоцтві про народження [NUMBER] від 14 січня 2005 року, відповідно, записано сторін по справі. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Встановлено, що з 2015 року сторони спільне господарство не ведуть, з серпня 2020 року мешкають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 113 СК України закріплено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Так, за правилами частини першої ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 259Т0030КЕ від 11 березня 2021 року, [PERSON] за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на її користь. Щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Матеріали справи свідчать, що позивачем до позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого витрати на професійну правничу допомогу становлять 3 000,00 грн. (складання та подача позовної заяви). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилами ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, 11 березня 2021 року між [PERSON] та адвокатом Мозговою О.А. укладено договір про надання правової допомоги № 07/21, витяг з якого доданий до матеріалів позовної заяви. За п. 1.1. вказаного договору, предметом договору є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта з питань: розірвання шлюбу, стягнення аліментів, поділу спільного майна подружжя. Згідно акту № 2 надання послуг (виконаних робіт) від 12 березня 2021 року, складеному між адвокатом Мозговою О.А. та [PERSON] , адвокатом складено позовну заяву про розірвання шлюбу з [PERSON] , відповідно до умов п. 4.2 договору та п. 1 додатку № 1 до договору, гонорар адвоката складає 3 000,00 грн. Цей акт є підставою для розрахунків. На підтвердження понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу суду надано квитанцію № 95Т0032W2 від 12 березня 2021 року про плату за правничі послуги за договором № 7/21 від 11 березня 2021 року згідно акту № 2 від 12 березня 2021 року в розмірі 2 999,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судовим розглядом встановлено, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджено доказами надання адвокатом правничих послуг, є співмірними зі складністю цієї справи, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За частинами п`ятою та шостою ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи клопотання від відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до суду не надійшло, неспівмірності витрат не доведено. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 999,00 грн., що підтверджується квитанцію № 95Т0032W2 від 12 березня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved