Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Корецького районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 51287,35 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20\~000,00 грн. 14 травня 2018 року представником позивача подано уточнені позовні вимоги згідно яких позивач просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29264,26 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20\~000,00 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що 13.09.2017 року написала заяву про звільнення з посади провідного фахівця із соціальної роботи за згодою сторін з 14.09.2017 року та подала останню на погодження директора [PERSON] районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Зазначає, що про стан розгляду заяви була повідомлена лише 20.09.2017 року, шляхом отримання листа-повідомлення від 18.09.2017 року №406 про можливість отримання трудової книжки. Вказує на норму, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Лист з проханням отримання трудової книжки відповідач направив 18.09.2017 року за №406. Таким чином позивач вважає, що відповідач порушив норму п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58. Вказує, що неодноразово, навіть після подання заяви про надсилання їй трудової книжки поштою, приходила до інспектора кадрів, щоб отримати трудову книжку наручно, так як поштою ще не отримала. Отримати трудову книжку вдалося лише з допомогою журналістів 27.03.2018 року. Також, зважаючи на пережитий у звязку з наведеним стрес вважає за необхідне зобов'язати відповідача відшкодувати завдану моральну шкоду. Відповідачем подано до суду відзив в якому він заперечує повністю щодо позовних вимог позивача. В відзиві зазначає, що [PERSON] звільнено 14.09.2017 року згідної її заяви від 13.09.2017 року за згодою сторін. Сама [PERSON] проявивши бездіяльність, на роботу 14 вересня 2017 року (день звільнення є останнім робочим днем) не вийшла. Вказує, що працівники відповідача неодноразово намагались викликати в телефонному режимі позивача для отримання трудової книжки, однак позивач не виходила на звязок. Тому, [PERSON] районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді направив позивачу лист № 406 від 18.09.2017 року з проханням забрати трудову книжку, однак позивач знову ж таки проігнорувала прохання відповідача. Після того позивач не зявлялася в [PERSON] районному центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді, на зв'язок не виходила. В відзиві стверджує, що жодних заяв про пересилання трудової книжки поштою [PERSON] не приносила і сама за отриманням трудової книжки не приходила. Зважаючи на наведене, просить в позові відмовити повністю. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю, надали пояснення аналогічні позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що відповідач порушив норми трудового законодавства при звільненні позивача, зокрема вимоги п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок №58, відповідно до вимог якої, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Однак лист з проханням отримання трудової книжки відповідач направив лише 18.09.2017 року за №406. Таким чином, відповідач порушив норму п.4.2 Інструкції №58. Стверджує, що на час візиту позивача до відповідача, 20.09.2017 року орієнтовно об 11-й годині ранку, трудову книжку не змогла отримати у звязку з відсутністю інспектора з кадрів та директора. Також, вказує, що відповіді відповідача на запити Управління Держпраці у Рівненській області, [PERSON] РДА Рівненської області, Рівненському обласному контактному центру, що містять твердження про відсутність заяви про надіслання поштою трудової книжки на домашню адресу, не відповідають дійсності. Крім цього, зважаючи на пережитий позивачем стрес та постійний страх до звільнення з посади, а також переживання після звільнення у зв'язку з неможливістю отримання трудової книжки, яка б дала їй можливість оформитися на іншу роботу, чи стати на облік у центрі зайнятості для пошуку роботи та отримання матеріальної підтримки від держави на період безробіття, вважала за необхідне зобов'язати відповідача відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду. Представник відповідача в судовому засіданні щодо предявленого позову заперечив. Вказав, що [PERSON] дійсно була звільнена 14 вересня 2017 року, згідно поданої заяви від 13 вересня 2017 року за згодою сторін. Заява про звільнення була написана [PERSON] в останній день перебування в відпустці 13 вересня 2017 року. Вказав, що 14 вересня 2017 року у [PERSON] був останній робочий день, однак вона на роботу не вийшла, на звязок не виходила, трудову книжку не отримала, про що був складений відповідний акт. Зазначив, що постійно є на роботі, після звільнення [PERSON] не бачив, а [PERSON], якій нібито передавалася заява про пересилку трудової 20 вересня 2017 року перебувала у відрядженні. 18 вересня 2017 року, на адресу [PERSON], яка була вказана в особовій справі направлено лист-повідомлення про необхідність забрати трудову книжку. Згодом такі повідомлення були відправлені ще неодноразово. Зазначив, що заяви-згоди на пересилання трудової книжки від [PERSON] не надходило. Допитаний в судовому засіданні, свідок, [PERSON], показав, що [PERSON], є його цивільною дружиною. Зазначив. що з того часу, як вона стала жити з ним, то розказувала про постійні «утиски» та знущання на роботі від директора [PERSON] районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді (далі - Центр) [PERSON] Після того, зазначив свідок, дружина вирішила звільнитися з роботи. Заяву на звільнення [PERSON] написала 13 вересня 2017 року і того ж дня разом з нею і її неповнолітнім сином [PERSON] занесли в Центр. Вказав, що заяву про бажання отримати трудову книжку на адресу фактичного проживання засобами поштового звязку, він з [PERSON] та її сином занесли 20 вересня 2017 року. Заяву віддали працівниці Центру - [PERSON], остання відповіла «добре». Також, вказав, що під час передачі заяви в кабінеті була присутня [PERSON] Однак, трудову книжку його цивільний дружині так і не вислали. Неодноразово приходив в Центр, однак директора центру там ніколи не було. Також, суду показав, що після того неодноразово звертався на «гарячу лінію» Рівненської обласної державної адміністрації з цього приводу. Однак лише 27 березня 2018 року з допомогою журналістів з телеканалу «Рівне 1» [PERSON] змогла забрати свою трудову книжку. Свідок, [PERSON], суду показала, що працює бухгалтером в Центрі. Вказала, що до 01 серпня 2017 року працювала з [PERSON] З 01 серпня [PERSON] пішла у відпустку, з того часу вона її в приміщенні Центру не бачила. Суду показала, що директор Центру, [PERSON] завжди є на роботі. При звільненні [PERSON] отримала вчасно всі необхідні до розрахунку виплати. Також, проінформувала, що 20 вересня 2017 року [PERSON] дійсно була в відрядженні, після повернення з відрядження надала в бухгалтерію всі підтверджуючі документи. Свідок, [PERSON], суду показала, що також працює в Центрі на посаді провідного спеціаліста. Вказала, що працювала з [PERSON] протягом останніх десяти років до 14 вересня 2017 року, коли остання звільнилася. Повідомила, що 01 серпня 2017 року [PERSON]В пішла у відпустку і з того часу на зв'язок з працівниками центру не виходила. 13 вересня 2017 року її співмешканець [PERSON] приніс заяву про звільнення. Вказала, що 14 вересня 2017 року [PERSON] мала бути на роботі, оскільки це був останній її робочий день, однак на роботу не вийшла і на зв'язок не виходила. Виходячи з наведених обставин, 14 вересня 2017 року був складений відповідний акт про неявку [PERSON] на роботу та неотримання трудової книжки. Вказала, що 18 вересня 2017 року на адресу [PERSON], зазначену в особовій справі, надіслано лист-повідомлення про необхідність забрати трудову книжку. Вказує, що [PERSON] з заявою-згодою на пересилку трудової книжки поштою не зверталася. Суду показала, що не могла 20 вересня 2017 року отримувати заяву-згоду на пересилання трудової книжки, оскільки 20-21 вересня перебувала в м. Рівне у відрядженні на семінарі. Після відрядження, всі необхідні документи були здані нею в бухгалтерію. Свідок, [PERSON], суду показала, що працює головним спеціалістом Відділу молоді та спорту управління освіти, молоді та спорту [PERSON] районної державної адміністрації. [PERSON] є її знайомою. Вказала, що після звільнення [PERSON] 14 вересня 2017 року з роботи її в приміщенні [PERSON] районної державної адміністрації не бачила. Допитаний в якості свідка неповнолітній [PERSON] за участі представника Служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації, в судовому засіданні пояснив,\~що навчається в 6 класі [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3. Вказав, що 20 вересня 2017 року до нього подзвонила мама і відпросила з першого уроку. Зазначив, що він з мамою та [PERSON] ходили в [PERSON] районну державну адміністрацію для того, щоб занести заяву про те, щоб трудову книжку переслали поштою. Також показав, що заяву віддали «тьоті Жені та тьоті [PERSON]» (прим. [PERSON] та [PERSON]А.). Після того вказав. що сів на «Новоградську» маршрутку і приїхав до школи на другий урок, яким за його словами була українська мова чи українська література. Поінформував, що перший урок розпочинається о 08:45, а завершується в 09:30. Свідок, [PERSON], суду показала, що працює головним спеціалістом по зверненнях громадян [PERSON] районної державної адміністрації. Вказала, що знайома з [PERSON], однак тривалий час її не бачила. По роду своїх службових обовязків неодноразово реєструвала звернення [PERSON] та [PERSON], що надходили на «гарячі лінії» Рівненської обласної державної адміністрації та «Урядову гарячу лінію» з приводу неотримання [PERSON] трудової книжки після звільнення з роботи. Стверджує, що загалом таких звернень було 18. Зважаючи на велику кількість однотипних звернень, вирішено було винести вказане питання на розгляд постійно діючої комісії з питань звернень громадян при [PERSON] районній державній адміністрації, які були проведені відповідно 11 та 18 січня 2018 року. Належним чином повідомлена [PERSON] на вказані засідання не зявилася. За результатами розгляду вказаного питання 18 січня 2018 року комісією було вирішено в подальшому звернення [PERSON] щодо отримання трудової книжки не розглядати, оскільки всі вказані звернення вирішені по суті та на них дані обґрунтовані відповіді. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. В судовому засіданні досліджено заяву [PERSON] від 01.09.2017 року про надання соціальної відпустки терміном на 10 днів з 04 вересня 2017 року. Згідно наказу [PERSON] районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді №10 від 01.09.2017 року [PERSON] надано соціальну відпустку тривалістю 10 днів з 04 вересня 2017 року по 13 вересня 2017 року включно. В судовому засіданні досліджено заяву [PERSON] від 13.09.2017 року про звільнення з роботи з 14.09.2017 року за згодою сторін. 13 вересня 2017 року було видано наказ № 7 про звільнення [PERSON] з 14.09.2017 року згідно поданої заяви, а також проведено повний розрахунок при звільненні, що було встановлено в судовому засіданні. Згідно вказаного наказу позивач звільнена з 14.09.2017 року, однак в цей день позивач була відсутня на робочому місці, тому, відповідно не отримала трудову книжку. У звязку з неявкою позивача в останній робочий день на роботу, 14 вересня 2017 року був складений Акт про неотримання трудової книжки в присутності та за підписами директора центру [PERSON], бухгалтера центру [PERSON], провідного фахівця із соціальної роботи центру [PERSON], провідного фахівця із соціальної роботи центру [PERSON] та інспектора кадрів [PERSON] 18.09.2017 року [PERSON] районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді направив позивачу лист № 406 з проханням забрати трудову книжку. Згідно вимог ст. 47 КЗпП України та п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. № 58 якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Суд в даному випадку вважає, що відповідач порушив вимоги вказаних норм, відбулося прострочення виконання вказаної законодавством дії на два дні (14 та 15 вересня 2017 року, 16 та 17 вересня - вихідні). Разом з тим, суд в даному випадку не вбачає прямого умислу на затримку у видачі трудової книжки позивачу, оскільки позивач знаючи про подану заяву на звільнення, своєю бездіяльністю у вигляді неявки на роботу в останній робочий день халатно поставилася до можливості скористатися своїми правами, зокрема, правом отримати безпосередньо трудову книжку на роботі, а відповідач хоч і з певним запізненням, але виконав вимоги закону і надалі неодноразово вчиняв дії, які направлені на надання можливості позивачу отримати трудову книжку. В судовому засіданні також було досліджено заяву [PERSON] від 20.09.2017 року адресовану відповідачу про прохання надіслати трудову книжку за адресою її проживання. Належних та допустимих доказів, що вказана заява була отримана відповідачем позивач суду не надала. Зі змісту дослідженої в судовому засіданні книги реєстрації вхідної кореспонденції відповідача жодних заяв від позивача у вересні 2017 року не надходило. Позивачем також доказів, що заява-згода була направлена поштою і відповідач її отримав суду не надано. Суд, разом з тим, критично ставиться до показів свідків [PERSON], [PERSON], та їх письмових пояснень доданих до відзиву, оскільки вказані особи є працівниками відповідача та підпорядковані директору [PERSON] районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, а тому можуть бути зацікавленими в вирішенні спору на користь відповідача. До показів [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], про те, що вони вказану заяву заносили втрьох в [PERSON] районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді суд, також ставиться критично, оскільки дані особи є близькими родичами позивача та опосередковано зацікавлені у вирішенні спору на користь позивача. Крім того, їхні покази є суперечливими. Суперечливість полягає в тому, що в позовній заяві позивач вказує, що заяву заносили близько 11:00 години, а в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] вказав, що його відпрошували лише з першого уроку, на другий він був в школі, тобто до 09:30 години. Крім того, в засіданні досліджено інформацію директора [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 [PERSON] міської ради Рівненської області [PERSON] від 25.05.2018 року, згідно якої [PERSON] був присутній на усіх уроках 20 вересня 2017 року. Суд критично ставиться до наявної в матеріалах справи заяви [PERSON], класного керівника [PERSON], оскільки зі змісту заяви незрозуміло коли саме на початку 2017/2018 навчального року [PERSON] запізнювався на урок, більше того, вказана заява іншими доказами в судовому засіданні не підтверджена. В основу оцінки вказаного факту суд бере лише покази [PERSON] та [PERSON], які не є працівниками [PERSON] районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, а також відсутність як таких належних доказів того, що така заява була подана позивачем та отримана відповідачем. Суд бере до уваги, як належний доказ того, що [PERSON] не могла передавати лист-згоду на пересилку трудової книжки в руки [PERSON] 20.09.2017 року, оскільки є наказ [PERSON] районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді №19 від 19.09.2017 року, згідно якого [PERSON] 20-21 вересня 2017 року відряджено до м. Рівне з метою проходження навчання з методології наставництва. Належних доказів щодо спростування вказаного факту позивачем не надано. Згідно листа [PERSON] районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді №550 від 20.12.2017 року відповідач повторно звертався до позивача про необхідність забрати трудову книжку. В судовому засіданні досліджені заяви-звернення [PERSON] з приводу неможливості отримання нею трудової книжки до Управління Держпраці у Рівненській області від 28.11.2017 року, голови [PERSON] районної державної адміністрації від 09.01.2018 року, голови Рівненської обласної державної адміністрації від 11.01.2018 року. Згідно відповіді [PERSON] районної державної адміністрації №01.36/4514/17 від 25.11.2017 року адресованій [PERSON] та Рівненському обласному контактному центру позивачу розяснюється, що вона була відсутня на роботі в день звільнення, а законодавство допускає пересилку трудової книжки лише за наявності відповідної письмової згоди працівника. Рекомендовано [PERSON] звернутися особисто для отримання трудової книжки або надати згоду для її відправки поштою. Згідно відповіді [PERSON] районної державної адміністрації № 01-36/4958/17 від 21.12.2017 року адресованій [PERSON] та Рівненському обласному контактному центру позивачу розяснюється, що нею не надано згоди на пересилання трудової книжки поштою, констатовано факт того, що [PERSON] особисто за трудовою книжкою не зверталася. Вказано, що у разі ненадання трудової книжки керівництво [PERSON] районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді буде керуватися п. 6.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, тобто зберігати трудову поотягом двох років в установі окремо від інших трудових книжок, після чого можлива передача трудової книжки до архіву. У відповіді [PERSON] районної державної адміністрації №01-36/425/18 від 25.01.2018 року адресованій [PERSON] та Рівненському обласному контактному центру позивачу зазначається, що [PERSON] неодноразово були надіслані письмові листи щодо можливостей отримання її трудової книжки: зявитися особисто, або надати згоду на її пересилання поштою. Констатовано факт, що [PERSON] жодних дій не вчиняла, особисто не зявлялася, згоди на пересилання трудової не надавала. Зважаючи на це, в листі зазначено, що комісія з питань звернень громадян [PERSON] районної державної адміністрації

Outcome: dismissed