Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 20.11.2010 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1620. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, різних поглядів на життя та шлюб, а також постійних сварок. Подружні відносини між ними не підтримуються з травня 2014 року, шлюб носить формальний характер. Вважає подальше збереження сімї не можливим, а тому, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. 31.05.2018 року відповідач [PERSON] направив до суду заяву (яка отримана судом 07.06.2018 року), в якій він просить розглянути справу без його участі та одночасно вказує, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно\~ст. 110 СК, один\~з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 112 СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 20.11.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 1620. Від шлюбу\~сторони мають\~двох неповнолітніх\~дітей:\~сина \~[PERSON],\~[INFO],\~сина \~[PERSON],\~[INFO],\~домовленість про\~місце проживання\~яких разом\~з позивачкою\~між сторонами\~досягнута.\~\~ На даний час подружні відносини між сторонами не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір відсутній. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в поданій до суду заяві від 31.05.2018 року позовні вимоги позивачки [PERSON] про розірвання шлюбу визнав та не заперечував проти задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], оскільки таке рішення відповідатиме інтересам сторін. Також суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки про зміну її прізвища з «Баранова» на дошлюбне - «Воронова».

Outcome: approved