Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до [PERSON] , просить стягувати із відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4500,00 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до повноліття дитини. Позов мотивовано тим, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2019 року. В шлюбі у них [INFO] народився син - [PERSON] , який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Звертає увагу, що відповідач є здоровою, працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, а тому зможе сплачувати кошти на утримання дитини в розмірі 4500 грн. Стверджує, що [PERSON] працює у фірмі «VISKASE Polska» Sp.Z.O.o. Wroclaw (місто Вроцлав), до розірвання шлюбу, на утримання сина щомісячно передавав кошти у розмірі 1000 злотих, що еквівалентно приблизно 6000 гривень що свідчить про те, що він має фінансову можливість надавати таку допомогу. Звертає увагу суду, що [PERSON] займається на гітарі, регулярно, під час канікул, відвідує платний табір « Мудрик », та займається у Тернопільському Пласті. Крім того, відвідує платні заняття з брейк-дансу і плавання. Просить також врахувати, що син навчається у Тернопільському ліцеї № 21 - спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети, де навчання є платним. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав. Тому, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 20 березня 2012 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2019 року. В шлюбі [INFO] в них народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.2013 року. Відповідно до довідки ДП «Люкс-Житло-1» ПП Люкс від 13 лютого 2020 року, [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , матір`ю, сестрою, чоловіком сестри, доньками та сином сестри. Згідно довідки Тернопільського ліцею №21 - спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети , [PERSON] навчається в 1-В класі на мистецькому відділі, оплата за отримання мистецької освіти 250 грн. в місяць і дворазове харчування: сніданки 21 грн. та обід 25 грн. в день. Також, довідкою ГО «Клуб спортивного сучасного танцю «Данс-Мафія» підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається у Клубі та за навчання за 8 занять здійснюється оплата 450 гривень [PERSON] є фізичною особою підприємцем, платником єдиного податку І групи, вид діяльності - надання послуг перукарнями та салонами краси. Як видно із виписки з банківського рахунку, відповідач здійснював перекази позивачці, валюта кредитування - польські злоті в 2019 році. Дослідивши обставини справи, суд доходить до переконання, що позов слід задоволити частково, виходячи із такого. У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який, зі слів позивача, що не заперечив відповідач, працює в республіці Польща, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітнього слід визначити в розмірі 3000 гривень щомісяця. Зважаючи на зростаючі потреби сина, який відвідує гуртки, які є платними, навчання в мистецькій школі, харчування в школі, менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини, та забезпечення належного рівня життя, необхідного для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий розмір, приблизно, відповідатиме встановленому законодавцем абзацом другим частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогу про більший розмір аліменти суд вважає безпідставною, недоведеною, оскільки позивачем не надано доказів про майновий стан відповідача, а також враховуючи обов`язок матері також утримувати дитину. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання. Також, зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, а також те що вона понесла витрати щодо оплати послуг адвоката в розмірі 2500 гривень (підтверджуються додатком до договору від 02.03.2020 року та актом виконаних робіт/наданих послуг від 06.04.2020 року), тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. та в користь позивачки судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2500 гривень

Outcome: partial