Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 10.05.2016 року із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 01.09.2009 року вона призначена на посаду директора КЗ «Новопільський НВК». Наказом № 64-к/тр в.о. начальника відділу освіти Криворізької районної державної адміністрації [PERSON] від 21.04.2016 року вона притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення п. 2.1.20 Трудового контракту від 01.06.2013 року №12. Вважає даний наказ незаконним, оскільки будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, а оголошення догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між нею та безпосередньої її керівництвом. Описова частина наказу не містить посилання на конкретні дії, які б свідчили про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, натомість посадова особа обмежилася лише загальним посиланням на перелік вимог, якими повинен керуватися в своїй роботі директор навчального закладу. Крім того, позивач ознайомлена з наказом з пропуском 3-денного строку, визначеного п. 4 Порядку призначення на посаду, звільнення з посади та притягнення до дисциплінарної відповідальності педагогічних працівників закладів освіти Криворізького району, що в свою чергу свідчить про порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення. Позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ №64-к/тр від 21.04.2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, стягнути з відповідача на її користь компенсацію за заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судові витрати покласти на відповідача. Позивач та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на їх необґрунтованість. В запереченнях вказали, що при винесенні наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідач діяв в межах трудового законодавства та врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, вказавши на порушення позивачем п. 2.1.20 Трудового контракту щодо виконання правил внутрішнього трудового розпорядку та належного виконання посадових обовязків. Крім того вказують, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині компенсації моральної шкоди, оскільки позивач не надала доказів, які свідчать про моральні страждання. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, всебічно та повно дослідивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на підставі трудового контракту №12 від 01.06.2013 року укладеного з Відділом освіти Криворізької райдержадміністрації як роботодавцем призначена на посаду директора Комунального закладу «Новопільський навчально-виховний комплекс (загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня дошкільний навчальний заклад)» Криворізької районної ради Дніпропетровської області на термін з 01.06.2013 року по 31.05.2016 року (а.с.6-9). Згідно п. 1.1 Трудового контракту керівник зобовязується безпосередньо і через адміністрацію установи здійснювати поточне правління (керівництво) Закладом освіти, забезпечувати його якісну і результативну роботу, ефективне використання і зберігання закріпленого за Закладом комунального майна, розвиток його матеріальної і соціальної бази, а роботодавець зобовязується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці керівника. Наказом від 21.04.2016 року №64-к/тр в.о. начальника відділу освіти Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON] директору КЗ «Новопільський навчально-виховний комплекс (загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад) [PERSON] оголошено догану (а.с.12). Як зазначено в наказі підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували наступні обставини. 12 березня 2015 року за поданням директора [PERSON] звільнено вчителя фізики та математики [PERSON] згідно ст. 41 п. 3 КЗпП України за вчинення аморального вчинку по відношенню до учнів. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.03.2016 року [PERSON] поновлено на роботі та стягнуто збитки за період вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та судовий збір в сумі 19234,34 грн. Своїми діями [PERSON] порушила п. 2.1.20 Трудового контракту, що призвело до матеріальних збитків у порядку встановленому ст..ст. 147, 149 КЗпП та п. 4.1 Трудового контракту. Крім того, 07.04.2016 року вчитель біології та основ здоровя цього закладу звернулася із заявою про невірне нарахування їй заробітної плати після проходження курсів підвищення кваліфікації. Також, 19.04.2016 року до сектору звернень апарату райдержадміністрації надійшло звернення, яким стверджувалося, що дитина відмовляється відвідувати дошкільну групу Новопільського НВК з причин гучних обідніх перерв у працівників дошкільної групи, які припадають на обідній сон дітей. В оспорюваному наказі вказано, що дані випадки свідчать про те, що керівником закладу не в повному обсязі виконуються посадові обовязки по контролю за дотриманням правил внутрішнього трудового розпорядку (п. 2.1.20 Трудового контракту від 01.06.2013 р. №12). В основу наказу покладено рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.03.2016 року, письмові пояснення [PERSON] від 19.04.2016 р., 07.04.2016 р., заява [PERSON] від 07.04.2016 р. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Статтею 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством. Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (ст. 150 КЗпП України). Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 24 «Типових правил внутрішнього розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій» порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. При цьому, в наказі про застосування дисциплінарного стягнення повинно бути чітко зазначено, у чому полягає порушення працівником трудової дисципліни, які саме положення посадової інструкції, трудового, колективного договору порушено працівником, тобто повинно бути викладене чітке формулювання дій (бездіяльності) працівника. Наказ про застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення таким вимогам не відповідає. В наказі міститься посилання на порушення позивачем п. 2.1.20 Трудового контракту, згідно якого керівник зобовязаний контролювати виконання правил внутрішнього трудового розпорядку. В той же час до компетенції керівника навчального закладу згідно трудового контракту не входять повноваження щодо звільнення педагогів. [PERSON] вчитель фізики та математики КЗ «Новопільський навчально-виховний комплекс (загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня дошкільний навчальний заклад)» Криворізької районної ради Дніпропетровської області звільнений з посади не за наказом позивача, а тому [PERSON] не може нести відповідальність за його незаконне звільнення, що, як вказують сторони, стало підставою для винесення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.03.2016 року про його поновлення на роботі та стягнення в звязку з цим відповідних витрат. А тому в діях позивача при вказаних обставинах відсутній факт дисциплінарного проступку. Органом, який наклав дисциплінарне стягнення, неналежним чином проведена також перевірка щодо заяви вчителя [PERSON] про невірне нарахування їй заробітної плати після проходження курсів підвищення кваліфікації, адже [PERSON] в письмових поясненнях за цим фактом вказувала про не виконання саме [PERSON] своїх посадових обовязків щодо своєчасного надання звітних документів (а.с. 10). З правилами трудового розпорядку відповідно до наказу №134 від 1 вересня 2015 року про затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку для колективу школи на 2015-2016 рр. [PERSON] ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис в розділі «з наказом ознайомлені», що не заперечувала в судовому засіданні свідок [PERSON]. З наданих суду документів взагалі не вбачається факту невірного нарахування [PERSON] заробітної плати (а.с. 53-55), хоча про це стверджувала в судовому засіданні допитані в якості свідка [PERSON] Щодо звернення про відмову дитини відвідувати дошкільну групу Новопільського НВК з причин гучних обідніх перерв у працівників групи, слід вказати що дане звернення надійшло анонімно, про що свідчить картка №А-177 від 19.04.2016 року (а.с. 50), будь-яких доказів на підтвердження викладених в ньому обставин здобуто не було та висновок про наявність такого факту з вини позивача ґрунтується на припущеннях посадової особи, яка прийняла рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. На підставі викладеного, судом встановлено, що виконуючим обовязку начальника відділу освіти Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON] при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] не доведена вина позивача в порушенні трудової дисципліни, а отже оскаржуваний наказ від 21.04.2016 року №64-к/тр є незаконним та підлягає скасуванню. Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Позивач просила компенсувати їй моральну шкоду в розмірі 5000 грн., однак в позовній заяві взагалі не обґрунтувала підстави для відшкодування моральної шкоди, жодного доказу не підтвердження спричинення їй душевних страждань не надала, а тому в цій частині позову їй необхідно відмовити. Одночасно, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн.

Outcome: partial