Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, обґрунтовуючи заяву тим, що на даний час перебуває у шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано 19 вересня 2007 року Колківською селищною радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 26. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Оскільки [PERSON] доньку матеріально не забезпечує, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, [PERSON] просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги відтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі не 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи просив проводити у його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 вищевказаного Кодексу унормовано, що при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 19 вересня 2007 року Колківською селищною радою Маневицького району Волинської області зареєстровано шлюб позивача з відповідачем актовий запис № 26. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6, 7). Із відзиву на позовну заяву, поданим відповідачем до суду вбачається, що на даний час [PERSON] офіційно не працевлаштований, крім того матеріально забезпечує непрацездатного батька та старшого брата, який є інвалідом 3 групи, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, із доданих до відзиву [PERSON] матеріалів, зокрема, довідок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, вбачається, що в батька відповідача - [PERSON] та брата - [PERSON], кожного зокрема, встановлена третя група інвалідності, за загальним захворюванням із визначеними датами чергового переогляду, тобто не довічно. Посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів про її особистий дохід, не є обгрунтованням її спроможності утримувати дитину самостійно з огляду на те, що обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках. А тому, суд вважає, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, який є достатнім з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, а тому суд приходить висновку про часткове задоволення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 704 гривні 80 копійок судового збору. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial