Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем укладено 12 вересня 2014 року, в якому в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться в неї на вихованні та на її утриманні. Батько дитини покинув їх більше одного року тому і дитина залишилася проживати разом з нею та знаходиться в неї на вихованні та повному утриманні. З того часу як відповідач покинув сім`ю, він обіцяв добровільно сплачувати 2700 гривень аліментів на утримання дитини, про те жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та не бере участі у її вихованні. На даний час вона не має постійного місця роботи та стабільного заробітку через те, що веде догляд за дитиною, а тому вимушена звернутися з позовом до суду. Відповідач за станом здоров`я є здоровим, працює сезонним робітником за кордоном в Чехії, однак розмір свого заробітку від неї приховує. Інших утриманців відповідач не має. Маючи добрий дохід, відповідач відмовляється самостійно матеріально забезпечувати доньку. Своїми діями відповідач ухиляється від покладеного на нього ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку щодо утримання доньки та не бажає добровільно надавати кошти на придбання одягу, продуктів харчування та медикаментів. Тому, враховуючи не бажання відповідача добровільно сплачувати аліменти вона звернулася з позовом до суду. Просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2700 гривень щомісячно і до досягнення нею повноліття. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Варга Д.Д. надіслав до суду відзив на позовну заяву. Відзив мотивує тим, що у відповідача є квитанції про надсилання дитині коштів, які спростовують доводи позивачки, що він взагалі не допомагає і не забезпечує дитину. Крім цього, в них була усна домовленість із відповідачкою про спосіб участі відповідача в матеріальному забезпеченні дитини, але як вбачається із матеріалів справи позивачка їх не дотримується і вирішила переглянути їхні домовленості. Відповідач частково погоджується із позовними вимогами та згідний сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1000 гривень, оскільки на даний час ніде не працює, не має стабільного доходу та взагалі прибутки є малими, так як через Covid-19 та карантинні обмеження позбавлений виїхати на сезонні роботи за кордон. Просить позов задовольнити частково. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження якої значиться відповідач, та яка перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка ніде не працює, проживає з неповнолітньою донькою у батьківському будинку та сама веде догляд за нею, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 травня 2020 року, і до її повноліття, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Outcome: partial