Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Василівського районного суду з позовом до Територіальної громади села Приморське Василівського району Запорізької області в особі Приморської сільської ради Запорізького району, [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,24 га, цільове призначення: присадибна ділянка, яка розташована за адресою [ADDRESS], яка зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого Приморською сільською радою народних депутатів 01.12.1995 року на підставі рішення Приморської сільської ради народних депутатів №68 від 21.11.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON], разом зі своїм чоловіком [PERSON] з 1989 року мешкали в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Належний їм будинок за вказаною адресою прийшов у непридатний для проживання стан. Рішенням №27-р від 31.01.1991 року виконкому Василівської районної ради народних депутатів Запорізької області [PERSON] дозволено будівництво нового індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Однак позивачка [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] вирішили недоцільним будувати житловий будинок за вказаною адресою, так як ця земельна ділянка знаходиться в незручному місці (у балці) і далеко від дороги та центральної частини села. Тому вони вирішили збудувати для свого проживання житловий будинок за іншою адресою. Для будівництва житлового будинку вони придбали земельну ділянку площею 0,24 га за адресою: [ADDRESS] у [PERSON]. [PERSON] передав їм вказану земельну ділянку, оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, та дозволив будівництво житлового будинку на земельній ділянці та її інше використання за призначенням. [PERSON] 12.09.1997 року оформив та посвідчив довіреність на ім'я її чоловіка [PERSON]. Довіреність видана строком на 1 рік. Позивач зі своїм чоловіком вважали, що за наявних у них документів вони вправі користуватися земельною ділянкою за призначенням та мають право звести на ній житловий будинок. В 1997-1998 роках на вказаній земельній ділянці вони збудували житловий будинок. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON]. Після смерті чоловіка [PERSON], позивачка [PERSON] продовжує постійно мешкати в житловому будинку та володіти і користуватися земельною ділянкою. Оскільки [PERSON] зайняла зазначену земельну ділянку з відома та зі згоди її власника [PERSON], dона вважає, що володіє земельною ділянкою законно, тому позивач просить суд визнати право власності на земельну ділянку за набувальною давністю. Ухвалою Василівського районного суду від 15 червня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Василівського районного суду від 08 жовтня 2018 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 23 липня 2018 року, 21 серпня 2018 року та 08 жовтня 2018 року не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи за останнім відомим місцем проживання, проте судові виклики повернуті за закінченням терміну зберігання. У зв'язку з відсутністю даних про реєстрацію відповідача, він повідомлявся про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник відповідача Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги зазначені в позовні заяві вирішити на розсуд суду. У зв'язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 1997 року [PERSON], склав довіреність, якою уповноважив [PERSON], продати земельну ділянку в розмірі 0,24 га, яка належить йому на праві приватної власності, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Одночасно з цим, [PERSON] передав [PERSON] вказану земельну ділянку та оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Позивач зі своїм чоловіком [PERSON] вважали, що за наявних у них документів вони вправі користуватися земельною ділянкою за призначенням та мають право звести на ньому житловий будинок. В 1997-1998 роках на вказаній земельній ділянці вони збудували житловий будинок, в якому оселилися для постійного проживання. [INFO] [PERSON] помер. Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами: рішенням виконавчого комітету Приморської сільської ради народних депутатів Василівського району Запорізької області №68, від 21 листопада 1995 року «Про передачу земельної ділянки у власність і надання у постійне користування», яким передано земельну ділянку у власність [PERSON], для присадибного господарства, безкоштовно розміром 0,24 га (а.с.25); Державним актом на право приватної власності на землю виданого 01.12.1995 року, на підставі рішення Приморської сільської ради народних депутатів від 21.11.1995 року за №68, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1041, згідно якого земельна ділянка площею 0,24 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], цільове призначення: присадибна ділянка, передана у приватну власність [PERSON] (а.с.7); актом обстеження за адресою: [ADDRESS] від 27.03.2018 року, відповідно до якого [PERSON] дійсно проживає за даною адресою без реєстрації з 1998 року, самостійно веде господарство, зареєстрованих осіб за даною адресою не має; свідоцтвом про укладення шлюбу №465654 виданого 18.04.1981 року Шевченківським відділом РАЦС м. Запоріжжя, 11.09.1971 року шлюб зареєстровано між [PERSON] та [PERSON], та після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON] (а.с.23); довіреністю [PERSON] та ім'я [PERSON] від 12.09.1997 року; свідоцтво про його смерть [PERSON] від 14.05.2014 року (а.с.20). Після смерті чоловіка позивач [PERSON] продовжує постійно проживати в житловому будинку та володіти і користуватися земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS]. Зазначені обставини підтверджуються наступними документами: акт обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] від 23.02.2018 року; договір про користування електричною енергією №068/06800197 від 24.05.2006 року; акт технічного огляду (заміи, пломбування) жилого будинку побутового абонента від 01.08.2004 року, договір про користування електричною енергією №068/06800197 від 05.09.2005 року; договір про користування електричною енергією №068/06800197 від 24.05.2006 року, акт технічного огляду (заміни, пломбування) житлового будинку побутового абонента від 29.04.2009 року. Таким чином, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], позивач разом з чоловіком [PERSON], який помер, відкрито, безперервно з відома та згоди власника земельної ділянки [PERSON] починаючи з 1997 року володіє і користується вищевказаною земельною ділянкою. Згідно частин 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Аналогічні роз'яснення містить п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»; при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Таким чином, приймаючи до уваги, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], позивач [PERSON] разом з чоловіком [PERSON], який помер, добросовісно заволоділа зазначеною земельною ділянкою, відкрито, безперервно на протязі більше ніж 10 років володіє і користується земельною ділянкою з відома та згоди власника земельної ділянки [PERSON], позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на земельну ділянку за набувальною давністю підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved