Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 44/52, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 286 від 31.01.2017 року. В спірній квартири зареєстрований відповідач, колишній власник, [PERSON]. У звязку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 52 будинку № 44 по вул. Гагаріна в м. Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 286 від 31.01.2017 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79216473 від 31.01.2017 року, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно із п. 7 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 286 від 31.01.2017 року, відповідач [PERSON] до 01 лютого 2017 року повинна знятися з реєстрації місця проживання та надати квартиру для безперешкодного користування позивачу [PERSON]. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 81554472 від 01.03.2017 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] є колишнім власником спірної квартири та зобовязалася знятися з реєстраційного обліку до 01 лютого 2017 року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 52 будинку № 44 по вул. Гагаріна в м. Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved