overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 29.07.1995 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого є доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, різні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим вони з березня 2013 року припинили спільне життя та ведення господарства. Діти проживають з матір'ю, аліменти на їх утримання відповідач не сплачує. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Зазначає, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу у порядку ст. 224 ЦПК України, з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 29.07.1995 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 544 (а.с.3). Від шлюбу є малолітні доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). З березня 2013 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Діти проживають з матір'ю. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам позивачки, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення сторони прізвища змінювати не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 29.07.2000 року по 13.04.2005 вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого є син [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, [PERSON] матеріальну допомогу надає частково, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що має іншу родину, добровільно сплачує аліменти на другу дитину в розмірі 1/6 частини його заробітку, тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, з 29.07.2000 року по 13.04.2005 року сторони перебували у шлюбі, від якого є малолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с.3,4,6). Дитина знаходиться на утриманні матері. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітків (доходів). Добровільно відповідач надає допомогу на утримання своєї другої дитини у розмірі 1/6 частини його заробітку. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обов'язок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи пояснення відповідача, за якими судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з дружиною та дитиною на яку за його заявою сплачує в добровільному порядку аліменти, зазначені аліменти сплачуються не за рішенням суду, суд вважає можливим стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку на користь позивача. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 29.08.1992 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого є повнолітній син [PERSON], [INFO], та малолітня донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через постійні скандали, непорозуміння, небажання [PERSON] допомагати у веденні домашнього господарства, витрачати гроші на потреби сім'ї, у зв'язку з чим вони з листопада 2013 року припинили спільне життя. Дитина проживає з матір'ю, спір щодо її утримання вирішуватимуть у судовому порядку. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка на позові наполягає, відповідач проти його задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 29.08.1992 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у відділі ЗАГС м. Орджонікідзе Дніпропетровської області за актовим записом № 269 (а.с.6). Від шлюбу є повнолітній син - [PERSON], [INFO], та малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). З листопада 2013 року внаслідок несумісності характерів та поглядів на життя, небажання відповідача допомагати по господарству та утримувати сім'ю, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Спору щодо поділу спільного майна не існує. Дитина проживає з матір'ю, спір щодо її утримання вирішуватимуть у судовому порядку. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення сторони прізвища змінювати не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 29.09.2013 року вона перебуває із [PERSON] у шлюбі, від якого є донька [PERSON], [INFO]. З березня 2013 року вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки, які закінчувалися застосуванням фізичного насилля з боку відповідача. Наразі позивачка твердо вирішила, що сім'ю зберегти неможливо. Дитина проживає з матір'ю. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить залишити прізвище «[PERSON]» (а.с.16). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с.12,14). Суд вважає можливим розглянути справу у порядку ст. 224 ЦПК України, з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 27.09.2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 519 (а.с.4). Від шлюбу є малолітня донька - [PERSON], [INFO] (а.с.5). З березня 2013 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, застосування фізичного насилля з боку відповідача по відношенню до позивачки, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина проживає з матір'ю. Спори щодо стягнення аліментів на утримання доньки та поділу спільного сумісного майна наразі не заявлені. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачка прізвище змінювати не бажає. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір по справі на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 29.11.2013 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, дітей від якого немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З 01.05.2015 року вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Майновий спір відсутній. Оскільки подальше збереження сімї суперечить інтересам позивачки, а відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, вона вимушена звертатися до суду. Позивачка у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу у порядку ст. 224 ЦПК України, з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 29.11.2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 629 (а.с.8). Дітей від шлюбу не мають. З 01.05.2015 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу спільного майна наразі не заявлений. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачка прізвище змінювати не бажає. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 30.04.2003 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З лютого 2018 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Майновий спір будуть вирішувати в самостійному провадженні. Дитина проживатиме з матірю. Оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач позов визнає, проти його задоволення не заперечує (а.с.21,22). Враховуючи, що [PERSON] у повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 30.04.2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 220 (а.с.10). Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.11). З лютого 2018 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу спільного майна подружжя будуть вирішувати в самостійному провадженні. Дитина проживає з матірю [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вважає доцільним повернути позивачу\~ з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що в даному випадку становить 352,40 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України із [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 30.06.2007 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого є малолітня донька [PERSON], [INFO]. Наразі сторони мешкають окремо, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, [PERSON] матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, 30.06.2007 сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 361 (а.с.4). [INFO] року у них народилася донька - [PERSON] (а.с.3). Дитина знаходиться на повному утриманні матері, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання [PERSON] не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його заробітків (доходів). Інші аліментні зобов'язання у відповідача відсутні. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обов'язок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. За таких обставин, суд вважає, що аліменти в силу ст. ст. 180-183 СК України мають бути стягнуті з нього у примусовому порядку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 30.07.2011 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого є син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, різні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим вони припинили спільне життя та ведення господарства. Дитина проживає з матір'ю, є спір щодо її утримання. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали заяви про слухання справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на задоволенні позову наполягає, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Зазначають, що шлюбні відносини припинені 22.03.2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 30.07.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 380 (а.с.8). Від шлюбу є малолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с.9). З 22.03.2014 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Дитина проживає з матір'ю, спір щодо стягнення аліментів буде вирішено в окремому порядку. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення сторони прізвища змінювати не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 30.07.2011 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, [PERSON] матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно заяви, позивачка позовні вимоги підтримує, просить стягнути аліменти, починаючи з 01.05.2014 року. Відповідач у заяві проти задоволення позову не заперечує. Зазначає, що 06.04.2014 року надав допомогу дружині у розмірі 1000 грн., тому просить стягувати з нього аліменти, починаючи з 01.05.2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, 30.07.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 380 (а.с.9). Від шлюбу є малолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с.10). Наразі подружнє життя сторони припинили, дитина знаходиться на утриманні матері. [PERSON] матеріальну допомогу на утримання [PERSON] надає несистематично, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітків (доходів). Інші аліментні зобов'язання у відповідача відсутні. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обов'язок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. За таких обставин, суд вважає, що аліменти в силу ст. ст. 180-183 СК України мають бути стягнуті з нього у примусовому порядку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved