Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заяву мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 28.04.2017 року Центральному районному у м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №295. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з матір`ю (позивачем). Позивач вказує, що з 03.12.2020 року подружніх стосунків з відповідачем не підтримують, відповідач має іншу сім`ю, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, а сам шлюб носить формальний характер. Вважає, що зберегти сім`ю неможливо. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам, а тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить суд шлюб із відповідачем розірвати та розглядати справу у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої позов визнав повністю, проти задоволення позову не заперечив, просить суд розглядати справу у його відсутність. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.04.2017 року Центральному районному у м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №295. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.06.2018 року Кальміуським районним у м.Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькцій області, батьками якого являються сторони по справі. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони з 03.12.2020 року не підтримують подружніх відносин, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, майнового спору або спору про визначення місця проживання дитини у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач та відповідач не бажає, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача суму судового збору на користь позивача.

Outcome: approved