Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом в інтересах [PERSON], в якому зазначає що [PERSON] народився [INFO] в с. Викулово Тюменської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] Батько - [PERSON] - помер, коли позивач був ще маленьким. 11.03.1972 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Через деякий час після укладення шлюбу вони переїхали мешкати до м. Енергодар. Його мати - [PERSON], мешкала разом з ними. 05.10.1984 року їх сім'я отримала трикімнатну квартиру [ADDRESS]. 16.09.1996 року, реалізуючи своє право на приватизацію державного житлового фонду, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS]. Вказаний факт доводиться свідоцтвом про право власності на житло №3528 від 16.09.1996 року, видане ВП Запорізька АЕС. Приватизація відбулася на праві спільної сумісної власності. 06.12.2000 року вони всі зареєстрували своє право власності на вищеназвану квартиру в органах БТІ. В 1997 році мати [PERSON] отримала новий паспорт. В паспорті було помилково зазначено її прізвище «[PERSON]», замість «[PERSON]». На цю помилку в паспорті ніхто на той момент не звернув уваги. 10.12.2008 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON]. Заповіт в цей же день було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 12609. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається в тому числі і з частки в квартирі [ADDRESS]. Будучи спадкоємицем по заповіту, та постійно мешкаючи в квартирі, [PERSON] в установлений законодавством термін не звертався до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, але він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно мешкав разом із спадкодавцем. Наприкінці жовтня 2013 року [PERSON] вирішив оформити своє право на спадщину за заповітом та звернувся до приватного нотаріуса Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але, як виявилося, стати власником частки квартири, яка належала його матері, він не має змоги з декількох причин, а саме: -свідоцтво про право власності на житло видане та зареєстроване за «[PERSON]», а померла «[PERSON]», тому слід в судовому порядку доводити той факт, що померла [PERSON] є дійсно матір'ю [PERSON]; -приватизація квартири відбулася на праві спільної сумісної власності, тобто без виділу часток, на трьох осіб. Після смерті [PERSON] вирішити питання стосовно її частки в спадковому майні та її належності саме померлій можливо лише в судовому порядку. Просить встановити факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Викулово Тюменської області є сином [PERSON], яка померла [INFO]; встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло №3528, виданого 16 вересня 1996 року ВП Запорізька АЕС, в тому числі і [PERSON], яка померла [INFO]; припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]; визнати право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] (ІДН: [NUMBER]), [PERSON] (ІДН: [NUMBER]) в рівних частках, тобто по 1/3 частці; встановити факт належності [PERSON] 1/3 частки квартири [ADDRESS]; визнати право власності за [PERSON] (ІДН: [NUMBER]) на 1/3 частки квартири [ADDRESS] у порядку спадкування після матері - [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився , просить справу розглянути без його участі, позов підтримує ( а.с. 22). Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності ( а.с. 18) до суду з'явилася, позов підтримала в повному обсязі та надала пояснення аналогічні позову. Відповідач - Енергодарська міська рада, просить розглянути справу без участі їх представника і проти задоволення позову не заперечують, про що повідомили суд письмово (а.с. 25). Відповідач [PERSON] визнає позов, не заперечує проти задоволення позову і просить розглянути справу без її участі (а.с.23). Вислухавши доводи представника позивача, пояснення свідків, дослідив матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва №3528 про право власності на житло, виданим 16.09.1996 р. ВП «Запорізька АЕС», зареєстрованого 06.12.2000 р. в Енергодарському БТІ, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.8). Факт родинних відносин, а саме що [PERSON] була матір'ю [PERSON] підтверджується ордером на житлове приміщення №1232, виданого 05.10.1984 р., де зазначено , що [PERSON] - мати (а.с. 7) , копією свідоцтва про народження [PERSON] де матір'ю зазначена [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с.6). [INFO] померла [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про смерть від 13.04.2011 р. (а.с. 12). Після її смерті відкрилася спадщина на її частку в квартирі [ADDRESS]. 10.12.2008 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON](а.с. 11). Свідки [PERSON], [PERSON] показали , що позивача знають з 1984 року . В його сім'ї завжди проживала його мати - [PERSON], 1926 року народження. Коли вона останні роки хворіла за нею доглядав син, позивач по справі. Відносини між ними завжди були доброзичливі, син про матір турбувався. Коли вона померла, син з сім'єю здійснили поховання. За ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із зазначеного випливає, що [PERSON] , проживаючи з матір'ю на день її смерті за адресою квартира [ADDRESS] прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті матері. Вказана обставина підтверджується довідкою №2763 від 29.10.2013р з ЖЕД-1 (а.с.13). За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, є можлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. П.1 ст.328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності передбачається виниклим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Своє право власності на спадкове майно позивачі набули на законних підставах, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Згідно ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності майна без визначення часток кожного належного позивачу, відповідачу та спадкодавцю підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі того, що відсутні підстави для розподілу майна в інших, ніж рівні частки, суд вважає, що частки у праві спільної сумісної власності, - позивача, відповідача та спадкодавця - є рівними, та становлять по 1/3 частині кожного. Згідно до статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Цивільним законодавством України не передбачено визнання права власності на майно за померлою особою, оскільки зі смертю припиняється дієздатність і правоздатність особи. Саме тому позивачем висунуто вимоги про встановлення факту належності квартири за померлою особою. Згідно до ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Пунктом 5 цієї статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 цього кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1273 цього кодексу передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269 Цивільного кодексу України позивачка прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до статті 19 закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Згідно до наказу Міністерства юстиції України N7/5 від 07.02.2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445) з наступними змінами та доповненнями затверджено перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, і якими є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. З огляду на викладене позовні вимоги позивача не суперечать закону і не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб.

Outcome: approved