Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, в обґрунтування якого зазначається, що позивач є донькою [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими 18.11.2003 був розірваний, після чого позивач залишилася проживати разом зі своєю матір`ю, а батько на підставі рішення суду виплачував аліменти на утримання позивача до досягнення нею повноліття. На даний час відповідач досягла повноліття, але продовжує навчання на другому курсі денного відділення Інституту фізичного виховання і спорту Луганського національного університету імені Тараса Шевченка за кошти фізичних осіб і вартість її навчання складає 40040 грн, тобто кожного семестру вона сплачує за навчання 6500 грн. Після досягнення позивачем повноліття відповідач має заборгованість по аліментам та ухиляється від подальшого утримання позивача, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, не є інвалідом, інших дітей не має, непрацездатних батька чи матері на його утримання не має, а отже може працювати та отримувати дохід, частину якого надавати на утримання позивача на час навчання останньої до досягнення нею 23-річного віку. Мати позивача не працює, має нестабільний дохід від тимчасових заробітків. Крім цього, мати позивача має на утриманні малолітню дитину, а тому має скрутне матеріальне становище, що, в свою чергу, не дає можливості матеріально допомагати позивачу. Позивач проживає разом зі своїми бабусею та дідусем, однак обидва є непрацездатними особами (пенсіонерами), отримують мінімальну пенсію і також не мають можливості матеріально допомагати позивачу (крім сплати за навчання позивача), оскільки їх коштів вистачає лише на мінімальний набір продуктів харчування. Коштів матері та бабусі з дідусем ледве вистачає на сплату навчання позивача, надавати матеріальну допомогу позивачу більше нікому, а тому вона вимушена звертатися до суду із зазначеним позовом. Позивач навчається на стаціонарі та не отримує стипендії, працювати через навчання можливості не має, а отже жодного джерела доходу не має. Таким чином, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на час навчання в твердій грошовій формі у розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання. Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а також не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надійшло, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, а позивач не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , які є батьками позивача [PERSON] , [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 18.11.2003 (а.с. 7, 8, 9). На даний час позивач, яка проживає у м. Кремінна Луганської області разом зі своїми дідусем та бабусею, є студенткою другого курсу Навчально-наукового інституту фізичного виховання і спорту Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», навчається за кошти фізичних осіб на денній формі навчання зі скороченим терміном навчання (три роки), перший (бакалаврський) рівень за спеціальністю «Фізична терапія. Ерготерапія» (а.с. 9, 10). Згідно з договором про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 11.09.2020, укладеним між Державним закладом «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» та [PERSON] , предметом цього договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе обов`язок за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме підготовки фахівця з вищою освітою за денною формою навчання у ДЗ «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» (за адресою: м. Старобільськ, площа Гоголя, 1) за спеціальністю: фізична терапія, ерготерапія. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 40040 грн, в тому числі: за перший рік навчання - 0,00 грн; за другий рік навчання - 13000 грн; за третій рік навчання - 13520 грн; за четвертий рік навчання - 13520 грн (а.с. 22). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом було встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , яка є донькою відповідача [PERSON] , на даний час досягла віку 18 років (і в той же час їй не виповнилося 23 років), продовжує навчатися на контрактній основі у Навчально-науковому інституті фізичного виховання і спорту ДЗ «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, зокрема на оплату навчання, оскільки навчається на денній формі навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, який суд враховує під час розгляду та вирішення цієї цивільної справи з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Отже суд враховує, що законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім доньці, сину не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. Відповідач не з`явився до суду, не надав відзиву та будь-яких доказів, що підтверджують його непрацездатність, незадовільний стан здоров`я або інші обставини, що свідчать про неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги своїй повнолітній доньці у зв`язку із продовженням нею навчання. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році встановлений мінімальний місячний розмір заробітної плати: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. Разом із цим, позивачем також не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на час її навчання саме у розмірі 4000 грн щомісячно, на чому вона наполягає у прохальній частині позову. З урахуванням цього, беручи до уваги принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, вартість такого навчання та бажання останньої отримувати кошти у твердій грошовій сумі, виходячи з таких принципів цивільного судочинства, як справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України), суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 09.04.2021 і до припинення навчання [PERSON] , але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів буде достатнім та справедливим з огляду на конкретні встановлені судом обставини справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, а позивач при зверненні з позовом до суду була звільнена від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», беручи до уваги, що задоволенню підлягають 25% позовних вимог (1000 грн х 100% / 4000 грн), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 227 грн - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (908 грн х 25% / 100%). Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial