Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Державного підприємства Дніпропетровський експериментальний виноробний завод та просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з нарахованої але не виплаченої заробітної плати за період з 14 лютого 2013 року по 01 вересня 2014 року в сумі 92500,00 грн. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що вона за безстроковим трудовим договором працювала на посаді бухгалтера у відповідача з 14 лютого 2013 року і була звільнена за згодою сторін з 01 вересня 2014 року. Відповідачем за вказаний період їй була нарахована але не виплачена заробітна плата в розмірі 92500,00 грн. Заробітна плата була невиплачена через відсутність коштів на підприємстві. Через те, що відповідач добровільно відмовляється від виплати нарахованої заробітної плати вона вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, свої позовні вимоги до відповідача просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] за безстроковим трудовим договором працювала на посаді бухгалтера на Державному підприємстві «Дніпропетровський експериментальний виноробний завод» з 14 лютого 2013 року по 01 вересня 2014 року, та була звільнена з підприємства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України Відповідачем за вказаний період часу їй була нарахована але не виплачена заробітна плата в розмірі 92500,00 грн. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки на ім'я [PERSON] та довідкою відповідача про стан заборгованості по заробітній платі позивача від 30.09.2014 року за вих. № 02/30/09-14. Як встановлено статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. За змістом ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. За встановлених обставин вимога позивачки про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved