Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до державного підприємства «Писарівський спиртзавод» про стягнення винагороди за цивільно-правовою угодою. В позовній заяві позивач вказала, що на підставі цивільно-правової угоди від 26 грудня 2013 року працювала в ДП «Писарівський спиртзавод» на посаді охоронника. Відповідно до укладеного цивільно-правового договору відповідач зобовязався сплачувати їй щомісяця за надані послуги охоронника винагороду в сумі 1218 грн. Однак, всупереч вказаного договору відповідач не виплатив їй винагороду за період з серпня 2015 року по червень 2016 року в сумі 12242 грн.,45 коп. У звязку з цим просила стягнути з відповідача винагороду по цивільно-правовому договору від 26 грудня 2013 року в сумі 12242 грн.45 коп. та зобовязати ДП «Писарівський спиртзавод» сплатити всі передбачені законом податки та обовязкові платежі В судове засідання сторони не зявились, надавши заяви про розгляд справи без них. Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійсненні певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцю зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. \~З матеріалів справи вбачається, що згідно з цивільно-правовим договором від 26 грудня 2013 року, укладеним між ДП «Писарівський спиртзавод» (замовник) та [PERSON] (виконавець), замовник доручив, а виконавець взяла на себе зобовязання виконати певну роботу, зокрема надати послуги охоронника. Згідно з п.п.1.2 договору від 26 грудня 2013 року замовник зобовязався забезпечити виконавця усім необхідним для виконання роботи, передбаченої цим договором. Згідно з п.п.2.1 та 2.2 договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду за домовленістю у розмірі 1218 грн. Замовник утримує з суми винагороди та сплачує наступні обовязкові платежі: єдиний соціальний внесок, податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Оплата виконується не пізніше 10 днів з дня прийняття замовником роботи за актом. Згідно з п.1.1 договору термін дії договору - з 26 грудня 2013 року по 26 грудня 2015 року. Відповідно до додаткової угоди №2 від 25 грудня 2015 року термін дії цивільно-правового договору від 26 грудня 2013 року продовжено до 31 грудня 2016 року. Згідно з актами здавання - приймання виконаної роботи від 31 серпня 2015 року, 30 вересня 2015 року, 30 жовтня 2015 року, 30 листопада 2015 року, 31 грудня 2015 року роботи згідно з цивільно-правовим договором від 26 грудня 2013 року виконано якісно і в повному обсязі. Згідно з довідкою №20 від 04 липня 2014 року, наданою ДП «Писарівський спиртзавод», заборгованість перед [PERSON] за період з серпня 2015 року по червень 2016 року становить 12242 грн.45 коп. Судом встановлено, що за умовами укладених між ДП «Писарівський спиртзавод» та [PERSON] цивільно-правового договору від 26 грудня 2013 року та додаткової угоди №2 від 25 грудня 2015 року, позивач як виконавець взяла на себе виконання певної роботи, а саме: виконання роботи охоронника, а відповідач повинен забезпечити її усім необхідним для виконання вказаної роботи та виплатити винагороду у розмірі визначеному у акті-прийманні виконаних робіт та в строки встановлені договором. Позивач виконала свої зобовязання належним чином відповідно до умов цивільно-правового договору від 26 грудня 2013 року, а відповідач свої обов'язки належним чином не виконав, оскільки роботу прийняв, про що свідчать акти здавання - приймання виконаної роботи за цивільно-правовими договорами від 31 серпня 2015 року, 30 вересня 2015 року, 30 жовтня 2015 року, 30 листопада 2015 року, 31 грудня 2015 року, 29 січня 2016 року, 29 лютого 2016 року, 31 березня 2016 року, 29 квітня 2016 року, 31 травня 2016 року та 30 червня 2016 року, а винагороду позивачу не сплатив, про що свідчить довідка про заборгованість, надана відповідачем. Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача винагороди за цивільно-правовим договором від 26 грудня 2013 року підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №16 від 05 липня 2016 року про сплату судового збору в сумі 551.20 грн. Водночас, вимоги позивача про зобовязання відповідача сплатити прибутковий податок та інші обовязкові платежі є зайвими, оскільки відповідно до п.168.1.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 ПК України. Пунктом 168.1.2 ст.168 Податкового кодексу України визначено, що ПДФО сплачується податковим агентом під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо винагорода за цивільно-правовим договором була нарахована, але не виплачена, то ПДФО, відповідно до п.168.1.5 ст.168 ПКУ, сплачується у строки, встановлені для місячного податкового періоду. Відповідно до пп. 1.4 п. 161 підр. 10 р. XX ПКУ нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому ст.168 ПКУ для податку на доходи фізичних осіб, за ставкою, визначеною пп.1.3 п.161 підр.10 р. XX ПКУ (1,5 відсотка від об'єкта оподаткування). Отже, військовий збір утримується та перераховується до бюджету у такий самий спосіб, що і ПДФО. Відповідно до абз.1 п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про єдиний соціальний внесок» сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) справляється, зокрема, із сум винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Відповідно до ч.8 ст.9 цього Закону роботодавці під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується ЄСВ, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати ЄСВ у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Отже, податки з винагороди за цивільно-правовими договорами, як і з заробітної плати, повинні утриматись у момент нарахування доходу та перерахуватись до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу або у строки, встановлені для місячного податкового періоду. Відтак, сплата податку з доходів фізичних осіб, соціального внеску та військового збору є визначеним законом обовязком відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved