Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом ПАТ Укрсоцбанк, в якому просить визнати недійсною додаткову угоду №1 від 21.08.2008 до Договору кредиту №323/22-К від 04.03.2008, укладену між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» з підстав її фіктивності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при укладенні додаткової угоди до кредитного договору було змінено валюту зобовязання з гривні на долар США без видачі грошових коштів. Так як наміром підписання Додаткової угоди було лише зміна валюти кредитування, вважає, що дана угода має ознаки фіктивного правочину.. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач пояснила, що в день підписання додаткової угоди її викликали до банку та запропонували або змінити валюту кредитування або підвищити відсоткову ставку за кредитом в гривнях. На той час найбільш вигідним було зміна валюти кредитування, на що вона погодилась, однак вважає, що брала кредит в гривні і згодна його повернути в гривні. Зазначила, що будь-якого фізичного або психологічного впливу робітниками банку на неї не здійснювалось, просто їй запропонували вибір з коротким часом на роздуми. Представник позивача звернув увагу на відсутність в додатковій угоді попередження позичальника про валютні ризики. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, надав письмові заперечення та пояснив, що оспорювана додаткова угода є результатом вільного волевиявлення сторін, ніякого тиску на [PERSON] з боку банку не здійснювалось. Навпаки, [PERSON] сама звернулася до банку з проханням змінити валюту. Окрім заперечень по суті, надали заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.03.2008 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту №323/33-К, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 600 тисяч гривень зі сплатою 14,5% річних з кінцевим терміном повернення 03.04.2018. 21.08.2008 між сторонами договору була укладена додаткова угода №1 до договору кредиту, за умовами якого була змінена валюта зобовязання з гривні на долар США і визначена заборгованість за Договором кредиту в розмірі 125041,76 долар США. Відповідно до\~ст. 202 Цивільного кодексу України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1\~ст. 629 ЦК України). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~ст. 203 Цивільного кодексу України\~(ст. 215 ЦК України). Стаття 203 ЦК України\~містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зокрема, частиною 1\~статті 203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є зокрема, договори та інші правочини. Як встановлено судом, додаткова угода підписано сторонами без зауважень та заперечень. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. Як встановлено судом, [PERSON] сплачувала кредит до жовтня 2009 року, тобто ще більше року після укладення додаткової угоди. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що дійсно, спочатку в неї був намір повертати кредит в перерахунку в доларах США, так як по її попереднім підрахункам, це було більш вигідно. Однак, в подальшому курс валют значно змінився і сума повернення кредиту стала завелика. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~Цивільного кодексу України\~про позику, якщо інше не встановлено параграфом 2 гл. 71\~ЦК України\~і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з приписами\~ст. 192 Цивільного кодексу України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частинами 1, 2\~ст. 533 ЦК України\~передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до\~ст. 524 Цивільного кодексу України\~зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, втім, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання також в іноземній валюті. Отже, положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти (постанови Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 3-62гс11 та від 26.12.2011 у справі № 3-141гс11). Укладаючи додаткову угоду про конвертацію боргу з гривні на долар США, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь- яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. \~\~\~На підставі наведеного, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.\~ \~\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed