Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи: відділу держаної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції про стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком її неповнолітньої доньки [PERSON],[INFO]. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 150 грн. щомісячно. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2010 року збільшено суму аліментів стягуваних з відповідача в розмірі ? частини заробітку, щомісячно, до повноліття дитини. Вказує на те, що відповідач не виплачував аліментів за рішенням суду та станом на 01.02.2018 рік складає 51465,0 грн. Просила суд стягнути з [PERSON], на її користь пеню за прострочення сплати заборгованості по аліментам у сумі 15\~514, 69 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності за участю її представника [PERSON] Заявлені вимоги підтримувала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позивача просила задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не виявив бажання подавати відзив на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Пояснив, що дійсно він за рішенням суду зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], але через відсутність роботи має заборгованість, зобовязується сплатити заборгованість та виплатити пеню за прострочення сплати аліментів. Представник третьої особи повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи: відділу держаної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції про стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів підлягають задоволенню з наступних підстав. У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гідністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2). Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу. Конституція України\~закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов'язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2\~ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні« конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв і обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального поводження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками». Крім того, ч. 2\~ст. 21 Конституції України\~закріплює засаду невідчужуваності та непорушності прав і свобод людини. Відповідно до цієї засади не допускається не тільки відчуження прав і свобод, якими людина володіє, а й обмеження їхнього змісту, створення перешкод для їх реалізації тощо. Дані положення повною мірою поширюються і на передбачені цивільно-процесуальним законом права суб'єктів цивільного провадження. У загальному розумінні рівність перед законом означає обов'язок всіх додержуватися приписів закону, використовувати закон у своїх інтересах. Закріплення рівності перед законом, як засади здійснення правосуддя в цивільних справах означає, що жодна обставина не може стати підставою для надання будь-яких привілеїв або запровадження будь-яких обмежень, що суперечать приписам цивільно-процесуального закону щодо прав і обов'язків всіх суб'єктів провадження. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачене пунктом 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також, у відповідності до положень статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд на підставі ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено у судовому засіданні, сторони мають малолітню дитину\~[PERSON], [INFO]. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З наданої копії свідоцтва про народження Серія І-НО № 030953, виданого 14 жовтня 2005 року виконкомом Черкаської селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 22 вбачається, що [PERSON] є батьком, а [PERSON]\~матірю [PERSON] (а.с.7). Шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу Серії 1-О № 081433, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Словянському району Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], 150 грн. щомісячно. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2010 року збільшено суму аліментів на ? частину заробітку відповідача , щомісячно і до повноліття дитини (а.с. 9) Згідно із довідкою розрахунком заборгованості по аліментам № 21911635/5749 від 12.02.2018 року, заборгованість на 01.02.2018 року складає 51465,00 грн. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини. Як передбачено\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В той час,\~ст. 78 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до\~ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Відповідно частини 3\~статті 195 СК України, розмір заборгованості зі сплати аліментів обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Суд приймає вищезазначену довідку як належний доказ по справі, оскільки вона не викликає сумніву у суду та не заперечується позивачем по справі У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1ст. 196 СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до частини 3\~статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не повязується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 ЦК України\~неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй Постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16 та № 6-2589 цс15. Відповідно до приписів ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у Постанові Верховного суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15 викладена правова позиція стосовно розгляду цивільних справ за позовами про стягнення неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів, а саме: «Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць)». рік місяцьСума заборгованості (грн.)Кількість прострочених днівРозмір пені (грн.) 2010Жовтень713122,01 2010Листопад371,0030111,30 2010Грудень380,0031117,80 2011Січень380,0031117,80 2011Лютий380,0028106,40 2011Березень394,0031122,14 2011Квітень194,003058,20 2011Травень394,0031122,14 2011Червень398,0030119,40 2011Липень398,0031123,38 2011Серпень398,0031123,38 2011Вересень398,0030119,40 2011Жовтень431,0031133,61 2011Листопад431,0030129,30 2011Грудень431,0031133,61 2012січень441,0031136,71 2012Лютий441,0029127,80 2012Березень441,0031136,71 2012Квітень478,0030143,30 2012Травень478,0031143,40 2012Червень478,0030143,30 2012Липень502,0031155,62 2012Серпень502,0031155,62 2012Вересень502,0030150,60 2012Жовтень502,0031155,62 2012Листопад504,0030151,20 2012Грудень504,0031156,24 2013Січень504,0031156,24 2013Лютий504,0028141,12 2013Березень515,0031159,65 2013Квітень515,0030154,50 2013Травень515,0031159,65 2013Червень515,0030154,50 2013Липень515,0031159,65 2013Серпень515,0031159,65 2013Вересень519,0030155,70 2013Жовтень519,0031160,89 2013Листопад119,003035,70 2013Грудень519,0031160,89 2014Січень519,0031160,89 2014Лютий519,0028145,32 2014Березень390,0031120,90 2014Квітень390,0030117,00 2014Травень390,0031120,90 2014Червень390,0030117,00 2014Липень390,0031120,90 2014Серпень390,0031120,90 2014Вересень390,0030117,00 2014Жовтень390,0031120,90 2014Листопад390,0030117,00 2014Грудень390,0031120,90 2015Січень 390,0031120,90 2015Лютий533,0028149,24 2015Березень533,0031165,23 2015Квітень576,0030172,80 2015Травень576,0031178,56 2015Червень642,0030192,60 2015Липень642,0031199,02 2015Серпень642,0031199,02 2015Вересень619,0030185,70 2015Жовтень619,0031191,89 2015Листопад619,0030185,70 2015Грудень 619,0031191,89 2016Січень 619,0031191,89 2016Лютий695,0029201,55 2016Березень695,0031215,45 2016Квітень792,0030237,60 2016Травень792,0031245,52 2016Червень-30- 2016Липень792,0031245,52 2016Серпень-31- 2016Вересень792,0030237,60 2016Жовтень263,003181,53 2016Листопад1063,0030318,90 2016грудень1063,0031329,53 2017Січень1063,0031329,53 2017Лютий1063,0028297,64 2017Березень907,0031281,17 2017Квітень907,0030272,10 2017Травень907,0031281,17 2017Червень907,0030272,10 2017Липень907,0031281,17 2017Серпень907,0031281,17 2017Вересень907,0030272,10 2017Жовтень1492,0031462,52 2017Листопад1492,0030447,60 2017грудень1492,0031462,52 2018січень1492,0031462,52 всього 15514,69 Таким чином, розрахунок пені, складений позивачем, складено у відповідності до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, яка відповідно до приписівч.4\~ст. 263 ЦПК України, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а тому з [PERSON]\~\~на користь [PERSON] підлягає до стягнення пеня за прострочення виплати аліментів за період з жовтня 2010 року по січень 2018 року складає 15\~514,69 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»(з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VІІІпрожитковий\~мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року складала 1600,00 грн. Суд дійшов висновку про стягнення на користь держави судового збору в сумі 352,40 грн., оскільки відповідач позов визнав, то судовий збір стягується у розмірі 50%, що відповідає приписам ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved