Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 04.05.2017 року. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей та не забезпечує матеріальні потреби сімї, хоча зобовязаний це виконувати. Відповідач офіційно не працює, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на неповнолітніх дітей в розмірі 4000 грн щомісяця, починаючи від дня предявлення позову та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково, в межах суми 2000 грн. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2017 року шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який зареєстрований Малівською сільською радою Демидівського району Рівненської області 27.05.2006 року, актовий запис № 5 - розірвано (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 2-5). Судом встановлено, що батьком дітей є [PERSON], що вбачається з копії свідоцтв про народження (а.с. 2-5). Як встановлено судом, діти проживають з матірю (а.с. 7, 8), яка здійснює їхній догляд та виховання. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України). Відповідно до\~статті 150 Сімейного кодексу\~(далі -\~СК) України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей, а тому вимога про стягнення аліментів в примусовому порядку підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Аналіз норм сімейного законодавства дає підстави зробити висновок, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а тому обоє батьків мають брати рівну участь у забезпеченні рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, суд бере до уваги також, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році встановлений прожитковий мінімум дітей віком до дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Даний прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє батьків. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] є працездатним і спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі розмірі 4000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved