Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] [PERSON]. Позов мотивує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися, а тому рішенням суду від 22.02.2011 року шлюб було розірвано. З моменту розлучення відповідач не виявляє інтересу до своєї доньки, не приймає участі в її вихованні та забезпеченні, самоусунувся від батьківських обовязків. А тому, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки Олександрівни, [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Представник третьої особи -- Служби у справах дітей Луцької міської ради подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Окрім того, подав суду затверджений висновок служби у справах дітей Луцької міської ради №237 від 14.11.2016 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Заявлені позовні вимоги підтримав. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної [PERSON] Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 061453 батьками [PERSON] [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). З копій довідок Першого та Другого ВДВС міста Луцька вбачається, що виконавчі листи щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, на примусовому виконанні не перебувають (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON] О. проживає з матірю та перебуває на повному її утриманні. З представлених суду доказів, вбачається, що на даний час неповнолітня [PERSON] О. є ученицею Луцької гімназії №4 імені [PERSON]. За період навчання [PERSON] в гімназії батько, жодного разу не зявлявся на батьківські збори та для вирішення індивідуальних особистих питань. Вихованням доньки займається мама, допомагає у вирішенні проблем, контролює поведінку та всебічно сприяє розвитку особистості (а.с. 7). Висновком служби у справах дітей Луцької міської ради № 237 від 14.11.2016, затвердженим рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 736-3 від 16.11.2016, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу з [PERSON] повністю усунувся від виховання та матеріального утримання дочки, не вітає її з днем народження, не підтримує з нею контактів. Батько жодного разу не відвідував навчальний заклад, де навчалася його донька, не цікавиться її успіхами. Мама дівчинка перебуває в шлюбі з [PERSON], який повністю взяв на себе всі обовязки по утриманню дитини. Зі слів [PERSON], [PERSON] з власної ініціативи називає вітчима батьком, між ними склалися теплі та доброзичливі стосунки ( а.с. 20,21). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обовязків, відповідач не виконує. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками: не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, про її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання доньки та самоусунення від виконання батьківських обовязків. Встановлені обставини обєктивно підтверджені дослідженими судом матеріалами справи. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] [PERSON], [INFO]. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Outcome: approved