Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 7,48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), як за колишнім членом Колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» (далі КСП «Правда»). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона в період з 01 лютого 1983 року по 22 липня 1996 року працювала та була членом КСП «Правда». У 1996 році проводилось паювання земель КСП «Правда» та видано Державний акт серії ХР-21-00-000412 від 14.03.1996 року на право колективної власності на землю КСП «Правда», у додатку до якого, у списку громадян-членів КСП, позивач внесена за № 46. Також позивач зазначила, що на письмове звернення до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області про видачу сертифіката на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Правда» було отримано відповідь щодо неможливості видачі сертифікату, у звязку із тим, що згідно Книги сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Правда» сертифікат на земельну частку (пай) на ім'я позивача не зареєстровано, надано інформацію про розмір земельної частки (паю), її вартість та запропоновано звернутися до суду за захистом своїх прав. Посилаючись на п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» вважала, що має право на земельний пай, оскільки на час передачі земель у колективну власність була членом КСП. Позивач у судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Нововодолазької районний державної адміністрації Харківської області у судове засідання не зявився, надав до суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представника зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів. Відповідно ст.1 Закону України від 14.02.1992 року № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Статтею 5 вищевказаного Закону України встановлено, що членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON], [INFO] перебувала в трудових відносинах та була членом КСП «Правда» з 01.02.1983 року по 22.07.1996 року, що підтверджується копією трудової книжки та копією архівних витягів із протоколу засідання правління КСП «Правда» № 9 від 02.11.1983 року та із протоколу загальних зборів акціонерів членів КСП «Правда» № 1 від 31.01.1985 року, які наявні в матеріалах справи. Доказів того, що вказані записи оскаржені або спростовані, сторонами справи до суду не надано, а отже вони є чинними. Судом встановлено, що у 1996 році проведено паювання земель КСП «Правда», розташованого на території Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області та видано Державний акт на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства «Правда серії ХР-21-00-000412 від 14.03.1996 року на підставі рішення Мелихівської сільської ради народних депутатів від 13 жовтня 1995 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №10. У списку громадян членів КСП, який є додатком 1 до Державного акту, позивач значиться під номером 46. З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2016 року [PERSON] звернулася до голови Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області із заявою про видачу сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка знаходиться у колективній власності КСП «Правда» Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області. На зазначену заяву, відповідачем 14.09.2016 року надано відповідь з якої вбачається, що позивачка дійсно має право на і земельну частку (пай) землі, яка знаходиться в колективній власності реформованого КСП «Правда». Згідно зазначеного листа розмір земельної частки (паю) становить 7,48 в умовних кадастрових гектарах, а вартість земельної частки (паю) складає 26955,00 грн. Також відповідачем у вказаному листі зазначено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП «Правда» сертифіката на земельну частку (пай) на імя позивача не зареєстровано. За таких обставин, суд зазначає, що відповідно до ст. 3 Закону України від 05.06.2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Відповідно до ч.1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) (ч. 2 ст. 2 Закону України від 05.06.2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Враховуючи заяву, що надано до суду представником відповідача про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.081995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають громадяни, які на момент передачі землі були членами сільськогосподарського підприємства. Згідно \~з \~п.5 того ж Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) та їх реєстрація проводиться відповідною районною державною адміністрацією. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 \~«Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст.118 та п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, повноваженнями щодо розпорядження землями за межами населеного пункту наділені відповідні державні адміністрації, які і приймають рішення про передачу земельної ділянки у власність громадянина. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема, шляхом визнання прав (п. а ч. 3 ст. 152 ЗК України). Таким чином, враховуючи вище викладене та виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б ч. 1 ст. 5 ЗК України, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай), розміром 7,48 в умовних кадастрових гектарів, оскільки на момент розпаювання земель колективної власності, вона була членом колишнього КСП «Правда», а тому має право на поновлення порушеного права на отримання в натурі земельної частки (паю). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved