Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою в якій просить встановити факт, який має юридичне значення, а саме належність свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.1954 [PERSON], [INFO], прізвище якої зазначено в свідоцтві про шлюб - [PERSON], в паспорті - [PERSON], посилаючись на те, що 06.11.1954 вона, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. [INFO] її чоловік помер. Після смерті чоловіка вона звернулася до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про виплату їй одноразової грошової допомоги. У червні 2018 року на її адресу від Пенсійного фонду надійшла поштова кореспонденція, яка містила у собі лист про неможливість зацікавленою особою сплатити їй одноразову грошову допомогу у зв'язку зі смертю чоловіка. Підставою відмови стала допущена орфографічна помилка у написанні її та її чоловіка прізвища у свідоцтві про шлюб, а саме: в свідоцтві про шлюб їх прізвища зазначені як «[PERSON]». За життя її чоловік мав прізвище «[PERSON]», а не «[PERSON]». Таким чином, її шлюбне прізвище «[PERSON]», а не «[PERSON]». Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даною заявою до суду. У судове засідання учасники у справі не з'явилися. Від заявника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити її заяву про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого документу особі. Представник заінтересованої особи - Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, про час та дату був повідомлений належним чином, заяв та клопотань від нього не надходило. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши ст. 293 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При судовому розгляді встановлені наступні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.1954, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу присвоєнні прізвища: чоловіку - [PERSON], дружині - [PERSON]./а.с.8/ [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 31.05.2018. /а.с.11/ Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], копії картки фізичної особи платника податків, довідки сер.ВТЭ-25 №070871, пенсійного посвідчення [NUMBER], прізвище заявниці [PERSON] вказано «[PERSON]». (а.с.4-7). Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], паспорта серія [NUMBER], військового посвідчення серії [NUMBER], [NUMBER] військового квитка серії [NUMBER] посвідчень військового штурмана [NUMBER],[NUMBER],[NUMBER],[NUMBER], диплома серія [NUMBER], свідоцтва про смерть серія [NUMBER] прізвище чоловіка заявниці [PERSON] вказано «[PERSON]». У свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.1954, прізвища заявниці [PERSON] та її чоловіка [PERSON], померлого [INFO], вказані як «[PERSON]».(а.с.8). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що за життя чоловік заявниці мав прізвище «[PERSON]», а не «[PERSON]», як зазначено в свідоцтві про шлюб. Відповідно прізвище заявниці - «[PERSON]». Крім того, у судовому засіданні 13.08.2018 свідок [PERSON] показав, що він син заявниці та померлого [PERSON], усе життя він та його батько мали прізвище «[PERSON]», а мати відповідно «[PERSON]». Також, йому відомо, що у свідоцтві про шлюб було допущено описку у прізвищі батьків, у зв'язку з чим [PERSON] і звернулась до суду. У судовому засіданні 13.08.2018 також було допитано свідка [PERSON], який показав, що він є племінником [PERSON], [PERSON] має прізвище «[PERSON]», а не «[PERSON]», також йому відомо про помилку допущену в свідоцтві про шлюб тітки. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.11.1954, укладеного між [PERSON] та [PERSON] підтверджений, а тому заявлені вимоги слід задовольнити. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає змогу оформити одноразову грошову допомогу у зв'язку зі смертю чоловіка. На підставі наведеного та

Outcome: approved