Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] у с. Христове Слов`яносербського району померла її мати [PERSON] . Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 12556,26грн. 24.07.2019р. державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки з наданих спадкоємцем документів відсутні відомості, які дають можливість визначити коло спадкоємців за законом, щодо майна померлої. На теперішній час спадщина ніким не прийнята. Таким чином, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, через що змушена звернутись до суду. У зв`язку з цим просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії в сумі 12556,26грн. в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача Військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської області Шарнікова І.І. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22.07.2015р. Сєвєродонецьким МВ УДМС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27.02.2006р. Відділом РАЦС міста Коломи головного Управління РАЦС Московської області, [PERSON] народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №257. Батком якої записаний [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.09.2017р. Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №272. Другою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою 11.09.2017р. була зареєстрована спадкова справа за №61203947 щодо майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49047319 від 11.09.2017р. Відповідно до довідки міського комунаьного підприємства «Центрожилком» №2335 від 27.08.2019р. [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала одна з 03.08.1994 по 13.03.2017 за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Сергієнко А.С. від 24.07.2019р. №433/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , в зв`язку з тим, що відсутні відомості, які дають можливість визначити коло спадкоємців за законом щодо майна померлої відповідно до ч.3,4 ст.1268 ЦК України, які вважаються такими, що прийняли спадщину. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне. Згідно із п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно із ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1-3 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні,\~ незалежно від того,\~ проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений\~ частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Порядок спадкування за законом та здійснення права на спадкування встановлений главами 86,87 Цивільного кодексу України, та передбачає звернення спадкоємців до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього ж Кодексу. Перелік документів, які спадкоємець зобов`язаний надати нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину деталізований в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину, а також спори щодо спадкового майна не підлягають судовому розгляду. Виключно у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Хоча ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 - ч. 3 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З наданої позивачем позовної заяви та матеріалів до неї вбачається, що вона просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яке складається з недоотриманої пенсії в сумі 12556,26грн. Однак суд звертає увагу на те, що в матеріалах цієї судової справи відсутні докази наявності у [PERSON] недоотриманої пенсії, зокрема відсутня довідка із розміром недоотриманої пенсії, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та будь-яка інша інформація щодо періоду нарахування та розміру такої пенсії, яка належала [PERSON] , але не була отримана нею за життя. У позовній заяві позивач зазначила, що довідка із розміром недоотриманої пенсії, а саме в сумі 12556,26грн., виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області знаходиться у нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори. Проте позивачем у справі, відповідно до ч.4 ст.83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Отже позивач не була позбавлена права зробити копію з вказаної довідки УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області та долучити її до матеріалів справи. За таких обставин виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.13 ЦПК України, яким встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу в межах заявлених нею вимог, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, при цьому, позивачем не було сплачено судовий збір. Отже, з позивача в дохід держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 768,40грн. (за ставками судового збору, які були чинними станом на час подання позову до суду в вересні 2019 року).

Outcome: approved