Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В грудні 2015 року їй стало відомо, що на вказану квартиру постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ Цьопи Б.А. від 22.10.2013 року накладено арешт, державним реєстратором Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Червоненко В.А. було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження 3221920. Згідно постанови про арешт, арешт накладено на все майно боржника [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», але боржник [PERSON] ніколи не був власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Вказує, що її законні права порушені, оскільки в зв'язку з накладенням арешту на вказану квартиру, що належить їй на праві власності, вона позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися квартирою. А тому, просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ Цьопи Б.А. від 22.10.2013 року. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судове засідання представник Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, за довіреністю Середін О.С., не з'явився, направивши до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому одночасно вказує, що щодо вирішення спору покладається на думку суду. В судове засідання представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідач [PERSON] не з'явилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Також в судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Придніпровському відділі ДВС Черкаського МУЮ перебувало виконавче провадження № 40382046 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-2377 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в сумі 24311 грн. 03 коп. В даному виконавчому провадженні державним виконавцем 22.10.2013 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та заборонено його відчуження. В зв'язку з цим державним реєстратором Червоненко В.А. 04.11.2013 року було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження - 3221920. 29.05.2014 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в законному порядку. Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON], яка є власником квартири [ADDRESS], не може вільно розпоряджатися своїм майном, оскільки таке право обмежене накладення арешту на квартиру, та враховуючи, що боржник за виконавчим провадженням № 40382046 - [PERSON], на майно якого і накладався арешт, ніколи не був власником квартири [ADDRESS], суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], оскільки такий арешт порушує законні права позивачки на розпорядження своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved