Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно - ?? частину квартири та ? частину будинку померлої матері. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилося спадкове майно - житловий будинок, розташований по [ADDRESS], та ? частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Іншим спадкоємцем першої черги по закону є її брат - відповідач по справі - [PERSON]. Позивач фактично вступила в управління спадковим будинком. В зв'язку з цим, посилаючись на ст. 549 ЦК УРСР, вважає, що прийняла спадщину після померлої матері. Також зазначає, що під час оформлення спадщини на частину спадкової квартири, відповідач приховав, що в нього є сестра - позивач, яка має право на спадкування. Позивач брала участь в ремонті спадкової квартири і зберігала речі із квартири померлої матері, які їй перевіз відповідач. Крім того, на момент відкриття спадщини позивач була непрацездатною, а тому має право на обов'язкову частку у спадщині. Також позивач зазначила, що померла мати з метою оформлення спадщини після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] (за дев'ять місяців до смерті самої [PERSON].) до нотаріуса не зверталася, однак шляхом здійснення володіння і користування частиною квартири, яка належала померлому чоловікові, спадщину після його смерті прийняла. В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. розгляд справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, заяви про відкладення судового розгляду не подав. Представник Головного управління юстиції в місті Києві направив в адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2007 року за позовом [PERSON] до [PERSON], 3-я особа: Головне управління юстиції в м. Києві про поновлення строку для прийняття спадщини та встановлення факту перебування в родинних відносинах встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. За змістом ч. 1 ст. 61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. Як свідчать матеріали справи, і підтверджується свідоцтвом про право на власність, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000 року, квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних долях. Крім того, із матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належав будинок [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок, виданий 05 червня 1995 року Виконкомом Великокрупільської сільської ради народних депутатів. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 грудня 2008 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори, на підставі ст. 529 ЦК Української РСР та пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, спадкоємцем майна гр. [PERSON], яка померла [INFO], є її син [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000 року, згідно з розпорядженням від 29 червня 2000 року за № 476. Також 16 грудня 2008 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори видано свідоцтва про право власності за законом . На підставі ст. 529 ЦК Української РСР та пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положеньЦК України , спадкоємцем майна гр. [PERSON], який помер [INFO], є його син [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000 року, згідно з розпорядженням від 29 червня 2000 року за № 476. За змістом ст. 525 ЦК Української РСР (в редакції, що діяв на момент виникнення правовідносин), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Судом встановлено, що часом відкриття спадщини є [INFO] та [INFO], коли померли, [PERSON] та [PERSON], відповідно. При спадкоємстві за законом, згідно до приписів ст. 529 ЦК Української РСР, спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. На момент смерті [PERSON], останній перебував у шлюбі з [PERSON]. Відповідно, спадкоємцями [PERSON] були [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] ні із заявою про прийняття спадщини, ні із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка - [PERSON], до нотаріуса не зверталась. Проте, зважаючи на наявні в справі докази суд дійшов висновку, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла. Оскільки, і як це підтверджується матеріалами спадкової справи №314/04, вона фактично володіла і користувалася усією квартирою [ADDRESS], 1/3 частина якої належала померлому чоловікові. Положеннями ст. 1270 ЦК Українивстановлено рівність часток у спадщині спадкоємців за законом. Відтак, спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] та складається із 1/3 частини квартири [ADDRESS], підлягає перерозподілу між його спадкоємцями - [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині. За таких обставин свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 16 грудня 2008 року державним нотаріусом [PERSON] - спадкоємцю майна гр. [PERSON], який помер [INFO], на 1/3 частини квартири [ADDRESS], - підлягає визнанню недійсним в частині частки квартири, що успадкована, оскільки право власності на ? частину 1/3 частки квартири ( тобто на 1/6 частину квартир) належало [PERSON] з моменту прийняття спадщини. Таким чином вимога Позивача щодо визнання частково недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 грудня 2008 року Відповідачу на 1/3 частини квартири [ADDRESS], що залишилась після смерті [PERSON], в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину спірної квартири, підлягає задоволенню. Представник позивача стверджує, що [PERSON] прийняла спадщину і після смерті своєї матері [PERSON] у відповідності до ст.549 ЦК Української РСР. Опитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], засвідчили, що позивач, після смерті матері в межах шестимісячного строку, фактично вступила у володіння та управління будинком [ADDRESS], здійснювала ремонт спадкової квартири, володіла речами померлої матері. Матеріалами спадкової справи №314/04 до майна померлої [INFO] [PERSON], а саме заявами Відповідача від 06.05.2004 року та від 16.12.2008 року, підтверджуються доводи Позивача про те, що Відповідач, звертаючись із заявою прийняття спадщини приховав від нотаріуса про існування іншого спадкоємця на майно померлої - Позивачки. Відтак, суд доходить висновку про доведеність Позивачем факту прийняття нею спадщини після смерті [PERSON]. Оскільки після спливу строку для прийняття спадщини і після отримання Відповідачем свідоцтва про право на спадщину за законом Позивач теж прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом, на підставі ч. 1 ст. 1280 ЦК України спадщина підлягає перерозподілу між спадкоємцями першої черги за законом. В зв'язку із цим, спадщина, що залишилася після смерті [PERSON], у складі: 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 29 червня 2000 року, згідно з розпорядженням від 29 червня 2000 року за № 476; 1/6 частини квартири [ADDRESS], яку померла фактично прийняла у спадщину після смерті [PERSON]; житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], підлягає перерозподілу між спадкоємцями - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 1301 ЦК України , свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, котрій воно було надано, не має права на спадкування, а також з інших підстав, зазначених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що іншими підставами можуть бути визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною та інше. За встановлених судом обставин свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 16 грудня 2008 року [PERSON] 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, підлягає визнанню недійсним. Таким чином і позовні вимоги Позивача щодо визнання за нею права власності на ? спадкового майна, - а саме ? частини квартири [ADDRESS] та ? частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 535 Цивільного кодексу Української РСР право на обов'язкову часту у спадщині виникає при здійсненні спадкування за заповітом. Положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ту обставину, на яку вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вимога ж позивача про визнання за нею права на обов'язкову часту у спадщині після смерті її матері - [PERSON] задоволенню не підлягає у зв'язку з її безпідставністю та недоведеністю. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст.. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial