Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина - [PERSON] , [INFO] . На дай час шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо спільного господарства не ведуть. Їх спільний син проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] , яка є її власністю. Домовленості між ними з ким буде проживати дитина не досягнуто. Враховуючи викладене, а також інтереси дитини просила розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання сина разом з нею. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вважала, що в інтересах дитини буде визначити її місце проживання з матір`ю, надали до суду висновок. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013 року, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області , актовий запис 1185. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , що підтверджується актовим записом -356, складеним Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, який проживає разом з позивачем. Позивач має у власності житло а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] що підтверджується наявними в матеріалах справи договорами дарування. Згідно до ч. 1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини, суд вважає доцільним розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка недосягла десятироків, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2ст. 161 СК України). Згідно із ч. 3ст. 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у п. 18постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. В судовому засіданні установлено та підтверджується матеріалами справи, що малолітній [PERSON] ,2017 р.н., проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] будинок складається з трьох кімнат, санвузла, кухні, умови утримання будинку задовільні, є опалення зі слів господарки будинку, борги по комунальним послугам відсутні, дитини створені належні умови для комфортного проживання. З висновку виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради №02-14-319-25 від 13.11.2020 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю, оскільки матір`ю створені всі належні умови для виховання дитини, вона виконує батьківські обов`язки у повному обсязі, забезпечує дитині належний догляд та розвиток . Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи інтереси дітей, позицію представника органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.141,160,161 СК України,

Outcome: approved