Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 21.04.1998 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований у виконкомі Селятинської сільської ради Путильського району. В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також у шлюбі, але від іншого чоловіка народився син [PERSON], [INFO]. Посилалася, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні погляди на життя. Між ними часто виникали сварки, у зв»язку з чим проживають окремо понад сім років. Відповідач проживає у [INFO], а вона з дітьми в смт.Берегомет Вижницького району. Діти знаходяться на її повному утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не цікавиться їх життям, не бере участі у їх вихованні. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], що зареєстрований 21.04.1998 року у виконавчому комітеті Селятинської сільської ради Путильського району, актовий запис №03 від 21.04.1998 року; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, належно повідомлена про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, належно повідомлений про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивач не заперечує проти заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 21 квітня 1998 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Селятинської сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-МИ №122276 від 14 грудня 2016 року, виданого Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з пояснень позивачки в позовній заяві, судом встановлено, що фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено, їх сім»я розпалася, спільного господарства сторони не ведуть та спільно не проживають понад 7 років. Відповідач проживає у [INFO], а позивач з дітьми - в смт.Берегомет Вижницького району. Позивач довела, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити за нею прізвище [PERSON]. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, із стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved