Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частини спадкового майна. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок по [ADDRESS], який належав йому згідно до Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської РДА за №24 від 20.01.2003 року. За життя [PERSON] не склав заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті. Спадкоємців, передбачених вимогами ст.1241 ЦК України, немає. Позивачка вказує, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини у житловому будинку, розташованому в [ADDRESS]. На даний момент, оригінал вищезазначеного правовстановлюючого документи на спадковий будинок втрачено, оголошення опубліковано в газеті «Новини Виноградівщини». У зв'язку із необхідністю оформлення спадщини та втратою вище зазначених оригіналів правовстановлюючих документів, позивачка звернулася до Виноградівської РДА, однак їй було рекомендовано звернутися до звернутися до суду. Із рішення Виноградівського районного суду по справі за №299/4480/14ц, вбачається, що за відповідачкою [PERSON] визнано право власності на 3/4 частини спадкового житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину поскільки втрачено оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно спадкодавця, у зв'язку із чим їй було рекомендовано звернутися до суду. Позивачка в судовому порядку просить суд визнати за нею право власності на 1/4 житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задоволити. Відповідачка подала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, заявлені до неї позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Обстеживши матеріали справи, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини, на які посилається позивач в своїй позовній заяві. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачки -[PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: житловий будинок по [ADDRESS], який належав йому згідно до Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської РДА за №24 від 20.01.2003 року. Відповідно до довідки КП Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації №716/14 від 31.10.2014 року, житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] будівництвом завершений. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року вказаний вище житловий будинок зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане Виноградівською РДА 20.01.2003 року на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА №24 від 20.01.2003 року. Позивачка постійно проживала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини у житловому будинку, розташованому в [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Неветленфолівської сільської ради за №02-28/1577 від 11.11.2014 року. На даний момент, оригінал вищезазначеного правовстановлюючого документи на спадковий будинок [ADDRESS] втрачено. Оголошення про втрату оригіналу Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської РДА за №24 20.01.2003 року, опубліковано в газеті «Новини Виноградівщини» №47(839) від 22.11.2014 року. Як вбачається із рішення Виноградівського районного суду по справі за №299/4480/14-ц за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частини спадкового житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Рішення суду 05.01.2015 року набрало законної сили. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак листом №275/01-16 від 18.11.2014 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачкою не представлено правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв'язку із чим нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. ВССУ в своєму узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначив, що відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Отже, як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності та відповідні їм норми матеріального права, суд дійшов висновку, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями ввійшло до складу спадщини, що відкрилася на день смерті [PERSON] Оскільки умови для оформлення позивачем спадщини у нотаріальному порядку відсутні, тому невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним ним способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON]. у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved