Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 30 вересня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що сімейне життя не склалося внаслідок відсутності між ними взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та вирішення важливих питань сім`ї та побуту, що призводили до сварок. Тому, починаючи з 2017 року шлюбні відносини остаточно припинилися та наразі подружжя проживає окремо. Спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки сім`я фактично розпалася і у них зникли почуття любові та поваги один до одного; на примирення не згодна. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 липня 2020 року справу передано на розгляд судді Ковальчук Т.А. Ухвалою судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, проте надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився,проте надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. [PERSON] та [PERSON] 30 вересня 2011 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1386. (а.с.11). Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 06 липня 2012 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 659) та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03 жовтня 2014 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1059). (а.с.9,10). Позивач в судове засідання не з`явилась, проте надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами. В матеріалах справи також наявна заява позивача про підтримання позову та згоду на винесення заочного рішення. (а.с.36). Відповідач в судове засідання також не з`явився, проте надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. (а.с.32,34). Також, встановлено, що починаючи з 2017 року між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Відповідач наразі проживає разом із своїми батьками. Примирення між сторонами неможливе. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін, тому дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. При таких обставинах, враховуючи те, що з часу припинення шлюбних відносин, окремого проживання та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та вони не бажають поновлювати стосунки, суд приходить до висновку, що надання сторонам строку для примирення є недоцільним і шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved