Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі 2500 грн., щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду та до закінчення навчання чи до досягнення позивачем двадцяти трьохрічного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є її батьком. На сьогоднішній день позивач є студенткою 4 курсу, відділення Сестринської справи, Комунального закладу вищої освіти Фахового медичного коледжу КЗВО «Рівненської медичної академії», форма навчання - денна, з 01.09.2016 року по 28 червня 2020 року на державній формі навчання. З вересня 2020 року планує поступати в медичний коледж КЗВО «Рівненського медичного коледжу» на відділення сестринська справа, на денну форму навчання та на платну основу, щоб здобути ступінь бакалавра. Позивач зазначає, що навчаючись на денній формі навчання не має змоги влаштуватися на роботу, щоб отримувати самостійно заробіток, потребує матеріальної допомоги, окрім того кожні пів року сплачує за проживання в гуртожитку, витрачає кошти на придбання медичних приладів та на громадський транспорт. [PERSON] обґрунтовуючи позовні вимоги також зазначає, що відповідач є працездатним та має можливість працювати, інших дітей на утриманні не має. Також свої доводи на підставу позову позивачем викладено у відповіді на відзив від 01.06.2020 року. Свої заперечення на позов відповідачем викладено у письмовому відзиві від 22.05.2020 року та в запереченні на відповідь на відзив від 04.06.2020 року. Просив частково задовольнити позов, а саме не заперечив проти стягнення з нього на утримання дочки аліменти на період навчання з дня подачі позову (березня 2020 року) до закінчення дочкою навчання (червень 2020 року) та стягнення за вказаний період аліментів у розмірі 600 грн., щомісячно. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування того, що відповідач має можливість надавати їй допомогу, у визначеному розмірі, та безпідставно заявлено період стягнення аліментів. Відповідач зазначив, що донька отримувала стипендію, та у період карантину навчалася дистанційно і фактично не несла витрат на навчання. Відповідач також стверджує, що його матеріальне становище погіршилося, не працевлаштований, на його утриманні перебуває матір [PERSON] . Зокрема відповідач заперечив проти задоволення позову у повному обсязі з підстав того, що матір позивача працює та отримує заробітну плату, і може забезпечити потреби доньки. Ухвалою суду від 05.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні підтримав заперечення викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Просив задовольнити позов частково. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 10.05.2001 року Крупецькою сільською радою Радивилівського району Рівненської області, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено матір [PERSON] , батьком [PERSON] . Відповідно до довідки виданої Комунальним закладом вищої освіти «Рівненська медична академія» Рівненської обласної ради №108 від 12.02.2020 року, [PERSON] є студентом 4 курсу відділення Сестринської справи Фахового медичного коледжу КЗВО «Рівненська медична академія» форма навчання денна. Навчається з 01.09.2016 року по 28.06.2020 року. Так, відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів, суд враховує позицію позивача, щодо способу стягнення аліментів, а саме у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо розміру аліментів, суд зазначає наступне. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Позивачем жодними належними доказами не обґрунтовано суму аліментів, а саме у розмірі 2500 грн. щомісячно, також не доведеними є припущення позивача про задовільний матеріальний стан відповідача та його дохід. При визначенні розміру аліментів, суд враховує часткове визнання відповідачем позову на сплату аліментів на повнолітню дочку. Відповідач є особою працездатного віку, відповідно до відомостей, які містяться в трудовій книжці серія [NUMBER] , номер запису №16, [PERSON] звільнений з роботи за згодою сторін з 2006 року на підставі наказу, та з 08.12.2006 року останньому здійснювалися виплати допомоги по безробіттю. При цьому до відзиву додано лише вибірково декілька аркушів трудової книжки, з яких неможливо встановити актуальні дані щодо працевлаштування відповідача. Відповідно до довідки №546 від 18.05.2020 року виданою Крупецькою сільською радою Радивилівського району Рівненської області [PERSON] не має постійного місця роботи з 30 листопада 2006 року, фактично ніде не працює. Суд приймає також до уваги, що [PERSON] досягла повноліття, продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, суд доходить висновку, що відповідач, який є батьком, зобов`язаний надавати дочці таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років та може її надавати, оскільки має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом, окрім того є працездатного віку, інших утриманців немає, оскільки, відповідачем жодним чином не підтверджено факт перебування на його утриманні матері [PERSON] . Відповідач не надав суду належних доказів що підтверджують його матеріальний стан, не надав доказів про наявність чи відсутність на праві власності рухомого чи нерухомого майна. Долучені відповідачем копії квитанції про переказ коштів на ім`я [PERSON] (а.с.33-34) суд також не приймає до уваги оскільки вони не містять інформації про цільове призначення коштів. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає достатнім стягувати із відповідача аліменти в розмірі по 1000 грн., щомісячно, з дня пред`явлення позову і до закінчення [PERSON] навчання, але не більш ніж до досягнення дочкою 23 років. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved