Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування на жилий будинок, мотивуючи дані вимоги тим , що 08.09.1984р. позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. 24.12.1988р. помер батько чоловіка позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно жилий будинок №43а (45) по вул. Колгоспній у смт. Борівське м. Сєвєродонецька Луганської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина (мати чоловіка позивача) [PERSON], яка померла 16.12.2001р.. За своє життя [PERSON] склала заповіт на випадок своєї смерті на імя чоловіка позивача [PERSON], який помер 07.07.2015р..04.03.2016р. позивач [PERSON] звернулась до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте їй було нотаріусом відмолено оскільки [PERSON] не подав заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON]. При цьому, позивач [PERSON] вказує, що [PERSON] з моменту відкриття спадщини вступив в управління спадковим майном, а отже, на думку позивача [PERSON] є усі законні підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування. Тому, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом і просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 07.07.2015р. в м. Сєвєродонецьк Луганської області на жилий будинок з надвірними побудовами (згідно натуральних розмірів), який розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Борівське, вул. Колгоспна, буд. 43а (колишній №45). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги та обставини, викладені в обґрунтування позову підтримала, додатково пояснила, що спірне домоволодіння №43а розташоване у тому ж подвірї, що і жилий будинок №43 по вул. Колгоспній. У неї не має документів про надання дозволу на відведення земельної ділянки та надання дозволу на будівництво спірного жилого будинку, їй відомо, що він був побудований батьком її чоловіка самовільно. Тому, просила задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] селищної ради міста Сєвєродонецьк Луганської області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про одруження серія ЯР №944595, виданого 14.06.1949р. ЗАГС по [PERSON] селищній раді, актовий запис №6, [PERSON] та [PERSON] одружились, прізвище дружини після реєстрації одруження [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 27.07.1981р. [PERSON] селищною радою, домоволодіння, яке розташоване за адресою: с. Борівське, вул. Колгоспна, буд. 45 належить [PERSON]. Будинок побудований самовільно у 1951р.. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія ІІІ-ЕД №306506, виданого [PERSON] селищною радою Попаснянського району Ворошиловградської області, актовий запис №95, [PERSON] помер 24.12.1988р.. Відповідно до копії заповіту, посвідченого 11.12.1975р. державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №1-6367, [PERSON], що мешкає за адресою: с. Борівське, вул. Колгоспна, буд. 43, на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-ЕД №357960, виданого 08.09.1984р. [PERSON] селищною радою Попаснянського району Ворошиловградської області, актовий запис №30, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія 1-ЕД №293252, виданого [PERSON] селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області, актовий запис №110, [PERSON] померла 17.12.2001р.. Відповідно до копії довідки селищного голови [PERSON] селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області №515 від 15.04.2008р., в результаті впорядкування адресного господарства домоволодінню [PERSON] по вул. Колгоспній наданий №43а у с. Борівське (старий №45). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія І-ЕД №471467, виданого 13.07.2015р. Виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області, актовий запис №57, [PERSON] помер 07.07.2015р.. Відповідно до копії довідки селищного голови [PERSON] селищною ради м. Сєвєродонецька Луганської області №2273 від 19.09.2005р., [PERSON] фактично прийняв спадщину, яка складається з жилого будинку у с. Борівське, вул. Колгоспна, буд. 43 після смерті батьків [PERSON], померлого 24.12.1988р. та [PERSON], померлої 16.12.2001р.. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.03.2016р. державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №1-274, спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] є його дружина [PERSON]. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з: житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого у смт. Борівське м. Сєвєродонецька Луганської області, вул. Колгоспна, буд. 43. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Абзацами 1, 2 пункту 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» встановлено, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням розяснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Це майно не є обєктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Абзацом 1 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи та пояснень позивача [PERSON], встановлено, що спірний жилий будинок, розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Борівське, вул. Колгоспна, буд. 43а був побудований батьком чоловіка позивача - [PERSON] самовільно, доказів наявності дозволів на відведення земельної ділянки під вищевказаним жилим будинком та на будівництво вищевказаного жилого будинку позивач [PERSON] не має, то ж, суд приходить до висновку, що спірний жилий будинок був побудований без відповідних дозвільних документів. Отже, спірний жилий будинок з надвірними побудовами не є обєктом нерухомого майна, право власності на яке входить до складу спадщини після смерті [PERSON], а тому суд не може визнати право власності на такий обєкт за спадкоємцем [PERSON]. Правове значення для позивача в такому випадку може мати питання визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва жилого будинку, та подальше оформлення права власності на вказані матеріали як на самочинно збудоване нерухоме майно у встановленому законом порядку. Таким чином , у судовому засіданні встановлено , що факти , викладені позивачем [PERSON] в обґрунтування позовної заяви не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у звязку з чим позовна заява [PERSON] до [PERSON] селищної ради міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування на жилий будинок не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed