Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за Договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 19.01.2021 року між нею та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого вона передала відповідачці [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 дол. США, а відповідачка [PERSON] отримала вказані кошти та зобов`язалася їх повернути в строк до 01.02.2021 року. Факт отримання відповідачкою коштів в розмірі 2000 дол. США підтверджується розпискою від 19.01.2021 року. Вказує, що строк повернення боргу сплив 01.02.2021 року, однак відповідачка [PERSON] борг до даного часу їй не повернула. На момент складання позовної заяви, тобто станом на 25.05.2021 року, сума боргу становила 2000 дол. США, що в еквіваленті на вказану дату складало 55\~110 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказує, що за період прострочки, а саме з 01.02.2021 року по 25.05.2021 року 3% річних становлять 516 грн. 37 коп., виходячи із розрахунку: 55\~110 грн. /сума еквівалентна 2000 дол. США станом на 25.05.2021 року/ х 3% : 365 днів х 114 днів = 516 грн. 37 коп. Також вказує, що в силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Зазначає, що процентна ставка пені за період з 19.01.2021 року по 01.02.2021 року, тобто за 14 днів користування позикою, складає 126 грн. 83 коп. Також вказує, що в зв`язку з неповерненням відповідачкою [PERSON] грошових коштів, їй (позивачці) завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 15\~000 грн. А тому, просить стягнути із [PERSON] на її користь борг за Договором позики від 19.01.2021 року в розмірі 55\~110 грн. пеню в розмірі 126 грн. 83 коп., 3% річних в розмірі 516 грн. 37 коп. та моральну шкоду в розмірі 15\~000 грн., а всього 71\~662 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.07.2020 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за Договором позики, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник позивачки [PERSON] адвокат Бірюков А.М. позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив стягнути із відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] борг за Договором позики від 19.01.2021 року в розмірі 55\~110 грн., пеню в розмірі 126 грн. 83 коп., 3% річних в розмірі 516 грн. 37 коп. та моральну шкоду в розмірі 15\~000 грн., а всього 71\~662 грн. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України,\~за відсутності\~відповідачки [PERSON] ,\~повідомленої у\~встановленому законом\~порядку про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~яка не\~з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди представника позивачки щодо такого порядку розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] адвоката Бірюкова А.М., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 19.01.2021 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно до умов якого відповідачка [PERSON] , отримавши грошові кошти в розмірі 2000 дол. США, зобов`язалася їх повернути позивачці [PERSON] в строк до 01.02.2021 року. Факт отримання грошових коштів в розмірі 2000 дол. США підтверджується розпискою відповідачки [PERSON] від 19.01.2021 року (а.с. 11). Строк повернення коштів закінчився 01.02.2021 року, однак борг за Договором позики від 19.01.2021 року в розмірі 2000 дол. США позивачці [PERSON] відповідачкою [PERSON] не повернутий. Станом на 25.05.2021 року (на момент настання строку повернення боргу та складання позову) сума боргу була еквівалентна 55\~110 грн. Саме вказану суму і просить стягнути позивачка з відповідачки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за Договором позики від 19.01.2021 року не виконала та не повернула позивачці після закінчення строку вказаного Договору, а саме після 01.02.2021 року позику в розмірі 2000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 55\~110 грн., тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення із відповідачки [PERSON] на її користь суми позики за Договором позики від 19.01.2021 року в сумі еквівалентній 2000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 55\~110 грн. Разом з тим, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] і в частині стягнення з відповідачки на її користь 3% річних, виходячи із наступного. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за Договором позики від 19.01.2021 року не виконала, тому вимоги позивачки про стягнення з останньої на її користь 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення є законними. За період прострочення, який зазначений позивачкою, а саме з 01.02.2021 року по 25.05.2021 року 3% річних складають 516 грн. 37 коп., виходячи із наступного розрахунку: 55\~110 грн. /сума боргу еквівалента 2000 дол. США/ х 3% : 365 днів х 114 днів /період прострочення/ = 516 грн. 37 коп. Щодо позовних\~вимог [PERSON] \~про стягнення\~із відповідачки\~на її\~користь пені\~в розмірні\~126\~грн.\~83\~коп.,\~то вони\~до задоволення\~не підлягають,\~як такі,\~що не\~обґрунтовані на\~ не\~доведені належними\~доказами.\~Зокрема умовами\~вищевказаного Договору\~позики не\~передбачена відповідальність\~відповідачки у\~вигляді слати\~пені.\~Крім того,\~позивачка [PERSON] \~обґрунтовуючи таку\~пеню посилається\~на норми\~права,\~які регулюють\~сплату відсотків\~за користування\~позикою,\~тобто посилається\~на ст.\~1048\~ЦК України,\~але при\~цьому просить\~стягнути з\~відповідачки саме\~пеню.\~В силу\~чинного цивільного\~процесуального законодавства\~саме позивач\~формує свої\~позовні вимоги\~та несе\~ризик вчинення\~тих чи\~інших процесуальних\~дій,\~а суд,\~в силу\~ст.\~13\~ЦПК України,\~розглядає справи\~не інакше, як за\~зверненням особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках . А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для стягнення із відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] пені в розмірі 126 грн. 83 коп. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки, завданої їй моральної шкоди, суд виходить з наступного. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлено в ст. 16 ЦК України, а саме, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування моральної шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її задала. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. Як встановлено в судовому засіданні така шкода позивачці [PERSON] була завдана в зв`язку з не поверненням відповідачкою [PERSON] коштів за договором позики, оскільки позивачка була вимушена звертатися до суду за захистом своїх прав, витрачаючи на це час, що призвело до цілком природних хвилювань та негативно вплинуло на її звичний уклад життя, тобто зумовило моральні страждання і переживання. Через відмову відповідачки в добровільному порядку повернути позику, позивачка позбавлена можливості розпоряджатися зазначеними коштами, які є її власністю. А тому, суд вважає позовні вимоги позивачки щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтованими, однак, виходячи із принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині частково, стягнувши з відповідачки на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 2\~000 грн., оскільки саме ця сума, на думку суду, відповідає рівню душевних страждань позивачки та принципам розумності і справедливості. Такими чином всього до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає заборгованість за Договором позики від 19.01.2021 року в розмірі 55\~110 грн., 3% річних в загальній сумі 516 грн. 37 коп. та моральна шкода в розмірі 2\~000 грн. \~ \~ \~ \~Крім того,\~на підставі\~ст.\~141\~ЦПК України,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути із\~відповідачки [PERSON] \~на користь\~позивачки сплачений\~нею при\~подачі даного\~позову до\~суду судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 739 грн. 54 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial