Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликається на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає, дитина перебуває на повному її утриманні. Позивач в судове засідання не зявилася подав суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, за вірне прийняти визнання відповідачем позову. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ГЮ № 234009, виданого 07.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області. З дослідженого судом свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] встановлено, що її батьком є відповідач [PERSON] Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги неповнолітній дочці, суд вважає доведеним, оскільки вказаний факт сторонами не оспорюється. Неповнолітня [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] і перебуває на повному її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved