Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, зокрема придбаних ними під час шлюбно-сімейних відносин автомобільних гаражів (три приміщення) за адресою Львівська область Самбірський район с. Стрілковичі вул. Самбірська, будинок 223-г, вартістю 512840грн., реєстраційний номер майна 6418629; майстерні по ремонту тракторів (три приміщення) за адресою Львівська область Самбірський район с. Стрілковичі вул. Самбірська, будинок 223-б, площею 408,2кв.м., вартістю 313807грн., реєстраційний номер майна 6417767; будинків механізатора (десять приміщень) за адресою Львівська область Самбірський район с. Стрілковичі вул. Самбірська, будинок 223-а, вартістю 1728000грн., реєстраційний номер майна 6414267; 2/5 частин боксів для комбайнів (пятнадцять приміщень) за адресою Львівська область Самбірський район с. Стрілковичі вул. Самбірська, будинок 223-д, площею 400кв.м., вартістю 310000грн., реєстраційний номер майна 6419012; майстерні по ремонту автомобілів (девять приміщень) за адресою Львівська область Самбірський район с. Стрілковичі вул. Самбірська, будинок 223-в, площею 421кв.м., вартістю 599100грн., реєстраційний номер майна 6418211; піднавісів для техніки (чотири приміщення) за адресою: Львівська область Самбірський район с. Стрілковичі вул. Самбірська, будинок 223-е, загальною площею 1109,6кв.м., вартістю 853015грн., реєстраційний номер майна 6419489; приміщення котельні за адресою: Львівська область Самбірський район с. Стрілковичі вул. Самбірська, будинок 223-є, площею 110,6кв.м., вартістю 85025грн., реєстраційний номер майна 6419778; нежитлової будівлі (насосної) за адресою: Львівська область Самбірський район с. Стрілковичі вул. Самбірська, будинок 47-в, вартістю 12000грн., реєстраційний номер майна 20234964; автомобіля AUDI-А6, 2006 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], номер кузова WAUZZZ8Е46А041914, вартістю 12500 доларів США, що станом на сьогодні становить 350000грн.; автомобіля КАМАЗ 53212, номер шасі 0027772, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], вартістю 145000грн. Позивач просить у судовому порядку поділити спільне майно та визнати відповідно особистою приватною власністю її та [PERSON]; також у звязку з відчуженням частини спірного майна подружжя і цим самим порушенням її законних прав, свобод та законних інтересів, [PERSON] за судовим рішенням просить визнати недійсними протоколи відповідача [PERSON] філії Державного підприємства «СЕТАМ» з проведення електронних торгів, визнати незаконною і скасувати постанову державного виконавця серії ВП №41128197 від 05.09.2017р. «Про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу»; визнати свідоцтва про придбання майна [PERSON] з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, посвідчені приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] від 16 січня 2018 року, недійсними та скасувати їх; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на майно, проведену на підставі свідоцтв про придбання майна [PERSON]; крім цього позивач просить визнати незаконним та скасувати зведене виконавче провадження №53291764, до складу якого входять виконавчі листи №2-268/2011 та №452/1588/16ц. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала вимоги позовної заяви і посилалася на обставини, викладені у зверненнях до місцевого суду, котрі була змушена неодноразово збільшувати через обставини, що їй ставали відомі під час провадження цивільної справи після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про поділ майна подружжя. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в інтересах довірителя [PERSON] позов про поділ майна подружжя визнали та погодились на такий поділ спільного майна, як вказала позивач [PERSON], оскільки їх довіритель вже отримав два автомобілі, а стосовно приміщень, то таким чином краще розділити, оскільки в результаті таким же чином буде в наступному виділятись і поділена відповідно земельна ділянка; кількість майна, що є предметом поділу майна колишнього подружжя є оптимально підрахована та частки є близькими до рівних. Про відчуження спірного майна виконавчою службою в користь [PERSON], де був власником [PERSON], останньому про це нічого не було відомо, виконавчою службою про проведення прилюдних торгів він не був інформований. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник-адвокат [PERSON], представник відділу ДВС державний виконавець Мазуркевич Л.І., а також у письмовому звернені до суду на позов [PERSON] про поділ майна подружжя [PERSON] підприємство «СЕТАМ» позову не визнали та вважали проведення відчуження майна у користь [PERSON] відповідно до встановленого Порядку реалізації арештованого майна, а тому просили у позові відмовити повністю. Крім цього представник-адвокат [PERSON] наголосила, що позиція позивача ґрунтується на нормативних документах, які втратили чинність, зокрема, на старих нормах Закону України Про виконавче провадження та Інструкції Про порядок реалізації майна; а також вона переконана, що позов носить штучний характер відповідно до норм ЦПК України. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про поділ майна подружжя підлягає частковому задоволенню та все спірне майно слід визнати спільною сумісною власністю подружжя із [PERSON] та, відповідно поділити його, виходячи із наступних встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин: Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 21.08.2015 року та проживали подружнім сімейним життям із 23.06.1990 року. За час шлюбу ними у 2006 році було набуте спірне у справі майно, що носило раніше назву як споруди тракторної бригади; придбали вони це за спільні кошти у [PERSON] в рахунок викупу майнових паїв. Із пояснень як позивача так і представників відповідача під час судового розгляду встановлено, що зазначені всі обєкти були придбані за їх кошти, були придбані для їх спільного проживання, користування та, їх дітей. Тому правовий режим даного майна відповідно до ст. 60 СК України є майном спільної сумісної власності чоловіка та дружини, набуте ними за час шлюбу, що є продовженням загальної норми ч. 3 ст. 368 ЦК України і не може бути особистою власністю дружини, чи чоловіка відповідно, чи інших осіб, що випливає із змісту ст. ст. 57, 58, 62 СК України. Однаково у суді з пояснень сторони позивача встановлено, що саме [PERSON] було використано для придбання цього майна більшу частину коштів, що вона отримала ще від своїх батьків, чого ніхто із відповідачів не заперечив та не спростовував. Отже, стосовно правового режиму спірного майна, то ані законом ні договором таке не було врегульоване, учасниками судового розгляду про це суду не подано доказів, - а тому спірне майно у с. Стрілковичі Самбірського району, що конкретизоване раніше, є обєктами спільної сумісної власності подружжя; тому майно, що є у спільній сумісній власності, підлягає поділу за встановленими правилами як Сімейним кодексом, так і згідно норм цивільного законодавства. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Ураховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення обидвох сторін, подані суду матеріали. Разом з тим суд вважає, що позов [PERSON] про поділ майна подружжя підлягає задоволенню, оскільки сторона відповідача [PERSON] по суті визнала позов уцілому. Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачем [PERSON] під час провадження в справі та під час судового розгляду його представниками не подано суду клопотань про доказування чи про звільнення від доказування щодо придбання спірного майна за власний кошт, чи кошти інших осіб, позов визнано і підстав для неприйняття визнання відповідачем позову судом не встановлено та, із позицій інших відповідачів цього не зясовано, тому питання поділу майна спільної сумісної власності подружжя підлягає задоволенню. Окрім цього судом узято до уваги і те, що позиція позивача [PERSON] ґрунтується виходячи із захисту власного права власності, що випливає із Цивільного Закону України, а саме відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Тому відповідно до норм Цивільного кодексу [PERSON] є одним із субєктів права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом. Вслід цьому, гарантуючи захист права власності, закон надає [PERSON] як власнику право вимагати усунення порушення її права, хоча це порушення і не є поєднане з позбавленням володіння у спосіб, передбачений ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України на спірні обєкти права власності, що були реалізовані у користь відповідача [PERSON] відповідачем виконавчою службою через відповідача [PERSON] підприємство «СЕТАМ». У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У звязку із таким висновком суду про задоволення позову про поділ майна подружжя інші позовні вимоги позивача [PERSON] також як наслідок підлягають задоволенню і, в тому числі у звязку з порушенням Порядку реалізації арештованого майна. Зокрема, про визнання недійсними протоколів [PERSON] філії Державного підприємства «СЕТАМ» (Державного підприємства «СЕТАМ») проведення електронних торгів, які не відбулися, з реалізації нерухомого майна, - спірного у цивільній справі; також про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна [PERSON] з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, посвідчені приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу [PERSON] від 16 січня 2018 року, і такі підлягають скасуванню як і державна реєстрацію права власності спірного майна за [PERSON], що проведена як наслідок на підставі свідоцтв про придбання майна особою з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування зведеного виконавчого провадження №53291764, до складу якого входять виконавчі листи №2-268/2011 та №452/1588/16ц, то в тій частині суд відмовляє як у безпідставно заявленій виходячи з далі викладеного: За змістом ст. 19 Конституції України, ст. 14 ЦК України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007р. №8 «Про незалежність судової влади» не допускається постановлення судових рішень, які зобовязують до вчинення дій, які не є обовязковими для відповідача за законом, а також рішень, які передбачають втручання в компетенцію відповідача. Із урахуванням раніше наведених правовідносин, пояснень про це сторін під час провадження у цивільній справі в сукупності з поданими матеріалами, суд зясовує про відсутність у позивача [PERSON] субєктивного права, про захист якого нею подано власний позов до відповідача відділу ДВС Самбірського МРУЮ і, з приводу зведеного виконавчого провадження №53291764, тобто у цій частині її позовна вимога спрямована на захист неіснуючого субєктивного права чи охоронюваного законом інтересу. Окрім цього така предявлена позовна вимога про визнання незаконним та скасування виконавчого провадження не ґрунтується на законі, тобто заявлена з підстав, не передбачених законодавством; у судовому засіданні позивачем [PERSON], ані її представником [PERSON] жодним чином для цього не наведено юридичних основ, спірні правовідносини між [PERSON] та [PERSON] з приводу коштів, чи іншого є питаннями відносин між ними особисто та окремих судових спорів, які жодним чином не мають відношення до набутого майна подружжям за час шлюбу. Відтак, суд у цій позовній вимозі [PERSON] відмовляє. У тому числі як установлено під час провадження у цивільній справі [PERSON] нічого не було відомо про взаємовідносини між [PERSON] та [PERSON], позивач не знала про спірне у цивільній справі виконавче провадження; ніхто із решту учасників судового розгляду про це суду не доказували та [PERSON] у жодному випадку не повинна нести відповідальність за особисті борги тепер колишнього чоловіка. Також позивача [PERSON] про виконавче провадження №53291764, до складу якого входять виконавчі листи №2-268/2011 та №452/1588/16ц і стосуються лише відповідача [PERSON], як і самого боржника [PERSON] ніхто не інформував про існування такого, не були ці сторони повідомлені належним чином про реалізацію спірного майна з прилюдних торгів нібито у відповідності до вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2831/5. Зясувавши зазначене суд констатує, що відбулось порушення вимог вказаного Порядку і таке порушення полягало у першу чергу в неналежним чином повідомленні як учасників торгів, так і не було вияснено державним виконавцем до їх проведення правового режиму майна, що пропонувалось реалізувати, а воно належало саме [PERSON] Під час провадження у цивільній справі ні державним виконавцем, ані [PERSON] підприємством «СЕТАМ» цього не спростовано і не доведено суду, що проведення торгів та їх результат не стало порушенням прав і законних інтересів позивача [PERSON], через що вона оспорює у цивільній справі результати торгів. Водночас як наслідок не заслуговує на увагу посилання представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] питання чому [PERSON] не ставить перед судом у позовних вимогах про поділ її спільного із [PERSON] житлового будинку, що теперішній позов носить штучний характер, а також про те, що потреби її довірителя повинні бути задоволені за рахунок майна [PERSON], оскільки в судовому засіданні встановлено, що у 2013 році житловий будинок [PERSON] і [PERSON] вже був відчужений у користь їх спільної дитини і ставити питання про поділ обєктів права спільної сумісної власності є правом самої особи, а не її обовязком; представником-адвокатом суду нічим не аргументовано очевидності штучного характеру позову [PERSON] про поділ майна подружжя і нічим це не підтверджено, а також жодним чином не доведено, що позивач [PERSON] повинна відповідати за відповідача [PERSON] власним майновим відшкодуванням у користь стягувача [PERSON] Напротивагу такій позиції представника відповідача [PERSON] суд звертає увагу на те, що саме вона із довірителем [PERSON] проявили недобросовісну процесуальну поведінку стосовно приховування всіх відомих їм обставин та поспішності реєстрації спірного у цивільній справі майна за [PERSON] як стягувачем за виконавчим провадженням, що неодноразово спонукало позивача збільшувати позовні вимоги. Оскільки суд прийшов до такого висновку, то судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial