Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 97000грн., мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] з 24.04.2009р. перебували у шлюбі. 06.06.2019р. шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . 01.12.2012р. під час перебування у шлюбі, сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки Renault Logan, 2012р.в., д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] . Відповідач, всупереч вимог законодавства, після припинення спільного проживання з позивачем, без її згоди, здійснив відчуження набутого у шлюбі майна - автомобіля марки Renault Logan, 2012р.в., д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] вважає, що відповідач повинен сплатити їй грошову компенсацію вартості 1/2 частини вищевказаного автомобіля у розмірі 97000грн. Тому, [PERSON] звернулась з позовом до суду і просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Renault Logan, 2012р.в., д.н.з. [NUMBER] в розмірі 97000грн. Представник позивача [PERSON] у вступному слові позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2009р. по 06.06.2019р. Під час перебування у шлюбі вони за спільно зароблені грошові кошти придбали автомобіль марки Renault Logan, 2012р.в. Проте, відповідач, за для того, щоб не здійснювати поділ спільного сумісного майна, яке належить подружжю, здійснив відчуження автомобілю на підставі договору купівлі - продажу та перереєстрував спірний автомобіль на [PERSON] без згоди на те позивача. Вартість автомобілю, згідно сайту РСТ продажу автомобілів по Україні в середньому становить 194000грн. Таким чином, вважає, що відповідач повинен сплатити грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 97000грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Відповідач [PERSON] у вступному слові позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2009р. по 2019р. Під час перебування у шлюбі вони придбали автомобіль марки Renault Logan, 2012р.в. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем ними було прийнято рішення про відчуження спірного транспортного засобу. Письмової згоди на відчуження спільного автомобілю позивач не надавала, проте продаж було здійснено за її згоди. Автомобіль було відчужено рідному брату [PERSON] . Грошові кошти від проданого автомобіля були витрачені на сім`ю (їжу, одяг, відпочинок). В подальшому спільне життя з позивачем не склалося, у зв`язку із чим шлюб було розірвано. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що оцінка автомобілю марки Renault Logan, 2012р.в. не відповідає закону, а тому вважає позов не обґрунтованим. Представником позивача [PERSON] 24.02.2020р. була подана заява про уточнення позовних вимог, яку в судовому засіданні від 15.06.2020р. не прийнято до розгляду, оскільки представником позивача не було дотримано вимог ЦПК України, зокрема ст.49 ЦПК України, та сам представник позивача в судовому засіданні просив залишити заяву про уточнення позовних вимог без задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 15.05.2019р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк ГТУЮ у Луганській області, актовий запис №158, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.04.2009р., прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Згідно копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.06.2019р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Рішення набрало законної сили 09.07.2019р. Відповідно до копії листа ТСЦ МВС №4442 РСЦ МВС в Луганській області №31/12/444-961 від 05.07.2019р., згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль марки Renault Logan, 2012р.в. з номерним знаком [NUMBER] , який з 01.12.2012р. був зареєстрований за [PERSON] , 30.06.2018р. перереєстрований на [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №4442/2018/1005044 від 30.06.2018р. та зареєстрований за ним по теперішній час. Відповідно до витягу із сайту оголошень «Авторинок на RST авто базар України», ринкова вартість автомобіля марки Renault Logan, 2012р.в. в середньому складає - 194000грн. Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне. Главою 8 Сімейного кодексу України регулюється право спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно із ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. №11). Зі змісту п.п.23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 Сімейного кодексу. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України щодо присудження співвласнику грошової компенсації за частку у спільному майні, який викладено у постанові від 13.01.2016р. по справі №6-2925цс15, випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст.364 ЦК України. З врахуванням закріплених в п.6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. За роз`ясненнями, викладеними у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, судом встановлено, що спірний автомобіль марки Renault Logan, 2012р.в. з номерним знаком [NUMBER] , був придбаний сторонами за спільно зароблені грошові кошти в період перебування у зареєстрованому шлюбі та згідно зі ст.60 СК України вважається спільним сумісним майном подружжя. Судом встановлено, що відповідач здійснив відчуження спірного автомобілю, який є спільною сумісною власністю подружжя і цінним майном, без письмової згоди позивача, на даний час автомобіль перебуває у власності іншої особи, а тому позивач має право на грошову компенсацію 1/2 частини вартості спірного транспортного засобу. Всупереч вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірного автомобіля за свої особисті кошти суду не надано. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем в ході розгляду справи не спростовано оцінку вартості автомобіля, надану позивачем, та будь-яких доказів на підтвердження іншої ринкової вартості автомобіля суду з боку відповідача надано не було. Клопотань про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи на предмет визначення ринкової вартості спірного автомобіля сторони не заявляли. Більш того, в судовому засіданні сторона відповідача відмовилася від призначення та проведення по справі судової автотоварознавчої експертизи. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості спільного майна подружжя - автомобіля Renault Logan, 2012р.в., д.н.з. [NUMBER] в розмірі 97000грн., знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, тому суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 97000грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення сума сплаченого судового збору по справі у розмірі 970грн..

Outcome: approved