Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 1/5 частину житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також, визнати за нею право власності на 1/5 частину житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , як частку у колгоспному дворі, членом якого вона була. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй частку житлового будинок із надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . Звернувшись до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, державним нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок та не можливо встановити факт родинних відносин. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 14 грудня 2021. Позивач та її представник в підготовче судове засідання не зявилися, подавши заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, подавши попередньо суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечили щодо їх задоволення. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 квітня 2014 року Йосипівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №04. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/5 частини житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 17.06.1998, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Йосипівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Зубрецькою І.І. та зареєстровано в реєстрі за №32, згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] заведена спадкова справа за №476/2014 від 02.10.2014. З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті матері [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] звернулася до державного нотаріуса, де постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук Ю.В. від 20 липня 2021 року № 1757/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину була мотивована нотаріусом тим, що відсутня державна реєстрація права власності на частку житлового будинку та неможливо встановити факт родинних відносин. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2021 року, яке набрало законної сили 21.10.2021 року, встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Йосипівка Тернопільського району Тернопільської області. Згідно довідки, виданої Великоберезовицькою селищною радою від 12.04.2021р. № 418 вбачається, що станом на 15.04.1991 року в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] - голова двору, 1926р.н., [PERSON] - дочка, 1966 р.н., [PERSON] - зять, 1954 р.н., [PERSON] - внук, 1989 р.н., [PERSON] - внучка, 1988р.н. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна від 17.10.2014 \~ \~ \~ \~№ 501 право власності на майно було зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] . Станом на 17.10.2014 по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] , рахується: 1/5 [PERSON] , 1/5 [PERSON] , 1/5 [PERSON] , 1/5 [PERSON] , 1/5 [PERSON] . Станом на 28.02.1991 право власності на майно було зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Тернопільською районною Радою 28.02.1991, на підставі рішення виконкому №40 від 27.02.1991 і зареєстровано в бюро за №98. 17 жовтня 2014 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку, загальна площа приміщень становить 64,1 кв.м., житлова 38,4 кв.м. Відповідно до\~прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року\~(пункти 4, 5),\~Цивільний кодекс\~України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.\~\~Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.\~ Правила книги\~шостої Цивільного кодексу України\~застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 563 ЦК УРСР\~1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. ст.\~120,\~123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6\~постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила\~ст. 563 ЦК УРСР\~про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1966 році, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Таким чином, всім членам колгоспного двору, належить на праві власності по 1/5 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 64,1 км.в., з яких житлова 38,4 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст.\~1216-1219\~Цивільного Кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , остання спадщину прийняла, оскільки протягом шестимісячного строку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту шляхом визнання\~за [PERSON] права власності на 1/5 частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, беручи до уваги те, що позивач [PERSON] , як член колгоспного двору, яка не втратила частку станом на 15 квітня 1991 року, є власниками 1/5 частки житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , та вона не може оформити право власності на належну їй частку, а тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності на 1/5 частку житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м.

Outcome: approved