Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що 21 серпня 2015 року померла її мати [PERSON], по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Чорниж Маневицького району Волинської області, по вул. Центральній, 66; земельна діялянка, площею 0,76 га, яка складається із трьох земельних ділянок розміром 0,21 га, 0,24 га, 0,31 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Маневицького району Волинської області. Ще за життя, 13 березня 2005 року [PERSON] посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла дітям [PERSON] та [PERSON], яка своєю письмовою заявою відмовилась від прийняття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви, однак у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, їй було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON], кожен зокрема, не зявилися, однак подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Маневицького району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати в майбутньому. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2015 року померла мати позивача [PERSON], однак ще за життя 13 березня 2005 року посвідчила заповіт, яким все належно їй майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповіла своїм дочкам [PERSON] та [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9-10). Із витягу з погосподарської книги № 3 за 2011-2016 роки та довідки [PERSON] сільської ради Маневицького району № 527 від 19 лютого 2018 року вбачається, що власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Центральній, 66, в с. Чорниж Маневицького району Волинської області є [PERSON], яка була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою сама. Заповіт від імені спадкодавця [PERSON] посвідчувався [PERSON] сільською радом Маневицького району Волинської області 13 березня 2005 року (а.с. 12-13). Державним актом на право приватної власності на спадкове майно серії ВЛ № 004588 та Витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки підтверджується, що власником земельних ділянок, площею 0,76 га, 0,21 га, 0,24 га, 0,31 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території [PERSON] сільської ради Маневицького району Волинської області є [PERSON] (а.с. 14-17). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 6 березня 2018 року, державним нотаріусом Маневицької державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця та які підтверджують право власності на спадкове майно (а.с. 22). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 357/1-16 від 5 квітня 2018 року, після смерті [PERSON], яка померла 21 серпня 2016 року була заведена спадкова справа № 5 за 2017 рік. 25 січня 2017 року із заявою про прийняття спадщини звернулася дочка спадкодавця [PERSON], того ж дня із заявою про відмову від спадщини звернулась дочка спадковадця [PERSON] (а.с. 31-33). Згідно висновку Маневицького архітектурно планувального підприємства 21 лютого 2018 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в с. Чорниж Маневицького району Волинської області по вул. Центральній, 66, відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 18). Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину в встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за нею права власності на вказане спадкове майно. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235, 1236, 1270 ЦК України,

Outcome: approved