Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що 08.09.2001 року в с.Хриплин Івано-Франківської міської ради Івано-Франківській області зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] сторони разом не проживають, позивачка разом із дітьми проживає в с.Хриплин Іваано-Франківської міської ради по вул. Героїв УПА, 18 без реєстрації. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, хоча працює, є здоровим працездатним чоловіком. А тому, просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту звернення до суду з позовом. Крім цього, просила стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги в розмірі 350,00 грн. Позивачка, в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задоволити(а.с.17). Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову (а.с.18). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Відповідно до копій свідоцтв про народження серія 1-НМ № 157205, виданого 18.09.2002 року, серія 1-НМ № 059357, виданого 06.02.2007 року сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Беручи до уваги, що відповідач працевлаштований, стан його здоровя, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання малолітніх дітей слід визначити в частці від заробітку (доходу) батька в розмірі 1/3 від усіх його заробітків (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задоволити, стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття, починаючи з 07.10.2016 року. Щодо вимоги позивачки про стягнення на її користь з відповідача 350,00 грн. витрат за надання правової допомоги, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, однак позивачкою на підтвердження понесення нею витрат за надання правової допомоги в розмірі 350,00 грн. до матеріалів справи долучено копію квитанції до прибутковаого касового ордера №39 від 29.09.2016 року (а.с.7). А тому, вимога позивачки про стягнення на її користь з відповідача 350,00 грн. витрат за надання правової допомоги до задоволення не підлягає. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 551,20 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved