Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 22.01.2009 року народження, в розмірі 35% із всіх видів заробітку в межах передбачених законодавством України, але не менше 3000, 00 гривень в місяць. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що сім років назад вона почала жити із відповідачем по даній позовній заяві [PERSON], за адресою [ADDRESS]. 22 січня 2009 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1 -СГ № 215313, виданим 03.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області). Шлюб вони не оформляли і проживали в цивільних правовідносинах. В 2012 році їхні відносини розпалися і [PERSON] переїхав жити в інше місце. Відповідач подав до Дрогобицького міськрайонного суду позовну заяву про встановлення факту батьківства, який рішенням по справі № 442/4089/13-ц; провадження 2/442/1423/2013 позов [PERSON] - задоволено, визнано його батьком [PERSON], [INFO], народженою [PERSON] [INFO]. З початку 2013 року відповідач не виділяє коштів на утримання дитини. Дитина залишається на її утриманні, оскільки постійно проживає у її будинку, відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. 10 грудня 2013 року в судовому засіданні Апеляційного суду Львівської області відповідач зробив публічну заяву, що буде оплачувати аліменти в розмірі 3000, 00 гривень в місяць на утримання дитини. Оскільки їй одній важко утримувати дитину, а відповідач не виконує свого батьківського обов?язку передбаченого ст.. 180 СК України, то вона змушена звернутися з даним позовом в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити, та стягувати аліменти в розмірі по 3000 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, оскільки наведені позивачем факти не відповідають дійсним обставинам, окрім того є незаконними, необгрунтованими, безпідставними такими, що не підлягають задоволенню, а також в позовній заяві не наведено достатніх належних доказів для задоволення позовних вимог, згідний платити аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно. Пояснивши, що у 2006 році, познайомився з позивачкою і невдовзі переїхав проживати до неї, з того часу вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, фактично проживали однією сім'єю, хоча офіційно шлюб не оформляли. Він забезпечував сім'ю матеріально у повному обсязі. 22 січня 2009 року у [PERSON] народилася донька [PERSON]. Згідно ст.. 125 CK України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. 31.05.2013 року, він звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою про визнання батьківства і внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.10.2013 року його було визнано батьком [PERSON]. Однак [PERSON], не погодилась з цим рішенням суду та 25.10.2013 року, звернулась з Апеляційною скаргою на вищезазначене рішення до Апеляційного суду Львівської області, апеляційним судом Львівської області було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. Станом на 14.01.2014 року надалі триває апеляційний розгляд цієї справи, а зважаючи на це рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.10.2013 року, яким його визнано батьком [PERSON], відповідно не набрало законної сили. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте, враховуючи вищевказані обставини, станом на даний момент, відсутнє рішення суду, яке б набрало законної сили, яким його було визнано батьком дитини, відповідно на даний час він не являється батьком дитини. Окрім цього, вважає, що в прохальній частині повної заяви, позивач безпідставно, незаконно та бездоказово просить суд винести рішення, яким стягувати з нього кошти на утримання дитини в розмірі 35% із всіх видів робітку, але не менше 3000,00 грн. в місяць, в той час коли не додано жодних доказів та визначено його матеріальне становище і не встановлено розмір його заробітку, зважаючи при цьому на вимоги ч.2 ст. 182 СК України, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється той факт, що у 2006 році, вони познайомилися і невдовзі відповідач переїхав проживати до позивача, з того часу вони почали жити разом у громадському шлюбі, за адресою [ADDRESS]. 22 січня 2009 року у них народилася дочка [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1 -СГ № 215313, виданим 03.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, запис про батька в Книзі реєстрації народжень здійснено за вказівкою матері (позивача по справі) на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Як вбачається із позовної заяви [PERSON] «про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька» від 31.05.2013 року до Дрогобицького міськрайонного суду, то останній визнає себе біологічним батьком [PERSON] 22.01.2009р.н. (а.с. 4-5) Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка виховує та проживає з малолітньою дочкою, перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дочки і відповідач в змозі таку надавати, але оскільки позивачка не додала жодних підтверджень про доходи відповідача, і не відомо з чого виходила при визначенні розміру аліментів, то позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved