Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: виконавчий комітет Ладижинської міської ради про захист права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. В позовній заяві зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: Вінницька область, м. Ладижин, вул. Соборна, 69. В даному будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З 13.05.2013 року, з часу набуття у власність за договором дарування житлового будинку №69, що по вул.Соборній в м.Ладижин [PERSON], [PERSON], [PERSON] в даному будинку не проживають, однак залишилися в ньому зареєстрованими. Реєстрація в будинку цих осіб обмежує її в правах як власника нерухомості в частині користування майном, оскільки вона має намір оформити субсидію. Тому, [PERSON] просила визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву згідно якої просила справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує . Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися. Заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали. Зважаючи на те, що поштова кореспонденція направлялась відповідачам за зареєстрованою адресою місця проживання, а позивач вказує, що йому невідоме фактичне місце проживання відповідачів, відповідно до ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручено відповідачам належним чином. Зважаючи на неявку відповідачів, повідомлених належним чином, судом, за згодою позивача, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку №69, що знаходиться по вул. Соборна (колишня Дзержинського) в м. Ладижин Вінницької області, що підтверджується: копією договору дарування житлового будинку укладеного 13.05.2013 року, з якого вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок, розташований в м. Ладижин Вінницької області по вул. Дзержинського, під №69; копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3329778 від 13.05.2013 року, копією технічного паспорта на житловий будинок. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в будинку №69, що знаходиться по вул.Соборна (колишня Дзержинського), в м. Ладижин, Вінницької області, що підтверджується довідкою №2152 виданою 25.07.2016 року відділом ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому суд вважає, що [PERSON], як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення нею права користування своїм майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11. Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Судом встановлено, що відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] не є наймачами житлового приміщення в належному [PERSON] житловому будинку №69, що знаходиться по вул. Соборна в м. Ладижин Вінницької області. Договір найму жилого приміщення у вказаному будинку між сторонами не укладався. Відповідачі не є членами сімї власника будинку. А тому вони не мають права користування житловим приміщенням у даному будинку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі, будучи зареєстрованими в належному позивачу будинку та не маючи при цьому права користування даним будинку, обмежують право позивача на користування даним будинком. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved