Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом , який 10.11.2014р. змінила в частині розміру аліментів, до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 28.04.2007р. перебуває у шлюбі з [PERSON], зареєстрованим відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 479. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що мають різні погляди на життя, різні духовні цінності. Шлюбні відносини припинені, Збереження шлюбу та подальше спільне життя неможливе. У зв'язку з тим, що відповідач не надає кошти на утримання дитини вважає, що вони підлягають до стягнення за рішенням суду. Просила шлюб розірвати, доньку залишити проживати з нею, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 400 грн. щомісячно, з дня подачі позову до суду, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви, та просила задовольнити. Пояснила, що за наданий судом строк для примирення вони не помирилися, вона не бажає примирення. З 10.06.2014р. проживають окремо. Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що з 2007 р. проживали в м.Луцьку, пізніше переїхали в м.Рівне. В сім'ї часто виникали сварки, через недостатніх грошей позивачка висловлювала до нього претензії. З червня 2014р. проживають окремо, за наданий судом строк не помирилися. Так як позивачка категорично заперечує проти цього. Не заперечив проти розірвання шлюбу, дитину залишити проживати з матір'ю, стягнути аліменти в розмірі 350 грн. На даний час він не працює, тому спроможний сплачувати саме цю суму, так як проживає в м.Луцьку і кожний день має витрати на проїзд в м.Рівне, де має підробітки. За наданий судом строк для примирення здійснив два грошові перекази в рахунок сплати аліментів по 300 грн. в місяць. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 28.04.2007 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 479. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що подружні стосунки припинені з червня 2014 р., та не відновлювалися. Сторони проживають окремо. Суд прийшов до висновку, що між сторонами відсутні почуття любові, взаєморозуміння, проживають окремо. Сім'я розпалась з вини обох з подружжя. Примирення не можливе, оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, та неповнолітньої дитини. Неповнолітню дочку залишити на проживанні з матір'ю. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти в твердій грошовій сумі , оскільки відповідач має нерегулярні мінливі доходи. З оглянутої судом довідки про доходи вбачається, що [PERSON], перебуваючи в трудових відносинах з ТзОВ «Хімбудрезерв» отримував заробітну плату з якої в середньому могли бути стягнуті аліменти в розмірі не менше 350 грн., що відповідає і положенню ст. 182 СК України. Крім того, з оглянутих судом квитанцій вбачається, що у вересні, жовтні 2014р. відповідач здійснив грошові перекази на ім'я позивачки в розмірі по 300 грн.в рахунок виплати аліментів на дитину ( квитанції №№ 0122, 0015). Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються аліменти від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що в період перебування справи в суді відповідач здійснив грошові перекази за два місяці, суд прийшов до висновку про стягнення аліментів з 01.09.2014р. Відповідно до с.7 ЗУ «Про державний бюджет України» встановлено у 2014р. прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня 2014р. в розмірі 1032 грн. Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази, та виходячи з рівності прав та обов'язків батьків відносно неповнолітньої дитини, суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти в розмірі 350 грн., щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 01.09.2014 року до досягнення дитиною повноліття, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та узгоджується з положенням ч.2 ст. 182 СК України. Оскільки суд прийшов до висновку, про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 350 грн., а відповідач добровільно сплатив по 300 грн. щомісячно, тому з нього підлягає до стягнення , на користь позивачки 100 грн. як борг по аліментах. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави України за вимогу про стягнення аліментів, та на користь позивачки 121 грн. 80 коп. половина понесених витрат за сплату судового збору, так як суд прийшов до висновку, що сім'я розпалась з вини обох з подружжя. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 110, 112, 115,160, 180,182,191,194 СК України,

Outcome: partial