Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком № 26 по вул. Дружби у смт. Кочеток Чугуївського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору дарування житлового будинку від 17.06.2005р. на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул. Дружби, № 26 у смт. Кочеток, Чугуївського району Харківської області. В даному будинку окрім неї зареєстровані її чоловік, [PERSON], та невістка [PERSON] з онуком, [PERSON], [INFO], які фактично з серпня 2015 року не проживають за місцем реєстрації, особистих речей відповідачів в житловому будинку не має. Ці обставини підтверджуються відповідними актами. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Від відповідача до суду надійшла заява, про визнання позову і розгляд справи у її відсутність, завірена 21.03.2018р. в.о. нотаріуса нотаріального округу м. Бердска, Новосибирської області, Російської Федерації. Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечує, про що подала заяву, також просила суд проводити судовий розгляд справи без її участі. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 17.06.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого у реєстрі за № 2442, [PERSON] передано у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Дружби, буд. 26 (а.с. 5-6). Право власності позивача на вказаний будинок також підтверджується реєстраційним посвідченням КП «Чугуївське МБТІ» за № 425 від 23.06.2005 (а.с. 7). В зазначеному будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та відповідач по справі -[PERSON] з сином онуком позивача [PERSON], однак останні фактично там не проживають з 2015 року, про що свідчить довідка селищного голови від 17.01.2018р. № 36 (а.с. 8). Також, згідно з актом про непроживання за місцем реєстрації, складеним 17.01.2018р. депутатом Кочетоцької селищної ради [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, проте не проживають за адресою: [INFO] з 22.07.2015р. (а.с. 10). Відповідно до\~ст. 71 ЖК України,\~право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно\~зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач разом із неповнолітнім сином за місцем своєї реєстрації не проживає з 2015 року, житловою площею будинку не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої реєстрації її та її сина у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати такими, що втратили право користування вищевказаним будинком. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved