Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості із сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно рішення Славутського міськрайонного суду від 29.12.2009 року відповідач зобовязаний сплачувати в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON],[INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 28.09.2009 року. Виконавчий лист знаходиться на виконанні у відділі ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів і станом на 01 грудня 2014 року його заборгованість становила в сумі 20\~706 грн.51 коп., з яких 01 березня 2015 року він сплатив 15\~140 грн.40 коп. і станом на 01 березня 2015 року залишається заборгованість в сумі 5\~566 грн. 11 коп. тому відповідно до вимог ст.196 СК України просить стягнути з відповідача заборгованість із сплати аліментів, неустойку (пеню) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що за період з 01 вересня 2009 року по 31 березня 2015 року становить 58 405 грн. 22 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що про наявність заочного рішення про стягнення з нього аліментів в користь позивачки на утримання дочки [PERSON],[INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 28.09.2009 року дізнався в лютому 2011 року, оскільки перебував за межами України. Постійної роботи немав і немає тому аліменти сплачував по мірі наявності роботи та заробітку. Станом на 11 червня 2015 року заборгованість по сплаті аліментів повністю сплатив позивачці. Має нову сімю і на утриманні малолітню дитину, сплачувати відповідачці неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментівнеспроможний тому в позові просить відмовити. Представник третьої особи Відділу Державної виконавчої служби Славутського міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не заперечує і покладається на рішення суду. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно заочного рішення Славутського міськрайонного суду від 29.12.2009 року відповідач [PERSON] зобовязаний сплачувати в користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON],[INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 28 вересня 2009 року. Виконавчий лист знаходиться на виконанні у відділі ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області. З матеріалів виконавчого провадження (а.с.60-73) вбачається, що на час постановлення судом заочного рішення про стягнення аліментів відповідач [PERSON] за місцем постійного проживання був відсутній, оскільки знаходився за межами України на заробітках. З рішенням суду про стягнення аліментів відповідач ознайомлений в лютому 2011 року, заборгованості по аліментах не сплатив і з цього часу періодично, щомісячно порушуючи зобовязання, з 01 вересня 2009 року станом на 01.12.2014 року допустив заборгнованість в сумі 20\~706 грн.51 коп., з яких в квітні та травні 2014 року управлінням праці та соціального захисту населення (а.с.72) позивачці виплачено як соціальну допомогу в сумі 771 грн.60 коп., 01 березня 2015 року відповідач сплатив позивачці заборгованість по аліментах в сумі 15\~140 грн. 00 коп., а 11.06.2015 року сплатив 4\~822 грн.00 коп., що стверджується довідками-розрахунками (а.с.12,73) та квитанцією А-Банку від 11.06.2015 року (а.с.71). Виходячим з наведеного, станом на 11.06.2015 року відповідач повністю сплатив позивачці заборгованість по аліментах, що стверджує позивачка та представник відділу ДВС в судовому засіданні. Відповідно до норм Сімейного кодексу України, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2009 року по 01 березня 2015 року, розрахований позивачкою, складає 58 405 грн. 22 коп. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. Згідно вимог ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Крім того, Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не працює, на обліку як безробітний не перебуває, доказів, який його дохід на даний час і чому не працює суду не надав. З урахуванням матеріального стану відповідача, як платника аліментів, який постійної роботи і заробітку немає, періодично виїжджає на заробітки, приймаючи до уваги конкретну поведінку відповідача, який будучи працездатним, не подав достатніх доказів щодо неможливості працевлаштування протягом тривалого періоду часу, протягом тривалого періоду не став на облік як безробітний, не надав суду доказів, який його дохід на даний час і чому не працює, має нову сімю та на утриманні малолітню дитину, з урахуванням суми заборгованості по сплаті аліментів та повної сплати заборгованості по аліментах суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог і стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 000 грн. 00 коп. (три тисячі грн. 00 коп.).\~\~В решті позовних вимог відмовити. Відповідно до вимог ч. 1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивачка сплатила судовий збір в розмірі відповідно до ціни позову. Однак, з урахуванням вищенаведених обставин, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у виді сплати судового зборупропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить в сумі 243 грн.60 коп. На підставі наведеного, ст.ст.195,196СК України та

Outcome: partial