Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України з 26 серпня 1989 року, в тому числі на момент набрання чинності 13 листопада 1991 року Закону України « Про громадянство України» і по теперішній час. Свої вимоги мотивувала тим, що вона являється громадянкою Російської Федерації. В 1989 році уклала шлюб з громадянином України [PERSON] і переїхала на постійне місце проживання в Україну в с. Яськи, Біляївського району Одеської області, де і мешкає по теперішній час. З 1990 року по 2001 рік працювала на різних посадах в с.Яськи, Біляївського району. Встановлення факту її постійного проживання на території України необхідно їй для отримання громадянства України. Заявниця в судове засідання не з'явилась, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на своїх вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки 16.12.2014 року, про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги заяву заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на теріторії України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року в м.Ногінськ, Московської області та являється громадянкою Російської Федерації ( а.с.4-6) З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26 серпня 1989 року, шлюб зареєстрований Яськівською сільською радою Біляївського району Одеської області ( а.с.8). 02 червня 2003 року [PERSON] була зареєстрована в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків в Україні ( а.с.7). З трудової книжки, виданої 16 вересня 1961 року вбачається, що [PERSON] з 01.10.1990 року по 01.10.1995 року працювала на посаді комірника шкільної їдальні Яськівської неповної середньої школи, а з 01.12.1995 року по 18.12.2001 року - на посаді директора Яськівського сільського будинку культури. Після смерті чоловіка 12.05.2012 року вона прийняла спадщину та 8.05.2014 року отримала нотаріально посвідчені свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] та на земельну ділянку, площею 0,19 га, що розташована за цією ж адресою ( а.с.10-11). Факт її постійного проживання на території України з 1989 року по даний час також підтверджується відповідною довідкою Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1304 від 8.08.2014 року ( а.с.9). Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи те, що з 26.08.1989 року по 12.05.2012 року заявниця перебувала в шлюбі з громадянином України [PERSON] і цей шлюб припинився внаслідок його смерті на неї не поширюються вимоги п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», щодо безперервного проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно [PERSON] для отримання паспорту громадянина України. Таким чином, наданими до суду документами достовірно підтверджується факт постійного безперервного проживання [PERSON] на території України, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved