Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу покликаючись на те, що вони із відповідачем не зійшлись характерами, мають кардинально різні погляди на життя, сім'ю, не розуміють один одного, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, часті сварки. Просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти позову не заперечує, та просить його задоволити. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 жовтня 2012 року у виконавчому комітеті Чанизької сільської ради Буського району Львівської області, актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб, оригінал якого мається в матеріалах справи.Від шлюбу в них є двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO], син [PERSON] - [INFO]. Майнового спору між сторонами немає, збереження сім'ї і примирення неможливе, шлюб існує формально. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. На протязі тривалого часу сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Крім цього, суд враховує інтереси дітей сторін, оскільки їхній повноцінний розвиток та виховання у сім'ї, у якій відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти є неможливим. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Що стосується позовної вимоги про визначення прізвища позивача після розірвання шлюбу, то суд доходить висновку, що така задоволенню не підлягає, оскільки СК України не передбачено можливості розгляду таких заяв у судовому порядку, це є виключною компетенцією органів реєстрації актів цивільного стану.

Outcome: approved