Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 жовтня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Протягом останніх трьох років сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає примирення з відповідачем не можливе, а тому просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що останнім часом відносини з чоловіком значно погіршилися, в них постійно виникають сварки, він агресивно себе поводить, що негативно впливає на психічний стан їхніх дітей. Відповідач також не приймає участі в утриманні сімї, ніде не працює. Вони намагалися зберегти сімю, в тому числі проходили вдвох курс у психолога, але потім відносини знов погіршились. Також намагалися жити окремо, але це також не вирішило ситуацію, що склалася. Позивач вважає неможливим збереження шлюбу та сімї з відповідачем, а тому просила суд не надавати час на примирення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 128 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 3). Подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Судом встановлено, що сторони проживають разом, проте стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не має. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не подала суду заяву про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне її прізвище не змінювати. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. \~\~Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved