Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Позивачу[PERSON] на праві приватної власності належить ? частки житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панаса Саксаганського (Плеханова), будинок № 55, на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під № 5923. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], після укладення договору, забрали свої речі та виїхали із вказаного будинку на інше постійне місце проживання. Наразі їх місце проживання позивачу не відомо. Реєстрація відповідачів у належній позивачу частині будинку чинить їй перешкоди у праві власності на неї, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Посилаючись на вищевказане, просить суд усунути їй перешкоди в праві власності на ? частину житлового будинку № 55 по вул. Панаса Саксаганського (Плеханова) в м. Запоріжжі шляхом визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим будинком. В судове засідання позивач [PERSON], представник адвокат [PERSON] не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення позовної заяви. Додатково у заявах відповідачів зазначено, що вони не мешкають за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панаса Саксаганського (Плеханова), будинок № 55 більше року, у звязку із продажем будинку. Але самостійно знятися з реєстраційного обліку не мають можливості через сімейні обставини. Представник третьої особи Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про те, що третя особа проти позову не заперечує та просить розглянути дану справу без участі їхнього представника. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, взявши до уваги заяви, надані сторонами, третьою особою, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником ? частини житлового будинку № 55 по вул. Панаса Саксаганського (Плеханова) в м. Запоріжжі, що підтверджується договором купівлі продажу частки житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] у реєстрі за № 5923 від 20.07.2016 року (а.с. 5-6). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (Плеханова), будинок № 55, що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області (а.с. 10-13) та матеріалами домової книжки (а.с. 7-8). Відповідачі за адресою реєстрації не проживають, будь-яких витрат на утримання житла не несуть. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України), то власник на підставі статті 391 ЦК України не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема, жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу України. У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки право користування квартирою [PERSON], [PERSON], [PERSON] є складовим змісту її права власності на цю квартиру, то припинення її права власності на квартиру припиняє в тому числі й право користування цією квартирою. 11.10.2016 року відповідачі надали до суду заяви, в яких визнають позов та просять визнати їх такими, що втратили право користування вказаною частиною житлового будинку. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідачі подали письмові заяви, які приєднані до справи, в яких безумовно визнають позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачами позову. При цьому, судом враховано, що в справі відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, та покладення зобовязання провести зняття реєстрації осіб із зазначеної адреси, позов в частині вимог про зняття з реєстрації не може бути задоволеним оскільки вимоги про покладення зобовязання провести зняття з реєстрації є передчасними, так як відповідно до вимог\~\~статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial