Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до ПАТ «АвтоКрАЗ» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. В судовому засіданні 11.11.2014 року судом було роз'яснено позивачу право уточнити позовні вимоги, в зв'язку з чим за клопотанням позивача в судовому засіданні було оголошено перерву. 12.11.2014 року [PERSON] до суду було подано уточнену позовну заяву. В ній [PERSON] просила суд скасувати наказ № 680-п від 09.09.2014 року про її звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором і Правилами внутрішнього трудового розпорядку з посади комірника цеху складського господарства ПАТ «АвтоКрАЗ». Поновити її на посаді комірника цеху складського господарства ПАТ «АвтоКрАЗ». Стягнути з ПАТ «АвтоКрАЗ» заробітну плату за час вимушеного прогулу. Інших уточнених позовних заяв [PERSON] суду не надавала. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві від 12.11.2014 року (а.с. 76) підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Пояснила, що вважає своє звільнення незаконним, оскільки адміністрація ПАТ «АвтоКрАЗ» належним чином не з'ясувала події про які йдеться в наказах № 609-п від 13.08.2014 року та № 643-п від 27.08.2014 року, відповідно до яких її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. При ознайомлені із вказаними наказами вона зазначила на них свої коментарі. Після дослідження всіх доказів по справі у своїх додаткових поясненнях позивач просила суд задовольнити також вимоги, які вона виклала в додатках до позовної заяви. Враховуючи те, що надані [PERSON] додатки до позовної заяви (а.с. 81-83, 97-102, 128-134) містять вимоги до осіб, які не визначені позивачем як відповідачі у справі, позивачу судом роз'яснено право заявити вимоги до відповідних осіб, визначивши їх відповідачами. Оскільки [PERSON] не заявляла суду клопотань про залучення до участі у справі співвідповідачів і не подала суду відповідну уточнену позовну заяву, суд проводив розгляд справи в межах позовних вимог, зазначених в уточненій позовній заяві від 12.11.2014 року. Представник відповідача ПАТ «АвтоКрАЗ» - Назаренко В.К. просив відмовити в задоволенні позову [PERSON], посилався на письмові заперечення надані суду. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позову заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За правилами ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються, зокрема, трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, спори про відмову у прийнятті на роботу, тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором або Правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Частиною 2 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України). Згідно з ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Пунктами 22-23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ч.1 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 107 від 30.07.2013 року, [PERSON] була прийнята на посаду старшого комірника цеху складського господарства ПАТ «АвтоКрАЗ» з 31.07.2013 року. Наказом № 609-п від 13.08.2014 року за грубе порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «АвтоКрАЗ», старшому комірнику ЦСГ [PERSON] оголошено догану і позбавлено 100 % усіх заохочувальних надбавок за серпень 2014 року. З вказаним наказом позивач ознайомлена 15.08.2014 року (а.с. 18). Зі змісту вказаного наказу вбачається, що 05.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] відбулася бійка з нанесенням один одному тілесних ушкоджень, що потягло за собою втрату робочого часу і затримку подачі товарно-матеріальних цінностей в термічний цех. На підтвердження вказаних обставини, представником відповідача надано суду доповідну записку № 171-75 від 07.08.2014 року заступника генерального директора - директора по питанням безпеки [PERSON]., пояснення [PERSON], пояснення працівників ПАТ «АвтоКрАЗ» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., направлення [PERSON] до травматолога, витяг з журналу обліку травм (а.с.20-32). Наказом № 643-п від 27.08.2014 року, за неодноразове грубе порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «АвтоКрАЗ», старшому комірнику ЦСГ [PERSON] оголошено догану. З даним наказом позивач була ознайомлена (а.с. 33). Зі змісту наказу вбачається, що на підставі доповідних записок працівників ЦСГ і працівників інших підрозділів заводу, старший комірник складу 26 ЦСГ [PERSON] постійно ображає, принижує людську гідність, регулярно грубіянить, погрожує, чим створює нестерпну психологічну атмосферу в колективі, що призводить до втрати робочого часу і затримки подачі товарно-матеріальних цінностей в цеха підприємства. На підтвердження вказаних обставини, представником відповідача надано суду колективний лист працівників ПАТ «АвтоКрАЗ», доповідні записки [PERSON]., [PERSON]., акт відмови [PERSON] від надання пояснень (а.с. 34-37). Відповідно до наказу Генерального директора ПАТ «АвтоКрАЗ» Черняка Р.Є. за № 680-п від 09.09.2014 року [PERSON], старшого комірника цеху складського господарства, складу великого литва і штамповок № 26, звільнено 09.09.2014 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку (п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України). Зі змісту вказаного наказу вбачається, що 28.08.2014 року о 9 год. 00 хв. старший комірник цеху складського господарства, складу великого литва і штамповок № 26 [PERSON] в робочий час відмовилась проводити прийом товарної продукції, яка надійшла з м.Челябінська. На розпорядження майстра цеху складського господарства [PERSON] провести перерахунок товарної продукції і прийняти товарно-матеріальні цінності [PERSON] відповіла відмовою, мотивуючи тим, що вона не є матеріально-відповідальною особою. Внаслідок відмови [PERSON] від виконання своїх функціональних обов'язків і порушення нею п. 3.1.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку, було затримано вивантаження товару у склад № 26. Надати письмове пояснення з приводу невиконання своїх обов'язків [PERSON] відмовилась, про що складено акт. Порушення трудової дисципліни [PERSON] вчиняла неодноразово. 09.09.2014 року комісією в складі заступника начальника ЦСГ [PERSON]., спеціаліста по кадрам, побуту і режиму [PERSON]., майстра ЦСГ [PERSON] було складено акт про ознайомлення [PERSON] з наказом № 680-п від 09.09.2014 року про звільнення. Згідно вказаного акту позивач отримала копію наказу про звільнення, однак відмовилась ставити відмітку про ознайомлення з наказом. В судовому засіданні [PERSON] не заперечувала факту ознайомлення її з наказом про звільнення. Проаналізувавши встановленні судом обставини та надані суду докази, суд приходить до висновку, що наказ № 680-п від 09.09.2014 року про звільнення [PERSON] відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України прийнятий без порушення вимог трудового законодавства. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає звільнення позивача з займаної посади обґрунтованим. За таких обставин суд відмовляє [PERSON] в задоволенні позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення її на роботі. Враховуючи те, що [PERSON] судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, її позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню. Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed