Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким щомісячно стягувати з [PERSON] аліменти на її користь, на утримання неповнолітніх доньок- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 2500 грн. на кожну доньку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.2004 сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області. За час подружнього життя в сторін народилися доньки : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя сторін не склалося, що призвело до припинення подружніх відносин. Діти проживають з позивачкою. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила стягувати з відповідача на її користь, на утримання неповнолітніх дітей, аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Справу просила розглянути у її відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи суді, про причини неявки не повідомив. Згідно ст. 223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Зі змісту позову вбачається, що діти проживають з позивачкою, але сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Ч.3 ст. 180 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Outcome: approved