Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] селищної ради, [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Свою заяву мотивувала тим, що її батьку [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. 29.10.2001\~ року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина, заповіту на випадок смерті спадкодавець не залишив. Позивач [PERSON] є дочкою спадкадавця та має право на спадщину за законом як спадкоємець першої черги, інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своєї частки в спадщині, тому просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в суді щодо задоволення позову не заперечила та підтвердила, що відмовляється від своєї частки в спадщині, яка відкрилася за померлим чоловіком [PERSON] на користь своєї дочки [PERSON] Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з?явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, щодо задоволення позовних вимог заперечень немає, від своєї частки в спадщині, яка відкрилася за батьком [PERSON] відмовляється. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, щодо їх задоволення заперечив та пояснив, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] пропущено строк для відмови від спадщини, яка відкрилася за померлим [PERSON] Представник третьої особи - державний нотаріус [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила розгляну справу на розсуд суду. Заслухавши та обміркувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, зазначений Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Таким чином, спірні правовідносини, щодо набуття права власності на квартиру [ADDRESS] регулюються нормами ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON], що підтверджується договором купівлі -продажу від 15.11.1995 року (а.с.11). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ФМ №114882 від 01.11.2001 року (а.с.18) [PERSON] помер 29.10.2001 року, не залишивши по собі письмове розпорядження на випадок своєї смерті. Позивач [PERSON] є дочкою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ №391008 від 21.11.1987 року (а.с.15), при укладенні шлюбу вона змінила прізвище на [PERSON], та відноситься до першої черги спадкування відповідно до вимог ст. 529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своєї частки в спадщині, яка відкрилася за померлим [PERSON] Відповідно до вимог ст.9 ЦК Української РСР в редакції 1963 року правоздатність громадянина виникає в момент народження і припиняється з смертю. Після смерті [PERSON], позивач в порядку передбаченому діючим на той час ЦК УРСР (1963 рік), як спадкоємець за законом, а також у відповідності до ст.549 зазначеного Кодексу спадщину прийняла, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, а саме позивач фактично постійно проживала у [INFO], що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] селищної ради №1983 від 04.08.2015 року ( а.с.17), однак оформити спадщину на себе не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього. ВССУ в своєму узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив, що судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини)…. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. В п.3.1 даного узагальнення відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно, а згідно статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved