Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій визначила заінтересованою особою Губиниську селищну раду Новомосковського району Дніпропетровської області, та просить встановити факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , Державного акту серії ДП Нв 004296 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,5041 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів 0,354 га, розташованої на території селища Губиниха, Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, виданого Губиниською селищною радою Новомосковського району, на підставі рішення виконкому № 66 від 20.07.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4296. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , який за життя, а саме 10.10.2003 року склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина у виді житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки, на якій розташований зазначений будинок. 24 січня 1997 року Губиниською селищною радою, на підставі рішення виконкому № 66 від 20.07.1994 року, [PERSON] був виданий ДП Нв 004296 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,5041 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів 0,354 га, розташованої на території селища Губиниха, Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, який в подальшому зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4296. Після смерті батька заявник звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] було відмовлено, оскільки у свідоцтві про смерть її батько його по батькові зазначено, як [PERSON] , що не співпадає з анкетними даними, визначеними у зазначеному вище Державному акті. Заявник зазначає, що отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок, однак реалізувати свої спадкові права на земельну ділянку позбавлена можливості, в зв`язку з виявленими розбіжностями, які, на її думку, могли виникнути при здійсненні перекладу власного імені її батька з російської мови на українську. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року відкрито провадження у справі. В судове засідання заявник не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, свою заяву підтримала. Представник заінтересованої особи Губиниської селищної ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті. Суду подано копію Державного акту ДП Нв 004296 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,5041 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів 0,354 га, розташованої на території селища Губиниха, Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, виданого Губиниською селищною радою Новомосковського району, на підставі рішення виконкому № 66 від 20.07.1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4296, у відповідності до якого власником земельної ділянки є [PERSON] . [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом майна померлого [INFO] [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у відповідності до якого заявник отримала спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). У видачі свідоцтва про право на спадщину на означену вище земельну ділянку заявниці було відмовлено, оскільки у свідоцтві про смерть спадкодавця та у Державному акті на право приватної власності на землю містяться розбіжності у написанні по батькові власника (а.с. 17). Судом оглянуто свідоцтво про смерть [PERSON] , який у віці 74 років, помер [INFO] в м.Новомосковську Дніпропетровської області (а.с. 9). Вищезазначені розбіжності у прізвищі власника земельної ділянки в Державних актах перешкоджають заявникові у реалізації її спадкових прав на земельні ділянки, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявникові. Між тим, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Так, суду надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , виданого російською мовою, у відповідності до якого батьком заявника є [PERSON] (російською мовою « [PERSON] »). [PERSON] народився [INFO] , про що свідчить свідоцтво про його народження (а.с. 12). Інші посвідчення особи [PERSON] свідчать про вірне написання по батькові [PERSON] українською мовою, як [PERSON] (а.с. 15) Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, суду доведений факт належності Державного акту серії ДП Нв 004296 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,5041 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,15 га, ведення особистого підсобного господарства в межах населених пунктів 0,354 га, розташованої на території селища Губиниха, Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, - [PERSON] . Визначене у державному акті по батькові спадкодавця, як [PERSON] , суд розцінює, як орфографічну помилку, яка виникла при перекладі власного імені з російської мови на українську. На підставі викладеного,

Outcome: approved