Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Дергачівська міська рада Дергачівського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~В підтвердження\~своїх позовних\~вимог позивач\~посилається на\~те,\~що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1997 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Харківської птахофабрики та зареєстрованого в КП «Інвенрос» за реєстровим номером № 4 -153 від 30.07.1997 року, належить на праві приватної спільної часткової власності 3/5 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 08.10.2020 року за вих. № 02-22/1706, виданою Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області разом із позивачем у вказаній квартирі зареєстрований - [PERSON] , [INFO] . На\~сьогодні фактично\~за вказаною\~вище адресою\~у квартирі\~позивачка проживає\~сама,\~відповідач по\~справі -\~ [PERSON] \~у квартирі\~не проживає\~з 2013\~року по\~теперішній час,\~що підтверджується актом депутата Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 01.10.2020 року. З 2013 року і по теперішній час відповідач [PERSON] у належній їй квартирі не проживає, а проживає за іншою юридичною адресою, в іншому населеному пункті, але де саме позивач не знає, бо ніяких стосунків з ним не підтримує саме з 2013 року. Факт того, що відповідач [PERSON] реєструвався у квартирі за адресою: [ADDRESS] строком на один рік з 23.05.2012 року по 23.05.2013 року та в зазначений термін - 23.05.2013 року зобов`язувався знятись з реєстрації у вказаній квартирі, підтверджується розпискою, написаною власноручно відповідачем [PERSON] . Участі в обслуговуванні будинку та сплаті всіх комунальних платежів [PERSON] не приймає, особистих речей в будинку не має, кореспонденція та листи на його ім`я по вказаній адресі не надходять, а тому позивачка вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює перешкоди власнику будинку [PERSON] в оформленні субсидію на компенсацію витрат з оплати житлово-комунальних послуг. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, при цьому не надав відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без присутності представника Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом було встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.01.1997, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Харківської птахофабрики та зареєстрованого в КП «Інвенрос», за реєстровим номером № 4 -153 від 30.07.1997 року, належить на праві приватної спільної часткової власності 3/5 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 08.10.2020 року за вих. № 02-22/1706, виданою Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області разом із позивачем у вказаній квартирі зареєстрований - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не проживає в зазначеному вище житловому будинку з 2013 року, участі в обслуговуванні будинку та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей в будинку не має, кореспонденція та листи на її ім`я по вказаній адресі не надходять. Позивачка вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює перешкоди власнику будинку [PERSON] в оформленні субсидії на компенсацію витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, припинення дії, яка порушує право, при цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 72 ЖК України, встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач протягом тривалого часу без поважних причин не проживає у житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , то відповідно до ст.72 ЖК України він втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved