Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, проте шлюб було розірвано. Під час шлюбу у них народилися сини - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхніх дітей не надає. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, проте надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та підтримала позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на обох дітей. Пояснив, що він працює на посаді начальника управління карного розшуку ГУНП в луганській області та регулярно отримує заробітну плату. З ним також проживає його нинішня дружина [PERSON], яка знаходиться у декретній відпустці та знаходиться на його утриманні, а також з ним проживає його неповнолітня дитина [PERSON], яку він утримує, та неповнолітня дитина його нинішньої дружини [PERSON], яку він також утримує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 200. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 201. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно із копією рішення Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 10.06.2014 року, розірвано шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міськвиконкому Луганської області, актовий запис № 475 від 15.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]). Враховуючи те, що відповідач є батьком [PERSON], [PERSON], які є його неповнолітніми дітьми, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку із чим позов підлягає частковому задоволенню. Розмір аліментів по 12,5/100 часток від усіх доходів відповідача на кожного із дітей є найбільш справедливим та таким, що враховує як право дітей на належне матеріальне утримання від батька, так і стан здоров'я батька, його вік та працездатність, а також враховує те, що на утриманні батька перебуває непрацююча дружина та двоє інших неповнолітніх дітей. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial