Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №330133 від 17.10.2008 року щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0102 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд по проспекту Волі, 29а/2 в м.Луцьку та нечинним рішення [PERSON] міської Ради №29/34 від 23.07.2008 року з підстав, викладених в позові. Позивач та її представники в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представники позивача подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обємі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], кожен зокрема, в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляли. Представник відповідача [PERSON] міської Ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги в частині визнання нечинним рішення [PERSON] міської Ради не визнає. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними(ч.1 ст.369 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. На підставі положень ст.120 ЗК України, ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок(крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника(землекористувача). Судом при розгляді справи встановлено, що 20.09.2008 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилсь спадщина на належне їй майно, що складається з квартири [ADDRESS] та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд площею 0,0301 га, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, проспект Волі, 29а/1,4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 21.12.1999 року серії ВЛ №2038. Також судом встановлено, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину від 07.05.2009 року на вищевказане спадкове майно. Також судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2007 року [PERSON] набув права приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Також судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2011 року [PERSON] набув права приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Також судом встановлено, і це підтверджується письмовими матеріалами справи, що в спільному користуванні власників є коридор площею 3,2 кв.м. та кухня площею 2,1 кв.м. Враховуючи рівність власників квартир №1 та №2 в будинку №29а по проспекту Волі в м. Луцьку у праві користування коридором та кухнею, у такому обсязі у кожного з них виникло й право на користування земельною ділянкою під вказаними приміщеннями. Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.Судом при розгляді справи встановлено, що згідно рішення [PERSON] міської Ради №29/34 від 23.07.2008 року «Про передачу у власність громадянам міста земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, та надання в оренду» [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0102 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд по проспекту Волі, 29а/2 в місті Луцьку (а.с. 53) та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №330133 від 17.10.2008 року (а.с.108). [PERSON] набув права власності на земельну ділянку площею 0,0102 га, в тому числі 5,3 кв. м. під приміщеннями, які перебувають в спільному користуванні з власником квартири № 1. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №330133 від 17.10.2008 року щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0102 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд по пр.Волі,29а/2 в м.Луцьку. При цьому, не підлягає до задоволення позовна вимога в частині визнання нечинним рішення [PERSON] міської Ради №29/34 від 23.07.2008 року, оскільки орган місцевого самоврядування діяв в межах своїх повноважень на підставі підготовлених документів до розгляду.

Outcome: partial