Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання їх дітей, посилаючись на те, що в період перебування у шлюбі із відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; шлюб між сторонами розірвано рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2021р. Після розірвання шлюбу діти проживають із позивачем у будинку її батьків, де створені всі умови для їх проживання та виховання, однак на даний час сторони не дійшли абсолютної згоди щодо остаточного місця проживання дітей; тому позивач просить врахувати інтереси дітей та визначити місце проживання дочок [PERSON] та [PERSON] з матір`ю. У судовому засіданні позивач посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити; відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення та визначення місця проживання дітей із матір`ю, враховуючи їх інтереси. Представник третьої особи Служба у справах дітей Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області не заперечила проти позову, суду усно заявила про доцільність проживання дітей разом із матір`ю, що обґрунтувала на основі акту обстеження умов проживання позивача, а також виходячи із інтересів дітей сторін. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] - сторони у цивільній справі; шлюб між сторонами розірвано рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2021 року. У судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами їх малолітні діти: дочка [PERSON] та Дочка [PERSON] залишилися проживати з матір`ю, однак сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини, оскільки між ними ще залишилось невирішеним питання участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. Із акту обстеження матеріально-побутових умов позивача в [ADDRESS] від 20.08.2021р. відомо, що [PERSON] разом із двома малолітніми дітьми проживають без реєстрації по даній адресі разом із батьками [PERSON] та [PERSON] ; із акту обстеження стану житлового приміщення від 19.10.2021р. вбачається, що житловий будинок відповідає нормам проживання дітей, створені всі умови для їх всебічного розвитку. Відповідно до положень ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно п. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 8 ст. 7 цього кодексу регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обов`язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пріоритет інтересів дитини над інтересами батьків закріплений також в Конвенції ООН про права дитини, відповідно до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. принцип 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові, розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Тому, з урахуванням вимог наведених норм, аналізуючи зібрані докази та матеріали справи, пояснення сторін, ураховуючи інтереси дітей, суд приходить до переконання визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з матір`ю, - позивачем по справі, що не позбавляє батька [PERSON] права та можливості особистого спілкування з дочками, обов`язку брати участь в їх утриманні та вихованні. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України, зокрема слід присудити стягнути з відповідача в користь позивача половину сплаченого судового збору в розмірі 454грн.

Outcome: approved