Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2000 року проживала з відповідачем однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З липня 2010 року до липня 2014 року позивач відбувала покарання у виді позбавлення волі. Після звільнення вона проживає разом з дітьми. Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2012 року [PERSON] засуджено та він відбуває покарання у виді 7 років позбавлення волі та не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. У зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі та просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 200 грн. щомісяця. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, позов визнав, про що надав суду відповідну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають трьох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4-6). Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Дніпровської селищної ради № 236 від 26 лютого 2015 року (а.с.7). 6 квітня 2012 року відповідач засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області до 7 років позбавлення волі та відбуває покарання у П'ятихатській виправній колонії № 122, що підтверджується довідкою від 26 вересня 2014 року (а.с.8). Відповідач жодної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та сторін, той факт, що відповідач відбуває покарання у виді позбавлення волі та не має постійного доходу. У зв'язку з цим суд приходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини необхідно визначити в твердій грошовій сумі щомісячно до досягнення дітьми повноліття. При цьому суд звертає увагу, що положення ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України про мінімальний розмір аліментів не застосовується до випадків стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, а тому розмір аліментів, що стягуються в твердій грошовій сумі, може бути менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved