Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП «[PERSON]» про захист прав споживача. Позивач просить визнати несправедливим та недійсним п.11.2 Договору підряду № 05/15-161 від 15 травня 2016 року між ФОП «[PERSON].» та [PERSON] щодо зменшення розміру неустойки виконавця за невиконання договору. Також [PERSON] просить розірвати договір підряду № 05/15-161 від 15 травня 2016 року між ФОП «[PERSON].» та [PERSON] Крім того, позивач просить стягнути з відповідача грошову суму, сплачену за договором підряду в розмірі 12 500 грн. та суму неустойки (пені) за невиконання договору підряду в розмірі 18 8 475 грн., а всього 200 975 грн. Позивач в судовому позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи вдруге до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем по справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами по справі, та підтверджуються наявними у справі доказами, та відповідні їм правовідносини Між сторонами 15 травня 2016 року укладено договір підряду № 05-15-161. За договором побутового підряду, укладеного 15 травня 2016 року між позивачем та відповідачем, ФОП «[PERSON]» зобовязався провести кладку цегли, включаючи матеріали, за адресою [ADDRESS] (а.с.5-7). Відповідно до п.3.1 Договору вартість робіт і матеріалів складає 17 500 грн. (а.с.5) На виконання умов договору позивачем 15 травня 2016 року сплачено авансовий платіж відповідачу у сумі 12 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № М0011 від 15 травня 2016 року (а.с.8). Сторони також зазначили в п.4.1 Договору строк виконання відповідачем своїх зобовязань за договором, а саме : протягом 21 дня з моменту перечислення авансового платежу (а.с.5). Однак договір побутового підряду не був виконаний у строк та не виконаний на час розгляду справи судом. Крім того, з часу укладення Договору відповідачем не вжито жодних заходів щодо виконання умов договору та роботи не розпочиналися.. Позивач вважає істотним порушення умов договору з боку відповідача. У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором, позивач 28 квітня 2017 року направила відповідачу, на всі відомі їй адреси, вимогу - претензыю, в якій просила виконати умови договору (а.с.10) Вимога була отримана відповідачем 29 квітня 2017 року та 03 травня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с.11). Однак відповідач у визначений строк свої зобов'язання не виконав та не приступив до виконання погоджених і оплачених робіт. У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Згідно з ч. 1ст. 865 Цивільного кодексу України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 866 Цивільного кодексу України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Згідно до ч. 1ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 1статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. За ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. У відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на викладене, суд вважає істотним порушення відповідачем договору те, що останній не приступив протягом 12 місяців до виконання зобов»язання у визначений договором строк, у звязку з чим, договір підлягає розірванню. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч. 1ст. 549 Цивільного кодексу Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. В ході судового розгляду встановлено, що відповідачем до теперішнього часу свої зобовязання за договором не виконано. З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого авансу за договором в розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до п п. 11.2. договору, в разі прострочки виконання послуг виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від вартості невиконаних робіт за кожен день прострочення виконання послуг». Однак, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Таким чином п.11.2 Договору,за яким відповідач на свій розсуд зменшив розмір неустойки є несправедливим згідно імперативних приписів спеціального закону, тому є недійсним. Як вбачається з Договору від 15 травня 2016 року, загальна вартість замовлення складала 17 500 грн. Таким чином, пеня за період з 14 червня 2016 року по 09 червня 2017 року (359 днів) складає 188 475 грн. У зв'язку з цим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 188 475грн., яка розрахована відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст.10, ч. 1 ст.11, ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Разом з тим, відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доводити обставини, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону. Відповідач не скористався своїм правом надати докази в порядку заперечення позовних вимог [PERSON] Таким чином з метою захисту, відновлення порушених прав та законних інтересів позивача суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. Питання щодо судових витрат вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України

Outcome: approved