overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 08.04.2013 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НПМ № 117126 від 08.04.2013 року (а.с.3) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], що посвідчується копією Свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовну вимогу щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття слід задовольнити. Стягнення аліментів розпочати з 08.02.2017 року (з часу звернення з позовом до суду). Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112, 113, 141, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач та відповідач досягли згоди щодо розміру аліментів в сумі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.07.1998 року (а.с. 2) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (а.с.3) та [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Стягнення аліментів розпочати з 25.10.2016 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги. Позовні вимоги сторона позивача мотивувала тим, що [PERSON] з 21.01.2009 року по 23.03.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.01.2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Хмельницькому району Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Під час перебування у шлюбі 17.10.2000 року у сторін народилася донька [PERSON], згідно Свідоцтво про народження (а.с.2). Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Стягнення аліментів розпочати з 26.01.2017 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ч.2 ст..84, 180, ч.2 ст.182, ст..184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання позивача в розмірі 500 грн щомісячно до моменту досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона по 29.12.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилася донька - [PERSON], [INFO] Позивач в позовній заяві також зазначила, що відповідач є працездатним, може надавати допомогу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 29.12.2015 року (а.с.5). Під час перебування у шлюбі [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] (а.с.2). Після розірвання шлюбу донька проживає із позивачем (а.с.6). Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до положень ст.. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Стягнення аліментів розпочати з 10.11.2016 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ч.2 ст..84, 77, ст.79 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач подав до суду клопотання, в якому визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.12.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 06.03.2012 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], 29.07.2012 року, що посвідчується копією Свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. 13 квітня 2017 року відповідач подав до суду заяву, в якій визнав заявлені позовні вимоги. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовну вимогу щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх доходів [PERSON] щомісячно до досягнення дитиною повноліття слід задовольнити. Стягнення аліментів розпочати з 27.03.2017 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним договору фінансового лізингу №ІFWA+209600965 від 16.12.2011 року. В позовній заяві зазначено, що 16.12.2011 року між сторонами було укладено договір фінансового лізингу №ІFWA+209600965, за умовами якого [PERSON] було передано відповідачем в лізинг автомобіль марки «Рено Логан 90Л», д.н.з.[NUMBER], 2011 року випуску. При цьому договір позивач не підписувала, а тільки заяву до умов та правил надання фінансового лізингу, специфікацію, графік погашення, акт приймання-передачі предмета лізингу та договір особистого страхування. 05.03.2013 року без жодних попередніх повідомлень лізингодавця - ПАТ КБ «Приватбанк», при цьому що лізингоотримувач оплачувала лізингові платежі з незначною затримкою, особи, що представилися колекторами, забрали даний автомобіль, змусили підписати акт прийому-передачі транспортного засобу, про даний факт позивач звернулася до правоохоронних органів. Вказуючи на те, що [PERSON] не була ознайомлена з умовами договору фінансового лізингу, відповідач ввів в оману позивача при укладанні договору,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міськради про поновлення строку для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на те, що після смерті батька [PERSON] його довіритель не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений чинним законодавством строк, оскільки фактичне володіння спадковим майном не потребує додаткового оформлення спадщини. 27 травня 2014 року Угорнницькою сільською радою було подано до суду заяву-клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Заслухавши в судових засіданнях пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №004924 [PERSON], який мешкає за адресою [ADDRESS], передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,228 гектарів, яка розташована на території Угорницької сільської ради Івано-Франківської міськради (а.с.8).. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10.09.2008 року (а.с.7) [PERSON] помер [INFO]. Згідно довідки виконавчого комітету Угорницької сільської ради від 11.02.2014 року №92 (а.с.11), померлий [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS]. В будинку за вищевказаною адресою разом з ним проживала (без реєстрації) дочка [PERSON], 1962 року народження. Заповіт від імені [PERSON] у виконавчому комітеті сільської ради не вчинявся і не посвідчувався. Представником позивача в судовому засіданні подано до суду відмову приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу щодо заведення спадкової справи у зв'язку з пропуском 6-місячного строку, який починається з часу відкриття спадщини.. Позивач являється донькою померлого. За життя померлий [PERSON]. не склав заповіту. На момент його смерті, як стверджує представник позивача та підтверджується довідкої наданою відповідачем, позивач проживала із померлим [PERSON]. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача повідомив суд, що його довіритель не звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини у визначений нормами законодавства шестимісячний термін. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, визначивши додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - три місяці. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 1261, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №2-3114 за заявою [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління спадковим майном.. Подану заяву заявник мотивує тим, що 25.11.1994 року по вищезазначеній справі за [PERSON], Івано-Франківським міським судом винесено рішення суду. На звернення до суду із заявою про видачу копії рішення [PERSON], яка є спадкоємницею [PERSON], їй повідомлено про неможливість видачі, оскільки станом на 08.04.2015 року провадження у справі втрачено. Вважає, що втрачене провадження слід відновити. В судовому засіданні заявник підтримала вимогу поданої заяви та просила відновити втрачене провадження. Вислухавши заявника, свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зібрані матеріали достатні для відновлення втраченого судового провадження. Судом встановлено, що 25.11.1994 року по справі за заявою [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини Івано-Франківським міським судом винесено рішення суду, яким заяву задоволено. Копія рішення суду від 25.11.1994 року долучена заявником до матеріалів справи (а.с.18) 17.12.2014 року [PERSON] звернулася з заявою про видачу копії рішення по вищезазначеній справі. Листом № 23072 від 08.04.2015 року Івано-Франківський міський суд повідомив заявника, що станом на 08.04.2015 року провадження по справі втрачено (а.с.6). Відповідно до ст. 402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ст. 403 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі або за ініціативою суду. Згідно ст.407 ЦПК України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Відповідно до ст. 408 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. Згідно матеріалів справи вбачається, що резолютивна частина рішення Івано-Франківського міського суду від 25.11.1994 року викладена наступним чином: Заяву задоволити. Встановити, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO], шляхом вступу в оперативне управління 51/100 частиною будинковолодіння по [ADDRESS], що належало померлій. За таких обставин, перевіривши зібрані матеріали, суд знаходить зібрані матеріали достатніми для відновлення втраченого судового провадження. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 402-409 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.07.2014 року, актовий запис №6, при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача «[PERSON]» змінити на дошлюбне «[PERSON]». Позивач 03.03.2015 року подала до суду заяву про постановлення додаткового рішення по цивільній справі, в якій просила постановити додаткове рішення, яким після розірвання шлюбу присвоїти позивачу [PERSON] дошлюбне прізвище «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.02.2015 року задоволено позов [PERSON]: розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 15 липня 2014 року у відділі реєстрації виконкому Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №6. Частина 1 ст.220 ЦПК України передбачає вичерпний перелік випадків, коли суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. В поданій до суду заяві заявник звертає увагу на те, в позовній заяві заявлено вимогу про те, що при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача «[PERSON]» змінити на дошлюбне «[PERSON]». Однак, в резолютивній частині судового рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено повністю, не зазначено дану позовну вимогу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід задовольнити заву про ухвалення додаткового рішення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved