Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Немирівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Хмельницький про зняття арешту з нерухомого майна, відповідно до якого просила, зобов`язати Немирівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально- західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Хмельницький зняти арешт із житлового будинку по [ADDRESS] , який було накладено на підставі ухвали Немирівського районного суду Вінницької області від 21 липня 2006 року. Мотивуючи позов тим, що на підставі договорів дарування від 21 січня 2004 року [PERSON] подарував їй, [PERSON] та [PERSON] по 51/100 частини житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , загальна площа будинку, частка якого дарується, становить 126 кв.м., на земельній ділянці розташовано: житловий будинок з шлакобетону, житловою площею 83,8 кв.м., позначений на плані літерою «А»; тамбур-аі; сіни-а2; ганок-аЗ; ганокт-а4; літня кухня-Б; погріб-Б/п; сарай-прибудова-б; літня кухня-В; погріб-В/під; гараж-ВІ; сарай-В2; сарай-ВЗ; туалет-У; житлова прибудова-АІ; огорожа 1-6. Відчужувана 51/100 частина житлового будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Немирівською державною нотаріальною конторою 25.06.1980 року за реєстровим № 843. Інша (49/100) житловий будинок [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі договору дарування ВВА 036833 від 12.11.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Ревуцьким Є.В. Р№2662. На даний час [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 51/200 частина житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2823349 від 13.02.2004 року. [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 51/200 частина житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2823243 від 13.02.2004 року. Також позивачка, [PERSON] є співвласником земельної ділянка площею 0,0564 га. розташованої по [ADDRESS] наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується списком співвласників земельної ділянки Додатком до державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 676050. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 676050 виданого [PERSON] на підставі рішення Немирівської міської ради 3 сесії 6 скликання від 28.02.2011 року належить земельна ділянка площею 0,0564 га. розташована по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 10.09.2020 з Державного реєстру речових прав позивачці стало відомо, що на нерухоме майно, що набуте нею на праві спільної часткової власності 21.01.2004 року ухвалою суду від 21.07.2006 року накладено арешт де вказано власник нерухомого майна [PERSON] . 21.07.2006 ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області було накладено арешт на нерухоме майно належне [PERSON] . На час винесення ухвали житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельна ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належали позивачці та [PERSON] . Обтяження заборони на нерухоме майно зареєстроване 04.08.2006 року за реєстраційним № 3557425 Немирівською державною нотаріальною конторою. Таким чином, на даний час на усе належне позивачці нерухоме майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю. У зв`язку із такими обставинами, за захистом свого порушеного права позивачка змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач, заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. В судове засіданні представник відповідача Немирівського РВ ДВС не з`явився, від начальника відділу Скиби Т., надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Немирівського РВ ДВС. Суд, заслухавши позивача по справі, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 51/200 частина житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2823349 від 13.02.2004 року; [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 51/200 частина житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2823243 від 13.02.2004 року. Також, [PERSON] є співвласником земельної ділянка площею 0,0564 га. розташованої по [ADDRESS] наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується списком співвласників земельної ділянки Додатком до державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 676050. Однак, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інша (49/100) житловий будинок по [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , на підставі договору дарування ВВА 036833 від 12.11.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Ревуцьким Є.В. Р№2662. Відповідно до відповідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на вказаний житловий будинок за адресою: по [ADDRESS] , на підставі ухвали Немирівського районного суду Вінницької області, від 21.07.2006 року, накладено обтяження, а саме заборона на нерухоме майно, та власником вказаного житлового будинку зазначений [PERSON] . Отже, як встановлено судом, на момент накладення обтяження на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власниками вказаного будинку були [PERSON] , 51/200 частки, [PERSON] , 51/200 частки, та [PERSON] , 41/100 частки. Відповідно до ч. 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч.ч. 2, 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, арешт знімається в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до п. 2, 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). В одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. при цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. Згідно п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. У відповідності до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIIIарешт на майно боржника може бути знятий у тому числі і за рішенням суду. При цьому, вказаною правовою нормою не обмежується коло підстав (обставин), за яких власник нерухомого майна може звернутись до суду з позовом про зняття арешту. При цьому зняття арешту з нерухомого майна за позовом його власника не ставиться в залежність від необхідності скасування в адміністративному (судовому або позасудовому) порядку постанови державного виконавця про обтяження майна боржника. У відповідності до ч.2ст.16 ЦК України, а також виходячи із положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» власник арештованого майна вільний на власний розсуд обирати спосіб захисту свого майнового права, у тому числі і шляхом зняття арешту з майна. Разом з тим, як вже встановлено судом, позивачці та її чоловіку, належить 51/100 частина вказаного житлового будинку (тобто по 51/200 кожному), інша 49/100 частина вказаного житлового будинку належить третій особі, а саме [PERSON] , який до суду з позов про зняття арешту з його власності не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з вказаними обставинами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині знання арешту з 51/100 житлового будинку по [ADDRESS] , належної [PERSON] та [PERSON] . За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial