Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебувала в шлюбних відносинах з 08.11.1997 року по 14.01.2007 року. Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду 06.07.2009 року. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись у ВК НУХТ. Останній навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того він щороку сплачує за навчання: 2016 рік - 8840 грн., 2017 рік - 9724 грн., 2018 рік - 10696 грн., 2019 рік - 11766 грн. згідно договору про надання освітніх послуг № 9-АМ від 12.08.2016 року. У зв'язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], який продовжує навчання у ВК НУХТ в розмірі ? заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання. Позивач [PERSON] згідно заяви просила справу слухати у її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] згідно заяви просив розглядати справу у його відсутність. Позов підтримує. Суд вважає, що справу слід розглянути ухваливши заочне рішення на підставі ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21.03.2011 року Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.03.2000 року. Згідно договору № 9-АМ від 12.08.2016 року про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою, [PERSON] уклала даний договір з ВК НУХТ для [PERSON] Предметом договору є надання освітньої послуги. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 41026,00 грн. у тому числі вартість освітньої послуги по роках складає: 2016 рік - 8840,00 грн., 2017 рік - 9724,00 грн., 2018 рік - 10696,00 грн., 2019 рік - 11766,00 грн. Як вбачається з довідки Вінницького коледжу НУХТ від 30.01.2018 року № 48 [PERSON] є студентом групи 2-АМ-2 другого курсу денної форми навчання Вінницького коледжу НУХТ І-го рівня акредитації. Контрактна форма навчання, стипендію не отримує. Навчається з 01.09.2016 року. Термін навчання до 30.06.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Обставинами, які враховуються судом при призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України є: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 16.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. По даній справі встановлено, що син сторін - [PERSON] досягнув повноліття, однак не досягнув 23 років, навчається на денному відділенні, потребує утримання не лише від матері, з якою проживає, але й від батька. Враховуючи вищевикладене, обов'язок обох батьків утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд прийшов до висновку про наявність обов'язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина [PERSON], тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вважає, що з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від його оплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved