Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 29 квітня 2011 року державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 6-242 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою нею за власний рахунок в 2006 році було побудовано житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 96,8 кв.м., та сарай літ. «Г». Посилаючись на вказані обставини та вимоги ст. ст. 328, 331, 376 ЦК України, позивач просила визнати за нею право власності на побудований житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 96,8 кв.м. та сарай літ. «Г», що розташований за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача - [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача - Комунарської сільської ради Харківського району Харківської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Голова селищної ради Бугай А.П. надав суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада проти позову не заперечує, просив розглядати справу за відсутності представника сільської ради. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 29 квітня 2011 року державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Шевцовою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 6-242, спадкова справа № 127/2006 року, [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою позивачем за власний рахунок було побудовано житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 96,8 кв.м., та сарай літ. «Г». Позивачем було замовлено технічну інвентаризацію домоволодіння з новозбудованим житловим будинком та сараєм в цілому. Згідно технічного паспорту КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 11 квітня 2011 року, після здійснення самочинного будівництва, домоволодіння за адресою: [ADDRESS], складається з наступного: житлового будинку літ. «А-1», з прибудовою літ. «А1 -1», веранди літ. «а», житлового будинку літ. Б-1, льоху літ. «В», сараю літ. «Г». Згідно технічного висновку ТОВ «СпецТех» (ліцензія Державного комітету України з будівництва та архітектури серії АА № 637527) про стан будівельних конструкцій житлового будинку літ «Б», сараю літ. «Г», розташованих за адресою: [ADDRESS], за результатами проведення огляду обстежувані будівлі повністю готові до експлуатації. Будівельна готовність обстежуваних будівель 100%. Дефектів в несучих конструкціях та фундаментах не знайдено. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Позивачем на момент розгляду справи завершено будівництво житлового будинку та сараю у межах належного домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що самочинне будівництво позивачем проведено з дотриманням будівельно-технічних вимог і правил експлуатації, та не порушує права інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦПК України - за вимогою власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно збудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved