Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 13.02.2017 року з позовом до [PERSON], про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що з 03.09.1994 року по 24.12.2014 року з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу ними була придбана квартира, яка розташована за адресою: Харківська область, м.Лозова,м-н.2[ADDRESS]. Після розірвання шлюбу вона та відповідач за домовленістю розподілили частину спільного набутого у шлюбі майна: одяг, взуття, побутову техніку та дійшли згоди, що в подальшому вони звернуться до нотаріальної контори, для оформлення договору про розподіл спільного нажитого у шлюбі нерухомого майна, а саме вищевказаної квартири. Вона зверталась у 2016 році до відповідача з проханням розподілу майна, спільно набутого під час сумісного проживання у шлюбі, однак останній відмовив,зауважив,що він є єдиним власником спірної квартири, і ніякої згоди на нотаріальне оформлення часток у праві сумісної власності на нерухоме майно не надасть. В зв»язку з вищевикладеним позивач змушена звертатися до суду з позовом, в якому прохає визнати за нею та за [PERSON] по ? ідеальної частки у нерухомому майні, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя- квартири, яка розташована за адресою: м.Лозова,Харківської області,м-н.2[ADDRESS]; стягнути з відповідача, понесені нею судові витрати за подання позову до суду, а саме: судовий збір у сумі 640грн, витрати за складання звіту про експертну оцінку вартості нерухомого майна в сумі 400грн, витрати на правову допомогу у сумі 700грн, а всього у сумі 1740,00грн. Позивач у судове засідання не з»явилася, надала заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судових витрат, понесених нею при зверненні до суду з даним позовом, та прохала стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати в сумі 820 грн.. Решту позовних вимог залишила без змін. Також, прохала справу розглядати за її відсутності на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала (а.с.52). Відповідач у судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з 03.09.1994 року по 24.12.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON],що підтверджується копією рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2014 року (а.с.13). Під час шлюбу подружжям було придбано нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: Харківська область, м.Лозова, м-н.2[ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі продажу від 18.03.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Лозівської державної контори Харківської області, зареєстрованого в реєстрі № 1-781 (а.с.12). Із довідки про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, наданої КП «ЖУК» вбачається, що за адресою: Харківська область,м.Лозова,м-н.2[ADDRESS] зареєстровані: [PERSON],[INFO], чоловік відповідач по справі [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] та онуки [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] ( а.с.11). Вартість спірної квартири станом на 31.01.2017 року становить 84890,00грн,що підтверджується висновком про вартість майна (а.с.18). Як зазначила позивач у своєму позові після розірвання шлюбу вона та відповідач за домовленістю розподілили частину спільного набутого у шлюбі майна: особисті речі, побутову техніку та дійшли згоди, що в подальшому вони звернуться до нотаріальної контори для оформлення договору про розподіл спільного нажитого у шлюбі нерухомого майна, а саме квартири, яка розташована за адресою: м.Лозова,Харківської області,м-н.2[ADDRESS]. У 2016 році позивач звернулася до відповідача з пропозицією розподілу майна, спільно набутого під час сумісного проживання у шлюбі, однак останній не це погодився,зауважив,що він є єдиним власником спірної квартири, і ніякої згоди на нотаріальне оформлення часток у праві сумісної власності на нерухоме майно не надасть. В зв»язку з вищевикладеним позивач змушена звертатися до суду з позовом, в якому прохає визнати за нею та за [PERSON] по ? ідеальної частки у нерухомому майні, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя- квартири, яка розташована за адресою: м.Лозова,Харківської області,м-н.2[ADDRESS]. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім.»я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. На підставі ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку( доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.\~\~ Частиною 1ст. 69 цього Кодексу визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором У зв'язку з тим, що дане майно набуте сторонами в період шлюбу, домовленості про розподіл майна між сторонами по справі ніякої не було, шлюбний договір не укладався, тому кожному із сторін належить по 1/2 частині спірного майна. А тому, суд вважає за необхідним поділити майно подружжя, що належить їм на праві спільної сумісної власності та визнати право власності за ними по 1/2 частині квартири, яка розташована за адресою: Харківська область, м.Лозова,м-н.2[ADDRESS]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на корить позивача судові витрати, сплачені [PERSON] при подачі позовної заяви до суду в сумі 820,00 грн., відповідно до уточненої позовної заяви позивача.

Outcome: approved