Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, що на підставі договору дарування від 28.03.2011 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського округу Запорізької області [PERSON], вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS].\~ У даній квартирі залишився зареєстрованим колишній чоловік позивачки- Бечкало С.О., [INFO]. \~Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.09.2013 року. Відповідач зареєстрований у спірній квартирі з 17.06.2011 року, але фактично не проживає в ній з липня 2015 року, особисті речі [PERSON]О, в квартирі відсутні. У добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою відповідач не бажає. В судове засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявсь у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, та шляхом оголошення в газеті «Урядовий курєр» (а.с. 57) заяви про розгляд справи за його відсутності, які і заперечень на позов до суду не надходило. Представник третьої особи- Сектора реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, надали заяву до суду про розгляд справи без їхньої участі (а.с. 56). Третя особа [PERSON] також надала заяву до суду про розгляд справи без її участі (а.с. 48). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно ч. 4 ст.\~169, ч. 1 ст.\~224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд визнає неявку [PERSON] у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача та третіх осіб, на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що позивачці належить право власності на квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 28.03.2011 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського округу Запорізької області [PERSON]В та зареєстрованому в реєстрі за № 1610 (а.с. 6, 7). В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який фактично у ній не проживає, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу\~ст. 383 ЦК\~власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу\~ст. 395 ЦК України\~відноситься, зокрема, право користування, а в силу\~ст. 401 ЦК\~право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належним позивачці жилий приміщенням, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Між тим судом встановлено, що відповідач в належній позивачці квартирі не мешкає, що підтверджується актами, складеними комісією ЖЕУ № 3 (а.с. 11, 12, 13) та поясненнями, даними свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON]О в судовому засіданні. Перебування відповідача на обліку в належному позивачці житлі створює для неї перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що в разі відмови Департаменту реєстраційних послуг зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду про визнання його таким, що втратив право користування, вона має право оскаржувати дії державного органу в порядку адміністративного судочинства.

Outcome: partial