Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що з 21.10.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого дітей не мають, сімейне життя не склалося, оскільки чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, практично весь час він знаходився в місцях позбавлення волі, на даний час вона має намір створити нову сім»ю та зареєструвати новий шлюб, їхній шлюб з [PERSON] існує формально, за таких обставин заявниця просить суд шлюб між ними розірвати. В поданій до суду заяві викладено клопотання [PERSON] щодо розгляду даної справи без її участі. Заінтересована особа [PERSON] про час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань від нього на адресу суду не надходило. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.10.2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. В судовому засіданні під час розгляду справи також встановлено, що за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2014 року [PERSON] було засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі, що слідує з копії цього вироку, в даний час він відбуває покарання в Білоцерківській виправній колоній № 35. При вирішенні питання суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що заявниця наміру зберігати сімю не має, надавати строк на примирення суд вважає за недоцільне, оскільки [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі, спільних дітей подружжя не має, крім того, заявниця в поданій до суду заяві вказує на те, що вона бажає створити нову сім»ю та узаконити свої стосунки з іншим чоловіком. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що за даних обставин подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам заявниці, яка не має наміру поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу ні дружина, ні чоловік прізвищ не змінювали. Враховуючи наведене та

Outcome: approved