Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1286,00 грн. щомісячно. Позивач посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON]. На теперішній час з відповідачем вони проживають окремо, відповідач грошової допомоги на утримання сина не надає, дійти згоди по утриманню дитини вони не можуть, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду. У судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву. Відповідач у судовому засіданні визнав частково позовні вимоги, а саме згоден виплачувати 650,00 грн. щомісячно аліменти на дитину. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне міститься в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження, виданого 21 грудня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1962 батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та п.17. постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При викладених обставинах суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON], в розмірі 650,00 грн. щомісячно, починаючи з 4 лютого 2014 року до [INFO] щомісячно.

Outcome: approved