Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюб між ними розірвано, дитина залишилася проживати з нею. Батько будь-якої участі у вихованні та утримані сина не приймає, не цікавляться його життям, не забезпечує матеріально, не спілкується з дитиною. Тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник Служби у справах дітей Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився. Начальником служби Думан Е. подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника та про визнання позову, скеровано до суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, та надав суду письмове заперечення на позов. Заперечуючи позов, покликається на те, що з моменту розлучення у нього з колишньою дружиною почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, така постійно чинить перешкоди стосовно його нормального спілкування із сином, всі його намагання врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів. Зазначив, що любить свого сина, завжди виконував свій батьківський обов'язок щодо утримання дитини належним чином та добровільно. Твердження позивачки щодо неприйняття участі у виховані і утриманні сина є неправдивими. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, в якому у них народився син - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюб між ними розірвано, дитина залишилася проживати з позивачкою. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, його підготовку до самостійного життя, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, а статтею 12 Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Відповідно до ст.14 Закону діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N 20, надано судам роз'яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно довідки Межигорецької сільської ради Галицького району Івано-Франківської області № 740 від 21 грудня 2016 року малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації від 14 листопада 2017 року, така вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо малолітнього сина [PERSON]. На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач не виконує без поважних причин обов'язків по вихованню сина, оцінюючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved