Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на спадкове майно - а саме: житловий будинок [ADDRESS], після смерті [INFO] її матері [PERSON], а тому в зв'язку з тим, що первинна реєстрація житлового будинку не проводилася, порушує питання про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на вказаний будинок. Крім того, у зв'язку з тим, що в свідоцтві про народження [PERSON], її матір'ю записана [PERSON], а в свідоцтві про смерть матері зазначено [PERSON], що перешкоджає видачі свідоцтва про право на спадщину, просить встановити факт родинних відносин та визнати, що [PERSON], 1933 року народження, яка померла [INFO], є рідною матір'ю [PERSON], [INFO]. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача Мартиненко М.О. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Належність цього майна померлій стверджується даними будинкової книги та виписки з погосподарської книги №02-10/138 від 26 липня 2017 року, з якої вбачається, що померла був головою господарства згаданого будинку та його єдиним володільцем, який їй належав з 1951 року. За життя [PERSON] склала заповіт від 27 серпня 2012 року, яким заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 0,1018 га, розташовану в Київській області, Вишгородському районі, с. Федорівка, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку площею 1,96 га на території Ровівської сільської ради Вишгородського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], а [PERSON] земельну ділянку площею 0,2295 га розташовану в Київській області, Вишгородському районі, с. Федорівка, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] та земельну діялнку площею 0,1714 га, розташовану в Київській області, Вишгородському районі, с. Федорівка, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №596/2014 після майна померлої [INFO] [PERSON], [PERSON] який у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, від прийняття спадщини за заповітом відмовилася та прийняла спадщину за законом. Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами згаданої спадкової справи, зокрема заявою [PERSON] від 24 листопада 2014 року, який відмовилися від спадщини за заповітом. Згідно постанови державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області від 01 жовтня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно померлої [PERSON], а саме житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На час побудови у 1951 році житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у сільській місцевості облік фактичних господарств у селі, сімейний стан громадян, поголів'я тварин та інше реєструвався в погосподарських книгах. На кожне господарство відкривався окремий особовий рахунок, в якому відображалися, крім інших відомостей, також відомості про жилий будинок, що має поштовий номер, рік його побудування. Зазначені погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, а тому записи у цих книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Лише з 1985 року, відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду», почалася робота по проведенню обов'язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією. Як вбачається з даних будинкової книги та технічного паспорту успадкований позивачкою будинок збудовано в 1951 році. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на наведене, будинок [PERSON], який перейшов у спадщину позивачці, належав їй на праві власності і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого та зареєстрованого в погосподарських книгах права власності на будинок, а спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об'єкт спадкування після смерті своєї матері. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що первинна реєстрація права власності на успадкований позивачкою житловий будинок не провадилася, правовстановлюючі документи на нього відсутні, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов'язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Крім того, як встановлено по справі [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 27 вересня 1954 року, з якого вбачається, що матір'ю позивачки зазначена [PERSON], що є розмовним, скороченим ім'ям від імені [PERSON]. Крім того, суд звертає увагу на те, що в інших документах, зокрема державних актах про право власності на земельні ділянки та свідоцтві про смерть ім'я матері позивачки зазначено саме [PERSON]. За таких обставин, суд вважає доведеним факт родинних відносин, про який ствердила позивачка. Таким чином, заявлене позивачем право підлягає захистові, а пред'явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved