Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], який в подальшому уточнила та просила накласти стягнення на майно, в рахунок погашення боргу померлої [PERSON] на загальну суму 2119940 грн., як на спадкоємця [PERSON], а саме на: -приміщення технічного підвалу та будівлю офісу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] -житлову 4-х кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 493090 грн.; -вбудоване в житловий будинок приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] -приміщення ательє по пошиву одягу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 264500 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 28 серпня 2008 року вона домовилася з [PERSON] про продаж нежитлового приміщення, розташованого по [ADDRESS], на підтвердження чого передала останній 80 000 доларів США. У зв'язку з тривалою процедурою інвентаризації майна, отримання витягу з БТІ для продажу, тощо, вони оформили взаємовідносини з приводу отримання коштів розпискою, а відносини фактичного володіння та користування майном - шляхом укладення договору оренди нежитлових приміщень № 28082008 від 28 серпня 2008 року. За час договору оренди вона здійснила капітальний ремонт нежитлового приміщення на загальну суму 1 480 509 грн. [INFO] року [PERSON] померла, відповідно до копії спадкової справи - спадщину після її смерті отримав [PERSON] Оскільки для відчуження нерухомого майна встановлене обов'язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, відповідно до вимог ст..ст. 656, 657 ЦК України, а недотримання цього правилу тягне його нікчемність, а наслідком нікчемності, відповідно до вимог ст.. 215, 216 ЦК України - повинно бути повернуте в натурі все, що одержане на його виконання, а також виникнення позадоговірних зобов'язань з безпідставного збагачення відповідно до ст.. 1212 ЦК України. Враховуючи, що згідно заповіту - [PERSON] нежитлове приміщення по [ADDRESS] - залишила [PERSON], а також на те, що спадкоємцем, згідно спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] - є [PERSON], на підставі вимог ст..ст. 11, 215, 216, 509, 640, 657, 776, 1212, 1281, 1282 ЦК України в рахунок погашення боргу померлої [PERSON] на загальну суму 2119940 грн., як на спадкоємця [PERSON], накласти стягнення на: -приміщення технічного підвалу та будівлю офісу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] -житлову 4-х кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 493090 грн.; -вбудоване в житловий будинок приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] -приміщення ательє по пошиву одягу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартістю 264500 грн., яке належить [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просив визнати договір оренди нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS], загальною площею 307,0 кв.м., між [PERSON] та [PERSON] строком на 10 років за № 28082008 від 28 серпня 2008 року - недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON], яка є його донькою та донькою його дружини [PERSON], померлої [INFO] року, пред'явлено підроблений договір оренди нежитлових приміщень № 28082008 між [PERSON] та [PERSON] на 10 років від 28 серпня 2008 року, який в порушення вимог ст.ст. 210, 793, 794 ЦК України - нотаріально не посвідчений та не зареєстрований у встановленому Законом № 501-V від 20.12.2006 року - порядку. Враховуючи, що він є спадкоємцем після смерті [PERSON], на підставі вимог ст..ст. 210, 220, 236, 793, 794, 1261 ЦК України - просить визнати зазначений договір недійсним. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] та відповідач за зустрічним позовом в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена судом. Враховуючи, що справа тривалий час знаходиться в провадженні суду, в судові засідання: - 02 лютого 2017 року - не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася судом, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та зазначенням місця проживання самою [PERSON], однак поштові повідомлення повернуті без вручення за спливом строку зберігання; - 01 березня 2017 року за клопотанням [PERSON] по справі оголошено перерву, у зв'язку з її посиланням на зайнятість її адвоката в іншому судовому засіданні. Також відповідно до вимог ст..ст. 64, 133, 137 ЦПК України зобов'язано [PERSON] надати в судове засідання оригінали договору, розписки, актів звірок, на підставі яких вона просить накласти стягнення на майно; - 16 березня 2017 року за клопотанням представника [PERSON] - адвоката Резнік О.Г. у справі оголошено перерву та наданий час для ознайомлення з матеріалами справи та зобов'язано надати оригінали договору, розписки, актів звірок, на підставі яких [PERSON] просить накласти стягнення на майно; - 22 березня 2017 року [PERSON] або її представник в судове засідання не з'явилися; [PERSON] подано заяву про відкладення розгляду справи; а також з урахуванням того, що на вимогу суду [PERSON] не надано оригінали договору оренди, розписки, актів звірок, на підставі яких вона просить накласти стягнення на майно; а [PERSON] просить визнати недійсним договір оренди, оригінал якого не наданий суду; суд приходить до висновку про те, що гр.[PERSON] здійснює дії щодо затягування судового розгляду, а тому виходячи з вимог ст.ст. 157, 169 ЦПК України, з урахуванням думки учасників розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи за відсутності [PERSON] на підставі поданих сторонами позовів та доказів. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, у зв'язку з тим, що його дружина [PERSON] ніколи з [PERSON] договору оренди нежитлових приміщень, розташованих по [ADDRESS] на 10 років за № 28082008 від 28 серпня 2008 року - не укладала; будь-яких коштів, а саме 80 000 доларів США від неї не отримувала; документи надані [PERSON] нібито підписані [PERSON] підроблені, і якщо б вона надала їх оригінали - можливо було б провести почеркознавчу експертизу, яка б ці обставини підтвердила. Факт того, що [PERSON] не укладала такого договору та не писала розписки свідчить той факт, що [PERSON] пред'являла заповіт, посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, в якому від імені [PERSON] в графі підпис - виконаний не [PERSON]. А враховуючи, що нежитлові приміщення по [ADDRESS] - [PERSON] не змогла незаконно оформити на себе за підробленим заповітом, вона подала до суду зазначені договір оренди на 10 років, розписку та акти звірок. Дійсно він є спадкоємцем [PERSON], однак остання будь-яких коштів від [PERSON] не отримувала, більше того переобладнань нежитлових приміщень - [PERSON] також не здійснювала. А тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Свій позов підтримав в повному обсязі та, посилаючись на ті ж підстави, просив його задовольнити. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав та, посилаючись на ті ж підстави, що і [PERSON], просив суд відмовити в його задоволенні. Особливу вагу просив звернути на те, що судом неодноразово було зобов'язано [PERSON] та її представника, відповідно до вимог ст.. 64 ЦПК України - надати в судове засіданні оригінали і договору оренди, і актів звірок, і розписки за умовами якої нібито [PERSON] отримала 80000 грн., однак [PERSON] таких оригіналів не надала, що позбавляє можливості [PERSON] клопотати перед судом про призначення почеркознавчої експертизи, відповідно до вимог ст.. 143 ЦПК України. А тому в задоволенні позову [PERSON] - просив відмовити. Позов [PERSON] підтримав в повному обсязі та, посилаючись на ті ж підстави, просив його задовольнити. Суд, заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, докази встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (т. 1 а.с. 5), після смерті якої залишилася спадщина. З копії спадкової справи, заведеної після її смерті вбачається, що з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися [PERSON] - чоловік померлої та [PERSON] - донька померлої та [PERSON] (т. 1 а.с. 92-126). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 0427/7840/2012 від 28 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року (т. 1 а.с. 190-209): - визнано недійсним заповіт оформлений 30 серпня 2011 року від імені [PERSON], посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий № 34, відповідно до якого [PERSON] належні їй на праві власності кафе та магазин «[INFO]», розташовані за адресою: [ADDRESS], заповідала дочці - [PERSON]: - відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання недійсним заповіту [PERSON] від 18 липня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], відповідно до якого все належне їй майно заповідала [PERSON]. Відповідно до вимог ст.ст. 1222, 1234, 1247, 1248, 1268-1270 ЦК України - [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який прийняв спадщину. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], як спадкоємця [PERSON], посилаючись на вимоги ст.ст. 11, 215, 216, 509, 640, 657, 776, 1212, 1281, 1282 ЦК України. Так в рахунок погашення боргу померлої [PERSON] на загальну суму 2119940 грн., [PERSON] посилається на наявність: - договору оренди нежитлового приміщення по [ADDRESS] від 28 серпня 2008 року за № 28082008, укладений строком на 10 років; - дозволу на здійснення переобладнання від 30 серпня 2008 року, - акту приймання-передачі приміщення; - актів розрахунків; - розписку про отримання [PERSON] 80 000 доларів США за продаж зазначеного приміщення; а також на договори підрядних робіт, локальні кошториси, акти приймання-передачі виконаних підрядних робіт. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді, позовні вимоги уточнювалися, сторонами подавалися докази. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так відповідно до вимог ст. 64 ЦПК України - [PERSON] було зобов'язано надати оригінали письмових доказів, наданих нею, в обґрунтування своїх позовних вимог - договору оренди, актів, та розписки на 80 000 доларів США. Однак протягом наступних двох судових засідань [PERSON] оригіналів зазначених документів надано не було. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 793, 794 ЦК України - договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Як вбачається з п. 2.2 копії договору оренди (т. 1 а.с.133-139; т. 2 а.с. 8-11) - строк дії договору встановлений 120 місяців до 28 серпня 2018 року, тобто - 10 років. З копії договору також вбачається, що він нотаріально не посвідчений та не зареєстрований. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 83092566 від 22 березня 2017 року вбачається, що відомості щодо оренди нежитлового приміщення по вул.Калнишевського (колишня вул..Червоноармійська), 24 в м.ЕНовомосковськ Дніпропетровської області - відсутні. Що стосується договорів підрядних робіт з локальними кошторисами, копії яких надані [PERSON] на підтвердження проведення переобладнань, то вони не можуть убти прийняті до уваги тому як не містять визначення об'єкту щодо проведення підрядних робіт та інших реквізитів, які б свідчили про те, що саме такі роботи проводилися по [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.ст. 1281-1282 ЦК України, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог - кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначений строк, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. З копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, вбачається, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори 07 липня 2012 року з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], зазначивши, що спадкоємцями першої черги після смерті матері також є [PERSON] - оловік померлої та [PERSON] - син померлої. Будь-якої вимоги до [PERSON], як можливий кредитор [PERSON] - не пред'являла. А тому згідно зі ст. 1281 ЦК України - кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначений строк, позбавляється права вимоги. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позивачем не надано доказів наявності будь-яких договірних відносин між [PERSON] та [PERSON], та/або наявності розписок про отримання будь-яких коштів від [PERSON] громадянкою [PERSON], що позбавляє можливості застосування вимог ст.ст. 215, 216, 509, 640, 657, 776, 1212 ЦК України до них. Суд бере до уваги посилання [PERSON] та його представника, що він не може скористатися своїм правом відповідно до ст. 143 ЦПК України заявити клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, з метою встановлення обставин, що ні розписка, ні договір оренди, а ні акти звірок, копії яких надані [PERSON] не підписувалися [PERSON] померлою [INFO] року, через те, що [PERSON] всупереч вимогам ст.. 64 ЦПК України та вимоги суду надати їх оригінали, так і не надала їх в судове засідання. Враховуючи, що [PERSON] не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає за необхідне відмовити їй в задоволені позову в повному обсязі. Що стосується вимог [PERSON] щодо визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення з причин того, що він не посвідчений нотаріально та не зареєстрований у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст. 793, 794 ЦК України, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.ст. 6, 202, 203, 215 ЦК України - сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стосовно позовних вимог за зустрічним позовом, то суд звертає особливу увагу на те, що згідно п.7,8 Постанови ПВСУ від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Таким чином, суд приходить до переконання, що не може бути визнаний недійсним договір оренди, який не вчинено, а тому в задоволенні зустрічного позову [PERSON] - необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed