Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2\~500,00 гривень, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 800,00 гривень, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги визнав частково, з підстав, викладених в відзиві на позовну заяву, а саме в частині стягнення аліментів на дитину в розмірі 1 500,00 гривень, в частині стягнення аліментів на дружину в розмірі 750,00 гривень. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно ч. 1-2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має постійного доходу, його дохід є нерегулярним, за станом здоров'я є працездатним і спроможним сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 1 500,00 гривень, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач не надає позивачу коштів на утримання дитини. При цьому матеріальне становище платника аліментів та його реальна спроможність сплачувати аліменти, його повна працездатність, вік, дозволяють сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 гривень, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, визначений судом розмір аліментів, а саме 1 500,00 гривень, враховуючи рівність обовязків батьків щодо утримання дитини, є таким, що належним чином задовольняє звичайні потреби дитини. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи матеріальне становище відповідача та його реальну спроможність сплачувати аліменти, його вік, повну працездатність, а також звичайні потреби дитини. А також те, що будучи батьком дитини, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на її утримання, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище та залежність від відповідача щодо утримання дитини. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 гривень, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом при розгляді справи встановлено, що з позивачем по справі проживає неповнолітній [PERSON], [INFO]. Суд приймає до уваги обставини, викладені в відзиві на позовну заяву [PERSON], однак, зазначає, що право дитини та дружини (відповідно до положень статті 84 СК України) на їх утримання є беззаперечним. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки з позивачем проживає малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 920,50 гривень, що становить ? прожиткового мінімуму для працездатної особи, до досягнення [PERSON] трьох років. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд, вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги той факт, що позивачем [PERSON] не було подано до суду орієнтовного розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 700,00 гривень. При цьому, позивачем не доведено суду той факт, що вона не могла передбачити такі витрати станом на час звернення до суду з позовною заявою. Оскільки припущення позивача щодо її можливості самостійно представляти свої інтереси в суді виявились хибними. А [PERSON], як особа яка не має вищої юридичної освіти, повинна була усвідомлювати можливу необхідність звернення за професійною правничою допомогою. Таким чином, наявні обставини, передбачені ч. 4 статті 141 ЦПК України, а саме - сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову [PERSON] як стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині перевищення в сумі 700,00 гривень.

Outcome: partial