Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час, в якій просить суд встановити факт, що дочка її покійного чоловіка [PERSON], [INFO], померла [INFO] року у віці 48 років на тимчасово окупованій території України - в місті Луганськ Луганської області. Також просить суд зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції провести державну реєстрацію факту смерті [PERSON] на підставі рішення суду. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті дочки її покійного чоловіка [PERSON] в установленому законом порядку є неможливою, оскільки остання померла на тимчасово окупованій території України і документи про її смерть видані назаконним органами так званої Луганської Народної Республіки. Встановлення зазначеного факту необхідне їй для вирішення питань щодо спадкування майна померлої. [PERSON] подала суду письмову заяву, в якій підтримала свою заяву про встановлення факту смерті особи в певний час та просить суд її задовольнити. Розгляд справи просить суд провести у її відсутності. Від заінтересованих осіб - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції та [PERSON] заперечень проти заявлених вимог до суду не надійшло. Дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] пiдлягає задоволенню повністю. З наданих заявником та досліджених судом письмових доказів слідує, що так званим Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки 28 червня 2016 року було складено актовий запис про смерть [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 9 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до пункту 1 Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнані тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно статті 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В порядку окремого провадження, серед іншого, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до пункту 8 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно роз'яснень, наведених у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 травня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню, оскільки судом встановлений факт смерті [PERSON] [INFO] року, а реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту її смерті в установленому законом порядку є неможливою.

Outcome: approved