Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON]О, [PERSON] про визнання права власності на житлову квартиру [ADDRESS] від 23 червня 1999 року, за договором купівлі продажу, укладеним на Українській універсальній біржі. На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона та відповідачі 23.06.1999 року на Українській універсальній біржі уклали договір купівлі продажу № НМФ -36 на квартиру [ADDRESS]. Між ними були узгоджені всі істотні умови встановлені законом для договору та відбулось їх виконання. Вона сплатила вартість нерухомого майна та провела реєстрацію в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі № 49 за реєстровим № 396, 22 липня 1999 року. До цього часу договір не оскаржувався. В нотаріальному порядку цей договір не посвідчувався, а тому вона на даний час не може розпорядитись своєю нерухомістю. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, так як вона не має можливості розпорядитися своєю власністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], не заперечували проти задоволення позову оскільки дійсно продали належну їм квартиру позивачці і претензій до неї не мають. На момент укладення договору купівлі-продажу квартири всі умови покупцем і ними як продавцями були виконані. Відповідачі [PERSON]О та [PERSON] повторно в судове засідання не зявилися про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, заперечень не направили, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило (а.с.26,27,33,34). Заслухавши сторони, вивчивши та проаналізувавши докази по справі судом встановлено, що позивачкою [PERSON] за договором купівлі-продажу № НМФ -36 від 23.06.1999 року, укладеному на Українській універсальній біржі було придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 49 під реєстровим № 396, як слідує із технічного паспорта (а.с.3-5), але вказаний договір не був посвідчений нотаріально. Відповідно до вказаного договору купівлі продажу в розділі 2 продавці відповідачі по справі передали у власність [PERSON] вищевказану квартиру, а та сплатила їм обумовлену грошову суму вартості нерухомого майна[ADDRESS], яка в цілому складається з коридору 3,9 кв.м., ванної кімнати 2,7 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., кімнати 17,9 кв.м., кухні 9,3 кв.м., балконом 1,7 кв.м., що розташована по вулиці Багачанській,46 в м. Миргород Полтавської області. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] передала [PERSON], [PERSON], [PERSON]О, [PERSON] обумовлену грошову суму вартості вказаної квартири [ADDRESS], а ті передали їй у власність це житлове приміщення, тому договір купівлі-продажу № НМФ -36 від 23.06.1999 року відповідно до ст.ст.47, 224, 227 ЦК України (1963р.) слід визнати дійсним, так як правовідносини виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст.12 Закону України Про власність, діючого на момент укладення договору купівлі-продажу позивачка [PERSON] набула у власність спірну квартиру тому є власником квартири [ADDRESS], отже заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved