Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів. У позові вказала, що з 01.09.2016 року навчається у Лубенському лісотехнічному коледжі, а з 24.10.2016 року проживає окремо від батьків у гуртожитку коледжу. У звязку з навчанням на денній формі та неповноліттям, змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та забезпечувати себе самостійно не має. Її батьки відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2009 року не проживають однією сімєю, при цьому вона залишилася проживати разом з батьком та знаходилась на його повному матеріальному утриманні. В свою чергу, [PERSON] скориставшись тим, що вона фактично зареєстрована разом з матірю звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів, однак рішення до виконання не предявлялося. У 2016 році [PERSON] не повідомивши боржника, звернулася з заявою до ВДВС про примусове виконання рішення. Разом з тим, враховуючи, що на даний час вона проживає окремо від обох батьків та немає змоги самостійно утримувати себе, а матір набувач аліментів самоусунулася від питань її забезпечення, прохає суд : стягувати з [PERSON] та [PERSON] на її користь аліменти в розмірі по ? частині з кожного із всіх видів їх заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до її повноліття; виданий Лубенським міськрайонним судом Полтавської області виконавчий лист №2-1768 від 05.10.2009 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] відкликати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. Представник позивача пояснив, що позивач на даний час проживає окремо від обох батьків, а тому має право на стягнення аліментів від них. При цьому згідно чинного законодавства позивач, як така, що досягла 16 років має право самостійно звернутися із даним позовом до суду. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, вважає, що причиною подачі дочкою даного позову є бажання її колишнього чоловіка намовити дитину проти неї та уникнути сплати заборгованості по аліментах. Факт проживання дитини з 2009 року з батьком не відповідає дійсності, а проживання дочки в гуртожитку є власним бажанням дитини. Вона неодноразово приходила до дочки в гуртожиток приносила їй продукти харчування та речі в міру своїх матеріальних можливостей забезпечувала її та надавала все необхідне. Згідна сплачувати аліменти на користь дочки разом з [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 01.12.2017 року і до повноліття дитини. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала підтвердила, що на даний час дочка дійсно проживає окремо від батька. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася 02.06.2001 року (а.с.4). Її батьками є відповідачі [PERSON] та [PERSON]. В даний час позивач навчається в Лубенському лісотехнічному коледжі і проживає в гуртожитку коледжу з 01.09.2017 року за адресою м. Лубни, вул. Тернівська, 18, що підтверджується відповідною довідкою №214 від 04.10.2017 року та окремо від батьків відповідачів по справі. (а.с.6). Актом будинкового комітету від 10.07.2017 року підтверджено факт реєстрації позивача разом з матірю [PERSON] за адресою [ADDRESS], але зазначено, що на даний час дочка [PERSON] за вказаною адресою не проживає (а.с.8). Актами будинкового комітету від 05.11.2017 року підтверджено, що [PERSON] з вересня 2016 року по липень 2017 року була зареєстрована але не проживала за адресою [INFO], з липня 2017 року виписалася, приходить до матері. Судом також встановлено, що 29.09.2016 року Лубенським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Полтавській області було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-1768 від 05.10.2009 року виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Згідно довідки Лубенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 15.02.2017 року заборгованість [PERSON] по аліментах станом на вказану дату становить 4006 грн. 25 коп. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] зазначила, що на даний час [PERSON] є військовослужбовцем за контрактом та має стабільний заробіток. Відповідач [PERSON] вказала в судовому засіданні, що вона офіційно працює в Лубенській комунальній стоматологічній поліклініці та також має стабільний заробіток. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи встановлений судом факт проживання позивача окремо від батьків суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з батьків [PERSON] та [PERSON] по ? частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з кожного, підлягає задоволенню. Аліменти з відповідачів слід стягувати починаючи з 06.10.2017 року, тобто з дня предявлення позову (а.с.1-3), що відповідає положенням ч.1 ст. 191 СК України. При вирішенні питання щодо права позивача самостійно подавати до батьків позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує наступне. Так, відповідно до ч.2 ст. 29 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Таким чином, оскільки позивач, яка досягла 16 років, проживає окремо від обох батьків та не має змоги самостійно сама себе утримувати, навчається в Лубенському лісотехнічному коледжі, суд вважає, що вона має право самостійного звернення з позовом до суду до обох батьків про стягнення аліментів на власне утримання, як неповнолітньої дитини. Разом з тим, вимоги позивача щодо відкликання виконавчого листа №2-1768 від 05.10.2009 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки позивач не була стороною у даній справі та стороною виконавчого провадження та вказані вимоги не є належним способом захисту права саме позивача. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд вважає, що позивачем не доведено порушення саме її прав здійсненням стягнення на підставі виконавчого листа №2-1768 від 05.10.2009 року. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України в розмірі по 640 грн. відповідно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивач при звернені з позовом до суду була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial