Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 29 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 3619. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.07.2013 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утримані, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, в силу чого позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зокрема щодо стягнення аліментів на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - не заперечував, при цьому позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь позивача витрат пов'язаних з наданням правової допомоги - не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як вбачається з документів доданих позивачем до позовної заяви, [PERSON] являється батьком [PERSON] - відповідно до свідоцтва про народження, виданого 10 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Разом з тим, згідно довідки № 534 від 14.03.2017р. виданої МКП «ЖЕК № 15», [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS]. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини. Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною першою статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідач офіційно не працевлаштований, однак беручи до уваги визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе розмір аліментів визначити у частці від його заробітку (доходу). Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною другою статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Крім того суд враховує, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, інших утриманців не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Разом з тим, відповідно до статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з огляду на вищевикладене та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту першого частини першої статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. З урахуванням вимог статті 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача Згідно з частиною третьою статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 350,00 грн., а також 640,00 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved