Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття дитини. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2007 року, від якого у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Їхній із відповідачем шлюб було розірвано за рішенням суду від 15 жовтня 2014 року та після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач не піклується матеріальним забезпеченням дитини, тому [PERSON] вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка надала письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач надав свої заперечення проти позову, відповідно до яких він позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі однієї тисячі гривень, а також вказав про можливість розгляду і вирішення справи без його участі. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 02 червня 2007 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 175. Під час шлюбу в сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає із позивачкою, яка несе витрати по утриманню доньки та не має достатніх коштів для забезпечення всіх витрат по задоволенню всіх потреб дитини, пов'язаних із харчуванням, придбанням одягу, лікуванням тощо. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, є працездатним і може надавати допомогу, визнав позовні вимоги частково, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх часткового задоволення і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 вересня 2016 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial