Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 21302 грн 92 коп. та судових витрат у розмірі 3908 грн 00 коп., обґрунтовуючи свої вимоги таким. Позивачка разом зі своїм сином [PERSON] є співвласниками чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 06 липня 2019 року між позивачкою (із усної згоди її сина) та відповідачкою було укладено договір оренди приміщення, строком на один рік - до 05 липня 2020 року. Після закінчення строку дії договору, відповідачка [PERSON] не покинула квартиру та залишилася в ній проживати, тобто користуватися на тих самих умовах ще на один рік, тобто до 05 липня 2021 року. На початку травня [PERSON] дізналася від сусідів, що [PERSON] виїхала з квартири, не повідомивши власницю, а ключі залишила сусідці. Позивачка зазначає, що оскільки договір оренди приміщення було поновлено на тих самих умовах, то вона має право на стягнення суми заборгованості з орендної плати за період часу з 06 липня 2019 року до 01 травня 2021 року відповідно до умов договору, які були сплачені нею самостійно для уникнення боргів перед комунальними службами. Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 липня 2021 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області так як згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі № 638/1988/17 від 10.04.2019 до позовів, предметом яких є стягнення витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна, застосовуються правила виключної підсудності, у том числі до позовів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а відповідачка згідно з довідкою Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 16 червня 2021 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2021 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Дворічанського районного суду Харківської області, оскільки його юрисдикція поширюється на територію Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, до складу якої і входить селище Дворічне, де зареєстрована відповідачка у справі. 13 вересня 2021 року Дворічанським районним судом Харківської області була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначене відкрите судове засідання о 08 год 30 хв 05 жовтня 2021 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в установлений строк. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу подати до суду в установлений законодавством строк заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. В судове засідання представниця позивачки [PERSON] - адвокат Бусуєк Л. А. не з`явилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення на її адресу, підтверджену довідкою Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, рекомендованого листа, який повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. При цьому від [PERSON] до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про право власності від 08 грудня 2005 року, виданим згідно з розпорядженням міського голови від 08 грудня 2005 року № 454/23, посвідченим Лозівською міською радою Харківської області, [PERSON] та член її сім`ї [PERSON] є власниками чотирикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності, загальною площею 77,7 кв.м. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9937232 від 24 лютого 2006 року за [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної форми власності на підставі свідоцтва про право власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06 листопада 2015 року, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 листопада 2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 339. Відповідно до п. 1 договору оренди приміщення від 06 липня 2019 року [PERSON] (орендодавець) надала [PERSON] (орендар) та членам її сім`ї в користування об`єкт нерухомості, що складається з чотирикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 3 вищевказаного договору приміщення надається орендарю для проживання, а відповідно до п. 6 - термін оренди складає 1 рік до 05 липня 2019 року з моменту підписання акту передачі приміщення. Відповідно до п. 9 цього договору орендна плата становить 1000 грн 00 коп. + комунальні послуги (мовою оригіналу) на весь термін оренди, які згідно з п. 11, 13 оплачуються орендарем на підставі рахунків відповідних організацій. Згідно з особливими умовами договору влітку орендар сплачує 1000 грн 00 коп. та комунальні послуги, а взимку лише комунальні послуги. Відповідно до п. 29 вищевказаного договору після закінчення терміну оренди орендар зобов`язаний передати приміщення та майно, що орендується, протягом 3 днів з моменту закінчення терміну оренди, що оформлюється актом передачі приміщення. Відповідно до акта від 04 червня 2021 року, складеного [PERSON] - співвласником чотирикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , орендодавцем за договором оренди приміщення від 06 липня 2019 року у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] - орендар за договором оренди приміщення від 06 липня 2019 року користувалася квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , як орендар використовувала житло разом із своїм сином для проживання у період часу з 06 липня 2019 до 05 липня 2020 року відповідно до умов договору та продовжувала користуватися цією квартирою у період часу з 06 липня 2020 року до 07 травня 2021 року. 07 травня 2021 року співвласниці стало відомо від сусідів, що [PERSON] разом з сином звільнили квартиру, виїхавши в невідомому напрямку, залишивши ключі у сусідки [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Згідно з ч. 1, 2 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно з ч. 1 ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Статтею 811 ЦК України встановлено, що договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно з ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Наймач житла у багатоквартирному будинку має право користування майном, що обслуговує будинок. Згідно з ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Відповідно до ч. 1 ст. 822 ЦК України у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою (орендодавцем) та відповідачкою (орендар) у справі укладено договір оренди приміщення від 06 липня 2019 року на строк один рік - до 05 липня 2020 року, однак орендар після закінчення строку дії договору не звільнила приміщення, яке є об`єктом оренди, та не передала його відповідно до умов договору, а продовжила проживати та користуватися майном і тому вказаний договір вважається поновленим на таких самих умовах і на такий самий строк, який був раніше встановлений договором. Згідно з ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 762 ЦК України плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Згідно з ч. 3, 5 ст. 762 ЦК України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Частинами 1-3 ст. 820 ЦК України встановлено, що розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за найм житла, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за найм житла не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Відповідно до п. 9 вищевказаного договору орендна плата становить 1000 грн 00 коп. + комунальні послуги (мовою оригіналу) на весь термін оренди, які згідно з п. 11, 13 оплачуються орендарем на підставі рахунків відповідних організацій. Згідно з особливими умовами договору влітку орендар сплачує 1000 грн 00 коп. та комунальні послуги, а взимку лише комунальні послуги. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи викладене, у відповідачки на підставі договору оренди приміщення від 06 липня 2019 року виникли зобов`язання щодо сплати орендної плати у вигляді плати за комунальні послуги у розмірі 21302 грн 92 коп., що підтверджується копіями квитанцій, долучених до позову. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду вказаної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Частиною 1 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Постановою Великої Палати Верховного суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачка, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження цих обставин надала суду договір про надання правничої допомоги, укладений між адвокатом (ФОП) [PERSON] та [PERSON] від 17 травня 2020 року, детальний опис наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 17 травня 2020 року та квитанцію про сплату позивачкою на користь адвоката гонорару у розмірі 3000 грн 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу та сума сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved