Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на частку від квартири, посилаючись на наступне. 15.06.2015 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права власності на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою: Луганська область., м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, б. 6, кв. 41. Спадкоємцем майна померлого за законом є його дочка [PERSON]. 13 липня 2017 року позивач звернувся до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] їй було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини щодо майна померлого з причини пропуску нею строку прийняття спадщини. Проте, позивач постійно проживала із своїм батьком з 2011 року до дня його смерті та доглядала за ним, а отже прийняла спадщину після нього. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про народження серії ІІ-ЕД № 419064, виданого 06 березня 1979 року [PERSON] міським відділом ЗАГС Луганської (Ворошиловградської на момент видачі свідоцтва) області, [PERSON] (російською) народилася 01 березня 1979 року, про що зроблено актовий запис № 331. При цьому, батьком вказано «Павленко Александр Иванович» (російською), матірю вказано «Павленко Ирина Викторовна» (російською). [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, б. 6, кв. 41, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Житловою комунальною конторою концерну «Луганськбуд» від 05 березня 1994 року згідно з розпорядженням (наказом) № 59 від 05 березня 1994 року. З копії свідоцтва про одруження серії І-ЕД № 015097, виданого 01 березня 1997 року [PERSON] міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 01 березня 1997 року одружились, про що зроблено відповідний актовий запис № 158. Прізвище дружини після одруження [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 січня 2002 року по справі № 2-363/2002 р., шлюб, зареєстрований 12.07.1977 року Тюменським відділом ЗАГС, актовий запис 2164, між [PERSON] та Павленко (дошлюбне прізвище Мага) [PERSON], розірвано. Рішення набрало законної сили 19 лютого 2002 року. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 14 березня 2012 року, реєстраційний № 2-390 та копії Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 34371297, наданого Комунальним підприємством «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» від 05 червня 2012 року, [PERSON] отримала у спадок після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 26 липня 2011 року, 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, б. 6, кв. 41.\~ Згідно із копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 507584, виданого повторно 06 липня 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції в Луганській області, [PERSON] помер 15 червня 2015 року в місті Сєвєродонецьку Луганської області у віці 62 років, про що складено відповідний актовий запис № 1287. Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 871/02-31, винесеної 13 липня 2017 року державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON]. Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що заявник пропустив строк прийняття спадщини, встановлений ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України. З копії Акту про встановлення факту проживання / не проживання № 1016, виданого 15 серпня 2018 року директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька, за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, б. 6, кв. 41, фактично проживала [PERSON] проживала без реєстрації з [PERSON] з 2011 року по день його смерті 15 червня 2015 року. Була зареєстрована за адресою: [INFO], МЖК «Мрія, б. 8, кв. 47. Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право\~ прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи\~ зі\~ спадкодавцем\~ на\~ час відкриття\~ спадщини\~ не\~ підтверджено відповідними документами,\~ у зв'язку із чим нотаріус\~ відмовив\~ особі\~ в\~ оформленні\~ спадщини, спадкоємець\~ має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного\~ проживання\~ зі\~ спадкодавцем\~ на\~ час\~ відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Суд зазначає, що факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON], померлим 15 червня 2015 року, з 2011 року по 15 червня 2015 року в квартирі за адресою: [ADDRESS], підтверджується Актом КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 15 серпня 2018 року. Отже, [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто станом на 15 червня 2015 року постійно мешкала разом зі своїм батьком, то вона прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті останнього, до складу якої увійшло право власності на 1/2 частку спірної квартири.\~ Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені позивачем у позові в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим позовна заява [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на частку від квартири підлягає задоволенню. При цьому суд враховує повне визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved