Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом з вимогами про внесення до трудової книжки записів про її роботу в ТОВ «Немезида» на посаді юриста в період з 04.04.2012 року по 31.05.2013 року та стягнення заробітної плати за цей період. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначив наступне. З 03 квітня 2012 року по 31 травня 2013 року вона працювала на посаді юриста в ТОВ «Немезида». При прийомі на роботу вона написала заяву про прийняття на роботу, але у трудову книжку запис про це не було внесено. Також, при звільненні її з роботи не було вчинено відповідного запису про звільнення та не проведено розрахунку по заробітній платі за період з квітня 2012 року по травень 2013 року. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд зобов'язати відповідача виплатити їй заробітну плату в розмірі 15.693,00 грн., а також зобов'язати відповідача внести до трудової книжки записи про прийняття на роботу до ТОВ «Немезида» на посаду юриста з 04.04.2012 року та про звільнення з 31.05.2013 року за власним бажанням, згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України (з ініціативи працівника). Сторони в судове засідання не з'явилися, позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Отже, суд ухвалив справу розглянути за відсутністю сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. З'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. В силу положень ч. 1 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. У випадках укладення трудового договору з фізичною особою письмова форма є обов'язковою (п. 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП). Відповідно до ч. 2 ст. 24 КЗпП України, на працівників покладається обов'язок подати при укладені трудового договору належно оформлену трудову книжку. Згідно вимог ч.ч. 3, 4 ст. 24 КЗпП України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Згідно ч. 5 ст. 48 КЗпП України, порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2.4 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу чи розпорядження, але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Пунктом 2.25. Інструкції регулюється заповнення трудової книжки при звільненні і надається приклад як заповнювати. Так, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитися у точній відповідності формулювання чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Відповідно до довіреності, виданої 06.04.2012 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Немезида» на ім'я позивача, остання, серед іншого була уповноважена вчиняти від імені довірителя представництво в різноманітних установах, в тому числі, судах. Отже, факт перебування в трудових відносинах позивача з відповідачем, на думку суду, дійсно мав місце і його можливо встановити за рішенням суду. Статтею 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено наступний розмір мінімальної зарплати, а саме: - з 01.04.2012 - 1094 грн.; - з 01.07.2012 - 1102 грн.; - з 01.10.2012 - 1118 грн.; - з 01.12.2012 - 1134 грн. Наразі, сума несплаченої відповідачем на користь позивача заробітної плати в 2012 році складає 9958 грн., зокрема, (квітень-червень - 3міс. х 1094 грн. = 3282 грн.); (липень-вересень - 3 міс. х 1102 грн. = 3306 грн.); (жовтень-листопад - 2 міс. х 1118 грн. = 2236 грн.); (грудень - 1 міс. х 1134 грн. = 1134 грн.) Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати складав 1147 грн., а тому, сума несплаченої зарплати в 2013 році становить 5735 грн. (січень-травень - 5 міс. х 1147 грн. = 5735 грн.). Таким чином, загальна сума несплаченої позивачці заробітної плати за період з 03 квітня 2012 року по 31 травня 2013 року становить 15.693,00 грн. (9958 грн. +5735 грн.). У зв'язку з вищевикладеним, позовні вимоги про внесення записів в трудову книжку позивача підлягають задоволенню шляхом зобов'язання відповідача внести запис до трудової книжки [PERSON] про прийняття її на роботу на посаду юриста в ТОВ «Немезида» з 03 квітня 2012 року і про звільнення її з цієї посади 31 травня 2013 року на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), оскільки трудові відносини позивач припинив з власної ініціативи. Позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі за квітень-грудень 2012 року та січень-травень 2013 року підлягають задоволенню повністю в сумі 15.693,00 грн. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, звільняються від сплати судового збору (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Таким чином, з відповідача по справі підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір у розмірі 243.60 грн., згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року. На підставі ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 57-60, 79, 88, 109, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved