Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про поділ майна. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 21.11.1993 року вона перебуває у шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між нею та відповідачем фактично припинені з липня 2012 року, спільного господарства вони не ведуть. Оскільки подальше збереження шлюбу не можливе вона подала до суду позов про розірвання шлюбу. Під час шлюбу ними було придбано за спільні кошти наступне майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності: житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На придбання цього майна були використані кошти від продажу квартири, яка знаходилася в [ADDRESS], що належала їм як подружжю. Також, за час шлюбу ними було придбано за спільні кошти квартиру [ADDRESS], автомобіль марки «CHEVROLET TACUMA» UF 756, 2006 року випуску, тип кузова - легковий універсал - В, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який було придбано за рахунок кредиту та причіп марки КЗАП 8140, 1993 року випуску, № шасі (рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Позивач просила припинити право спільної сумісної власності подружжя та поділити майно наступним чином: визнати за [PERSON] право приватної особистої власності на житловий будинок [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право приватної особистої власності на квартиру [ADDRESS], автомобіль марки «CHEVROLET TACUMA» UF 756, 2006 року випуску, тип кузова - легковий універсал - В, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; причіп марки КЗАП 8140, 1993 року випуску, № шасі (рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. В ході розгляду даної справи позивач [PERSON] неодноразово збільшувала та уточнювала свої позовні вимоги (Т.1 а.с. 54, 55, 73, 74, 96-98, 242-245, Т.2 а.с. 38-41) та згідно заяви в остаточній редакції (Т.2 а.с.117-120) просила: припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] та поділити майно подружжя наступним чином: визнати за [PERSON] право приватної особистої власності на: житловий будинок [ADDRESS] і складається з житлового будинку літ. «А», мансарди літ. «м/А», погрібу літ. «п/А», шиї погрібу літ. «ш/п», ганку, загальною площею 142,1 кв. м, в т.ч. житловою площею 71,2 кв. м; сараю літ. «Б», убиральні літ. «В», огорожі № 1 -3, криниці № 4 та виділити його позивачу в натурі; земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована в [ADDRESS] та виділити її позивачу в натурі. Визнати за [PERSON] право приватної особистої власності на: квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,8 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м та виділити її відповідачу в натурі; автомобіль марки «CHEVROLET TACUMA» UF 756, 2006 року випуску, тип кузова - легковий універсал - В, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; причіп марки КЗАП 8140, 1993 року випуску, № шасі (рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; автомобіль марки «ИЖ 412», 1982 року випуску, тип кузова легковий седан - В, номер кузова [NUMBER], номер шасі (рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; 25 вуликів з бджолосім'ями, з яких 4 штуки вулики-лежаки з бджолосім'ями, 1 штука вулик-дуплянка з бджолосім'єю та 20 штук вуликів з бджолосім'ями та виділити їх йому в натурі. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за різницю у вартості часток в сумі 216287,24 грн., яка внесена [PERSON] на депозитний рахунок Вінницького районного суду Вінницької області. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в сумі 11 102,38 грн. 25.06.2013 року [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про поділ майна. Позовні вимоги мотивував тим, що з 21.11.1993 року по 24.10.2012 року він перебував із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Оскільки домовленості між ним та відповідачем про поділ майна не досягнуто, з урахуванням збільшених позовних вимог (Т.2 а.с. 43) просив; визнати за ним та [PERSON] по ? ідеальній частці у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] та поділити даний будинок між ним та [PERSON] у натурі; визнати за ним та [PERSON] по ? ідеальній частці у праві власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та поділити дану земельну ділянку між ним та [PERSON] у натурі, а уразі неможливості такого поділу, визначити між ними порядок користування цією земельною ділянкою; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на його користь вартість його частки у праві власності на цю квартиру; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «CHEVROLET TACUMA» UF 756, 2006 року випуску, тип кузова - легковий універсал - В, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та стягнути із нього на користь [PERSON] вартість її частки у праві власності на цей автомобіль; Визнати за [PERSON] право власності на 2 вулики - лежати з бджолосім'ями та на 10 вуликів з бджолосім'ями та виділити йому їх в натурі; визнати за [PERSON] право власності на 2 вулики - лежати з бджолосім'ями та на 10 вуликів з бджолосім'ями, 1 вулик - дуплянку та виділити їй їх в натурі, стягнувши із неї на користь [PERSON] вартість його частки у праві власності на 1 вулик - дуплянку; стягнути із [PERSON] на його користь судові витрати. Крім того, у своїй заяві (Т.2 а.с. 112) [PERSON] уточнив зміст прохальної частини своєї позовної заяви та, крім іншого, просив визнати за ним та [PERSON] по ? ідеальній частці у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] та поділити даний будинок між ним та [PERSON] у натурі, а в разі неможливості такого поділу визначити між ними порядок користування цим житловим будинком. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.10.2013 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна об'єднано в одне провадження. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.09.2014 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна закрито у зв'язку із відмовою позивача від позову. В судове засідання 12.09.2014 року [PERSON] не з'явилася, однак подала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги в остаточній редакції (Т.2 а.с.117-120) задовольнити. В судове засідання 12.09.2014 року [PERSON] не з'явився, однак подав через канцелярію суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, також зазначив, що позов [PERSON] визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.11.1993 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції вінницької області, актовий запис № 2939, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданого повторно 06.09.2011 року (Т.1 а.с. 9). Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( Т.1 а.с. 10). Рішенням Вінницького міського суду вінницької області від 24.10.2012 року по справі №212/12623/2012 встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2012 року. За час шлюбу [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3211, була придбана земельна ділянка площею 0,1500 га, яка знаходиться у відданні Бохоницької сільської ради Вінницького району та надана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (Т.1 а.с.11). 21.02.2001 року [PERSON] на землю на дану земельну ділянку було видано державний акт на право приватної власності, серії ВН №3251 (Т.1 а.с.13,14). Вартість цієї земельної ділянки, згідно висновку будівельно - технічної (земельно - технічної) експертизи від 29.05.2014 року, станом на день проведення експертизи, складає 405786,00 грн. (Т.2 а.с. 80-105). Як вбачається із свідоцтва про право власності №540 від 03.09.2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Бохоницької сільської ради від 21.06.2007 року №114, житловий будинок [ADDRESS] і складається з житлового будинку літ. «А», мансарди літ. «м/А», погрібу літ. «п/А», шиї погрібу літ. «ш/п», ганку, загальною площею 142,1 кв. м, в т.ч. житловою площею 71,2 кв.м, сараю літ. «Б», убиральні літ. «В», огорожі № 1-3, криниці № 4 належить [PERSON] на праві приватної власності (Т.1 а.с. 16). Вартість даного житлового будинку, згідно висновку будівельно - технічної (земельно - технічної) експертизи від 29.05.2014 року, станом на день проведення експертизи, складає 498981,00 грн. (Т.2 а.с. 80-105). Згідно свідоцтва про право власності №2505 від 17.04.2002 року, яке видано на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 21.03.2002 року №402 вбачається, що квартира [ADDRESS], загальною площею 51,8 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м належить на праві приватної власності [PERSON] (Т.1 а.с.18). 25.04.2006 року [PERSON] також був придбаний автомобіль марки «Шевроле», модель UMXS556, кузов [NUMBER], що підтверджується договором купівлі - продажу автомобіля №2432 від 25.04.2006 року (Т.1 а.с. 19-24). Згідно облікової картки, виданої Вінницьким МРЕВ, власником автомобіля марки «CHEVROLET TACUMA» UF 756, 2006 року випуску, тип кузова - легковий універсал - В, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (Т.1 а.с.26). Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 27.04.2006 року, виданого Вінницьким МРЕВ УМВС України у Вінницькій області (Т.1 а.с.80) [PERSON] є власником автомобіля марки «CHEVROLET TACUMA» UF 756, 2006 року випуску, тип кузова - легковий універсал - В, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Згідно облікової картки, виданої Вінницьким МРЕВ, власником причіпа марки КЗАП 8140, 1993 року випуску, № шасі (рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (Т.1 а.с.27). Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 24.07.1998 року, виданого Вінницьким МРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області (Т.1 а.с.81) [PERSON] є власником причіпа марки КЗАП 8140, 1993 року випуску, № шасі (рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Згідно облікової картки, виданої Вінницьким МРЕВ, власником автомобіля марки «ИЖ 412», 1982 року випуску, тип кузова легковий седан - В, номер кузова [NUMBER], номер шасі (рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (Т.1 а.с.58). Також, у судовому засіданні встановлено, не заперечувалося та визнано сторонами, що за час шлюбу сторонами придбано 25 вуликів з бджолосім'ями, з яких 4 штуки вулики-лежаки з бджолосім'ями, 1 штука вулик-дуплянка з бджолосім'єю та 20 штук вуликів з бджолосім'ями, що є спільною сумісною власністю подружжя, тому ця обставина, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Судом також враховано спільну заяву, складену та підписану сторонами 11.09.2014 року про те, що сторони прийшли до обоюдної згоди про збільшення грошової компенсації за різницю у вартості часток на суму 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп., що еквівалентно 5 тис. доларів США, які позивач [PERSON] передала [PERSON] в день судового засідання 11.09.2014 року, про отримання яких [PERSON] надав розписку. Вартість садиби сторонами збільшена на 140 000 (сто сорок тисяч) грн.. 00 коп. за згодою сторін. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] внесені на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області № 37310009000080, отримувач : ТУ ДСА України в Вінницькій області, код отримувача: 26286152, МФО 802015, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Вінницькій області кошти в сумі 216287 (двісті шістнадцять тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 24 коп., в рахунок грошової компенсації вартості належної [PERSON] на праві спільної власності частини майна, згідно квитанцій №21 від 01.07.2013 року та №52/1 від 26.06.2014 року (т.1 а.с. 246, Т.2 а.с.116). Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані (враховуючи час набуття майна подружжям) нормами КпШС України та Сімейного кодексу України, зокрема, в частині щодо права спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 22 КпШС України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно частиною1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статей 68, 69 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом частин 1, 2, 4, 5 статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди, присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що вищевказане майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], автомобіль марки «CHEVROLET TACUMA» UF 756, 2006 року випуску, тип кузова - легковий універсал - В, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], причіп марки КЗАП 8140, 1993 року випуску, № шасі (рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], автомобіль марки «ИЖ 412», 1982 року випуску, тип кузова легковий седан - В, номер кузова [NUMBER], номер шасі (рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], 25 вуликів з бджолосім'ями, з яких 4 штуки вулики-лежаки з бджолосім'ями, 1 штука вулик-дуплянка з бджолосім'єю та 20 штук вуликів з бджолосім'ями, спір щодо яких розглядається судом, були придбані сторонами в період шлюбу та відповідно є об'єктами права спільної сумісної власності, що не заперечується сторонами. Щодо способу поділу вказаного майна між подружжям, то суд враховує визнання відповідачем позову, згоду сторін на запропонований спосіб поділу майна, а також ту обставину, що в склад майна входять вказані вище житловий будинок, земельна ділянка, квартира, транспортні засоби, як неподільні речі, і за пропозицією позивача та згодою відповідача, розподіляються між ними за запропонованим [PERSON] варіантом. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суд України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, враховуючи спільну заяву сторін про визначення вартості майна за їх згодою та частки грошової компенсації, частково відшкодування грошової компенсації та те, що відповідач визнав позовні вимоги, визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи заяву позивача [PERSON] від 11.09.2014 року в якій вона відмовилась від стягнення судових витрат на її користь, суд вважає можливим судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved