Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що її вітчиму [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 01.11.2008 року належали дві земельні ділянки площами 2,28 га та 2,28 га, які розташовані на території Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області. 08.11.2015 року [PERSON] помер. Після його смерті, позивач поховала його і як спадкоємець за законом четвертої черги відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, так як проживала разом з ним на момент смерті. Пізніше [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим нотаріусом було заведено спадкову справу № 190/2017 р., при цьому отримала відповідь нотаріуса про необхідність встановлення факту спільного проживання однією родиною зі спадкодавцем більше пяти років. 06.11.2017 року рішенням Котовського міськрайонного суду справа №505/1832/17 було встановлено факт спільного проживання однією родиною зі спадкодавцем більше пяти років та визнано її спадкоємицею четвертої черги за законом. В квітні 2018 року позивач знову звернулася до державного нотаріуса для отримання свідоцтва на спадкове майно, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.04.2018 року №1213/02-31, оскільки оригінали документів були втрачені, [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON], але не звернувся для подальшої реєстрації права власності на своє імя. Представник позивача та позивач в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, проте надав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності відповідно до вимог чинного законодавства, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, ознайомившись з доводами позивача, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання\~права. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №431176, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 08.11.2015 року. Відповідно до рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2017 року, цивільна справа №505/1832/17, було встановлено факт спільного проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] більше пяти років до часу відкриття спадщини та визнано [PERSON] спадкоємицею четвертої черги за законом після смерть [PERSON] Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді права приватної власності на земельні ділянки площею 2,28 га кожна, згідно свідоцтв про право на спадщину за законом серії ВКК №016068 та серії ВКТ №733063, що розташовані на території Саражинської сільської ради Балтського району Одеської області. [PERSON] як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як проживала разом зі спадкодавцем, пізніше звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи №190/2017. З копії спадкової справи №190/2017 вбачається, що після смерті [PERSON] інші спадкоємці не зверталися. Однак, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1213/02-31 від 02.04.2018 року, виданої державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Судом також зясовано, що позивач робила спробу віднайти оригінали свідоцтв про право на спадщину на імя [PERSON], шляхом подання оголошенням в газеті «Котовська реклама» №14(755) від 03.04.2018 року, проте правовстановлюючі документи так і не знайшлися. Отже, в судовому засіданні встановлено неможливість оформлення права на спадщину іншим шляхом, крім як у судовому порядку і воно не суперечить ст.. 328 ЦК України. Згідно з вимогами ст. ст. 46, п. 2 і. 1 ст. 49 Глави 7 ЗУ «Про нотаріат» та у відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить не рухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ст. ст. 1216 1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1225 ЦК України визначено, що спадкування права на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пленум ВСУ в постанові № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. З вище зазначених причин позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки і у звязку з цим позов слід задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved