Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що 07.05.2019 р. вона звільнилася з АТ «Сумське НВО» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч.3 ст.38 КЗпП України. Заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі складає 24825,36 грн. Крім того, оскільки з дня її звільнення відповідач не сплатив їй заробітну плату, тому позивач просить суд стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 24825,36 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Представник відповідача - АТ «Сумське НВО» надіслав відзив на позов з приводу позовної заяви та зазначив, що відповідно до останнього розрахункового листа позивача за липень місяць заробітна плата належна позивачеві до виплати у день звільнення зазначені після відрахувань податку з доходів фізичних осіб (ПДФО) та військового збору та складає 24554,36 грн. та 271 грн. лікарняний, що сплачуються за рахунок коштів ФСС. Відображена у довідці середньоденна заробітна плата складає 190,43 грн. зазначена без утримання ПДФО та військового збору, отже у разі стягнення з Товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із загальної суми такого стягнення необхідно утримувати ПДФО та військовий збір. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та 07.05.2019 р. був звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, за ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.5). Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Відповідно до довідки №16-07/989 від 04.09.2019 р., виданої АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,- заборгованість по заробітній платі позивачеві (з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) складала 24554 грн. 36 коп., в тому числі вихідна допомога (ч. 3 ст. 38, ст. 44 КЗпП України), без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, складала 11640 грн. 16 коп. (а.с.20). Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачеві сум в день звільнення. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 р. про встановлення режиму неповного робочого тижня, з 26.05.2014 р. на ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень: понеділок, вівторок, середа. З 01.07.2019 року відмінено дію наказу АТ №75 від 21.03.2014 року «Про встановлення режиму неповного робочого тижня». Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,- середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки №16-07/989 від 04.09.2019 р., виданої АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,- середньоденна заробітна плата [PERSON] (без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору) складала 190 грн. 43 коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 08.05.2019 р. по 10.09.2019 р. включно становить 72 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 13710 грн. 96 коп. (190,43 грн. *72 днів) Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 24554 грн. 36 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 13710 грн. 96 коп., з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача - 768,40 грн. судових витрат, понесених [PERSON] при зверненні до суду з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. На підставі викладеного та

Outcome: partial