Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, внаслідок чого з жовтня 2017 р. шлюбні відносини та сумісне проживання фактично припинені між ними. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що шлюб існує формально і його слід розірвати. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] .. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, місце та час судового засідання, що підтверджується підписом в розписці, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на адресу суду не надходило. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 05.08.2006 року у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №592. (а.с.4). Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №1377. Причинами розпаду сім`ї стали відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, у зв`язку з чим сторони не підтримують подружні відносини, спільного господарства не ведуть, як вказує позивач, примирення між сторонами не можливе. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи причину розірвання шлюбу та не бажання позивача примиритися, суд вважає, що надавати строк для примирення недоцільно, тому що це суперечить інтересам позивача. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved