Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, Ш. Будівельників[ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є наймачем житлового приміщення, що розташоване за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, Ш. Будівельників[ADDRESS]. Вказана квартира не приватизована, у ній разом з позивачем зареєстровані її неповнолітні діти та її колишній чоловік [PERSON] З 2006 року відповідач за вказаною адресою не проживає, після розірвання шлюбу відповідач зібрав свої речі та переїхав на постійне місце проживання на іншу невідому позивачу адресу. Відповідач не бажає знятися з реєстрації у добровільному порядку. За весь час своєї відсутності за місцем реєстрації відповідач не приймав участі по сплаті за комунальні послуги, у зв'язку з чим усі обов'язки щодо сплати комунальних послуг лягли на позивача. З огляду на зазначене, позивач звернулася з даним позовом до суду. Сторони, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилися. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Причини неявки відповідача суду не відомі. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. У відповідності до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що згідно листа Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради № 1 від 12.01.2018 року квартира, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, Ш. Будівельників[ADDRESS] станом на 11.01.2018 року не приватизована. З довідки № 16459, виданої 27.12.2017 року Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, Ш. Будівельників[ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів, зроблено відповідний актовий запис за №366 від 14.09.2006 року. Вказане підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕД № 026893 від 14.09.2006 року. Згідно акту, затвердженого 05.05.2016 року директором Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», встановлено, що у квартирі, розташованій за адресою: м. Сєвєродонецьк, Ш. Будівельників[ADDRESS], фактично проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім зазначених осіб з 2006 року по теперішній час у квартирі ніхто не мешкає. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад передбачені законодавством строки та втратив інтерес до житла, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог на необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved