Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування поданої заяви позивач [PERSON] зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрована відповідач - [PERSON] , однак фактично там не проживає. Наголошує, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі позбавляє її можливості користуватись та розпоряджатись належним їй майном. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`являлася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. [PERSON] в судове засідання не з`являлася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30.11.1998 року, свідоцтвом на спадщину за законом від 25.08.2019 року та інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 219622685 від 10.08.2020 року. В даній квартирі зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідкою № 045223 від 21.07.2020 року, виданою Центром надання адміністративних послуг м. Дніпра. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Водночас за правилом ч. 2 ст. 405 ЦК, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту від 28.07.2020 року, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , затвердженого керуючим ТОВ «К.О.Д.» [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з серпня 2001 року. Судом встановлено, що відповідач добровільно не проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , без поважних причин понад один рік. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved