Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів в свою користь на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовується тим, що з 18.06.2016 року сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] . У сторін наявний спір щодо матеріального утримання дитини, а тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідач є працівником ВП «Рівненська АЕС» та має стабільний заробіток. З відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Позивач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що у зв`язку з певними обставинами він не бажає виконувати обов`язок щодо утримання дитини у добровільному порядку, мирне врегулювання даного питання є неможливим. Підтвердив те, що працює у ВП «Рівненська АЕС». Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] подала до суду пояснення щодо позовної заяви, доводи яких зводяться до того, що позовна заява є безпідставною, а справа штучно створена з метою подальшого зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання їхнього сина [PERSON] , оскільки позивач вже раніше звертався в суд з позовом до неї про зменшення розміру аліментів. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились та подали заяви, в яких просять провести розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з довідкою про доходи №1628 від 18.02.2021 року, відповідач працює на ВП «Рівненська АЕС», його дохід за період з лютого 2020 року по січень 2021 року після вирахувань податків, зборів та за виконавчими написами становить 771934,76 грн. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено зі змісту позовної заяви та відзиву на позов, між сторонами виник спір з приводу матеріального утримання їх дитини. Твердження третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору[PERSON] про те, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, а справа штучно створена з метою подальшого зменшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] не підтверджується жодними доказами, які наявні в матеріалах справи. Окрім того, зміна сімейного стану відповідача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються на користь третьої особи, тому вищевказані твердження третьої особи є безпідставними. Визначальним в даному спорі про стягнення аліментів є наявність законодавчих підстав для задоволення таких вимог, обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, матеріальний стан відповідача, а також відсутність заперечень щодо заявленого позивачем розміру аліментів з боку відповідача. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача до Державного бюджету України.

Outcome: approved