Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини [INFO] за адресом: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , з яким вони, починаючи з грудня 2013 року, в зв`язку із проблемами зі здоров`ям батька, проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, а також спільний бюджет. Заявник звернулася до Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області з метою отримання спадщини, що залишалася після смерті батька, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що була надана відповідна постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 13 серпня 2021 року, в якій роз`яснено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, та у зв`язку із тим, що вона не мала можливості юридично підтвердити факт сумісного проживання разом із спадкодавцем, запропоновано звернутися до суду з питанням підтвердження цього юридичного факту. Заявник у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання заявлених вимог, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Представник Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив відмовити заявнику у задоволені заяви, посилаючись на те, що заявником не надано жодного доказу на підтвердження обставин, а наявні у селищної ради письмові матеріали викликають сумніви у правдивості пояснень [PERSON] , викладених у заяві. Так, за інформацією Старостинського округу, поховання померлого [PERSON] здійснили його сусіди з тієї причини, що ніхто із близьких родичів померлого з ним не проживав, їх місце проживання та контакти сільській раді не відомі і сусідам не були відомі. Також це підтверджується тим, що свідоцтво про смерть [PERSON] отримала сусідка [PERSON] , а заявниці надали повторне свідоцтво про смерть. У зв`язку з цим сільська рада ставиться критично до викладених у заяві пояснень, так як вони суперечать реальним обставинами, не підтверджені належними та допустимими доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню як така, що знайшла своє повне підтвердження, з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 315 ЦПК України. Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] у віці 46 років помер [PERSON] , [INFO] , про що 10.02.2020 Виконавчим комітетом Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області складений відповідний актовий запис за № 08 та видано свідоцтво про смерть (а. с. 7). Згідно наданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] , заявник [PERSON] є донькою померлого [PERSON] (а.с. 6). Згідно наданих пояснень свідків у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] , заявник [PERSON] у зв`язку із проблемами зі здоров`ям батька [PERSON] проживала разом з ним з грудня 2013 року по день його смерті за адресом: [ADDRESS] . Вони були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, [PERSON] купувала необхідні ліки та речі для батька, займалась його похованням, а допомагали їй в організації похорон сусідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ховали [PERSON] за особисті кошти [PERSON] . Як зазначено заявником, на час, коли вони почали проживати разом з грудня 2013 року, [PERSON] мав проблеми зі здоров`ям, а тому потребував додаткової допомоги і догляду. Згідно довідки Підсереднянського Старостинського округу від 26.08.2021, на день смерті [PERSON] , який проживав за адресом: [ADDRESS] , в даній квартирі був зареєстрований один (а.с. 9). Заявник [PERSON] звернулася до Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , але їй 13.08.2021 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] із заявою про прийняття спадщини у передбачений термін не зверталась (а.с. 9, 10). Також у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії повідомлено заявника, що після померлого [PERSON] спадкова справа не заводилась, інших заяв про прийняття спадщини не надходило. Що стосується позиції Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області проте, що заявник не проживала з [PERSON] спростовуються показами свідків [PERSON] та [PERSON] сусідами померлого, які підтвердили вказаний факт. За позицією Пленуму Верховного Суду України, яка викладена у п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. З урахуванням наданих доказів та наданих пояснень свідків у судовому засіданні, судом встановлено, що заявник [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем - батьком [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини - [INFO] за адресом: [ADDRESS] , вели спільний побут, приймала участь у його похованні. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, а саме оформлення спадщини, і встановити його іншим шляхом неможливо. Також суд зазначає, що відповідно показам свідків, позиція заінтересованої особи, Великобурлуцької селищної ради Куп`янського району Харківської області не знайшла свого підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved