Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона на підставі договору дарування від 24 квітня 2007 року є власницею жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно домової книги та довідки №6426, виданої виконавчим комітетом Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області 22 вересня 2020 року, в належному їй будинку зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] , який з вересня 2015 року по теперішній час не проживає за місцем реєстрації, особистих речей в будинку позивача не залишив, будь-яких витрат по комунальних платежах та утримання будинку не несуть, що підтверджується актом від 22 вересня 2020 року. На даний час місце його перебування позивачці невідоме. Позивачка не може оформити житлову субсидію та не має змоги розпорядитись належним їй майном на свій розсуд, тобто реєстрація відповідача в належному їй будинку створює для неї перешкоди в користуванні її власністю, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. У зв`язку з цим просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] . Учасники справи належним чином були повідомлені про явку в судове засідання. Позивачка звернулася до суду з заявою, в якій вона підтримала свої позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просить задовольнити їх. Просить суд розглянути справу в її відсутності без виклику свідків за наявних у справі доказів у зв`язку з тим, що вона наразі проживає за межами Пологівського району Запорізької області. Не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення. Відповідач у справі, місце реєстрації якого за адресою, зазначеною в позові, підтверджено відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, у дане судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, із заявами про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, відзив на позов не подав. При цьому більшість судових повісток, які направлялися на його адресу, повернулися до суду без вручення з відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою», а судові повістки на 15 лютого 2021 року і на 07 травня 2021 року він отримав особисто, про що свідчать долучені до матеріалів справи поштові повідомлення. У зв`язку з зазначеним суд відповідно до вимог частини 11 ст.128 ЦПК України здійснював виклики відповідача у судові засідання 15 лютого 2021 року, 19 березня 2021 року, 07 травня 2021 року, 07 липня 2021 року, 05 листопада 2021 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач після оприлюднення оголошень про його виклики у судові засідання жодного разу не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, із заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, відзив на позов не подав. Із зазначених підстав суд розглядає справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачкою, відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та давши оцінку здобутим доказам в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії паспорту громадянки України серії [NUMBER] , виданого 11 червня 1997 року Пологівським РВУМВС України в Запорізькій області, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі договору дарування від 24 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області, реєстровий №903, належить жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Володіння позивачем на день розгляду справи по суті жилим будинком [ADDRESS] на законних підставах підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14461748 від 07 травня 2007 року та копією Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №3882091 від 24 квітня 2007 року. У вказаному будинку зареєстрований, але не проживає відповідач [PERSON] , [INFO] , який є сином відповідачки, що підтверджується копією Домової книги, довідкою №6426, виданою виконавчим комітетом Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області 22 вересня 2020 року, а також актом, складеним та підписаним [PERSON] та [PERSON] , згідно якого [PERSON] та [PERSON] підтверджують, що громадянин [PERSON] , [INFO] , дійсно не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , з вересня 2015 року. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.15, п.4 ч.2 ст.16, ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: жилий будинок, садиба, квартира. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно ч.1 ст.7 зазначеного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, оскільки відповідач не є власником (співвласником) будинку, який належить позивачці, не проживає в ньому без поважних причин більше одного року, витрати по утриманню будинку не несе, комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що реєстрація відповідача у належному позивачці будинку порушує право останньої як власника будинку. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved