Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , 1978 р.н. ідентифікаційний код [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] за період з 1.06.2017 року по 8.07.2019 року в сумі 101 066 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1978 р.н. ідентифікаційний код [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 4000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі заяви і до повноліття дитини. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 23.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] . Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області було зареєстровано шлюб, який рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 01.06.2017 року було розірвано. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , який на сьогоднішній день проживає з позивачкою. [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обовязку по утриманню дитини, в добровільному порядку приймати участь в оплаті за навчання, придбання їжі та необхідних речей для дитини не бажає та ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків після розірвання шлюбу, зокрема починаючи з 01.06.2017 року . У звязку з цим позивач також ставить питання про стягнення аліментів за період з 01.06.2017 року по 8.07.2019 року в сумі 101 066 гривень. Згідно правил ч. 6ст.\~19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.\~274\~ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Суд констатує, що відповідачу [PERSON] було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Так, відповідач у визначений судом строк не надав суду відзив чи письмові пояснення по суті позову. В судове засіданні позивач та її представник не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, Про причину неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що клопотання про відкладення судового розгляду від відповідача до суду не надходило, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог\~ч.5\~ст.279 ЦПК України\~проводиться без сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. 23.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області було зареєстровано шлюб, який рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 01.06.2017 року було розірвано. Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] , який на сьогоднішній день проживає з позивачкою. Позивач вказує на те, що [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обовязку по утриманню дитини, в добровільному порядку приймати участь в утриманні їх спільної дитини не бажає та ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків після розірвання шлюбу, зокрема починаючи з 01.06.2017 року . Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом і нею відповідно ставляться вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] за період з 1.06.2017 року по 8.07.2019 року в сумі 101 066 гривень та стягнення аліментів в розмірі 4000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі заяви і до повноліття дитини. Вивчивши вказані вимоги, суд виходить із наступного. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. (ч. 3\~ст. 181 СК України). Судом встановлено, що неповнолітня дитина на сьогоднішній день проживає з позивачкою. Відповідно до ч.1 ст.182СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина;3\~1)наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів;3\~2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~статті 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи наведені позивачем обставини, суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині частині стягнення аліментів у розмірі 4000 грн. щомісячно з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття є обґрунтовані та такі, що підлягають до задоволення, оскільки стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування наведених позивачем обставин. Рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню. Разом з\~тим вивчивши\~вимогу позову\~щодо стягнення\~з відповідача\~ аліментів\~на утримання\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] [INFO] \~за період\~з 01.06.2017\~року по\~8.07.2019\~року в\~сумі 101\~066\~гривень,\~суд виходить\~із наступного.Стягнення аліментів за минулий період дозволяється чинним законодавством. Одним із способів захисту одержувача аліментів є передбачена законом можливість стягнення утримання за минулий час. Закон передбачає, що якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за 10 останніх років. У даному випадку, важливе значення має доказування факту ухилення відповідача від сплати аліментів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків звільнення від доказування. Прикладами ухилення від сплати аліментів може бути зникнення відповідача з місця постійного проживання, його категорична відмова від сплати або ігнорування вимог позивача добровільно виконувати обов`язок щодо надання утримання тощо. В такому разі до суду разом з позовною заявою про вимоги щодо стягнення аліментів за минулий час, слід подати відповідні докази (постанова суду про розшук відповідача, довідка про рух оперативно-розшукової справи органів внутрішніх справ, відповідні листи до відповідача з проханням добровільно сплатити аліменти, нотаріально посвідчена заява з пропозицією укласти договір подружжя про надання утримання тощо). Разом з тим суд звертає увагу на те, що жодних належних доказів того, що відповідач дійсно ухилявся від добровільної справи аліментів за вказаний позивачем період матеріали справи не містять, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог щодо стягнення аліментів за минулий час та відмовляє в цій частині позову.

Outcome: partial