Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS], жилою площею 58,9 кв.м, загальною площею 87,3 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її син [PERSON] Після смерті останнього залишилося спадкове майно, в тому числі, 1/6 частина житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що відповідно до даних технічного паспорту від 27.11.2015, домоволодіння [ADDRESS], в цілому складається з житлового будинку - літера «А» (№1 коридор площею 5,5 кв.м, №2 кухня площею 10,1 кв.м, №3 ванна площею 4,6 кв.м, №4 житлова площею 9,2 кв.м, №5 житлова площею 10,6 кв.м, №6 житлова площею 24,3 кв.м, №7 житлова площею 14,8 кв.м., №1 веранда площею 8,2 кв.м.). Всього по будинку - житлова площа 58,9 кв.м, загальна площа 87,3 кв.м, рік побудови 1975. А також з господарських будівель і споруд: Літера «а» прибудова, літера «а1» веранда, літера «БII» сарай, літера «В» вбиральна, літера «Г» сарай, літера «Д» гараж, інші споруди №1-3 огорожа, хвіртка, ворота. Зазначає, що заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.12.2011 по справі № 2-7259/11, яке набрало законної сили 23.12.2011, було визнано право власності на такі частини спірного будинку: за [PERSON] - 2/3 частини будинку; [PERSON] - 1/6 частини будинку; - [PERSON] - 1/6 частини будинку. Вважає, що право власності на 1/6 частину спірного будинку за померлим сином позивача підтверджується заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.12.2011, однак останній не встиг зареєструвати своє право власності на вказану 1/6 частину будинку. На момент смерті [PERSON] проживав у спірному будинку у складі сім'ї: - [PERSON] - мати; - [PERSON] - брат; - [PERSON] - дружина; - [PERSON] - син; - [PERSON] - невістка. Зазначає, що згідно ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 12.05.2016 по справі № 760/20691/15-ц затверджена мирова угода, яка укладена між [PERSON] та [PERSON], яка зокрема передбачала відмову [PERSON] від визнання за нею та неповнолітнім [PERSON] часток у спірному жилому будинку в порядку спадкування, за умови виплати компенсації в сумі 92000 гривень або дарування квартири [ADDRESS]. 08.06.2016 позивач подарувала [PERSON] вищезазначену квартиру за договором, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В. за реєстровим номером 1168. Вважає, що є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого сина [PERSON], а тому просить задовольнити позовні вимоги. 19.12.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 19.12.2016 в справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. 22.03.2017 судом здійснено запит до нотаріальної контори щодо надання спадкової справи. 01.11.2018 позивачем до суду подано позовну заяву з уточненням позовних вимог. 19.11.2018 позивачем подана заява про уточненення позовних вимог. 04.12.2018 [PERSON] подано відзив на уточнену позовну заяву. Не заперечує проти задоволення позову та просить його задовольнити. 04.12.2018 [PERSON] подано пояснення по справі, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить задовольнити. 04.12.2018 [PERSON] подано відзив на уточнену позовну заяву. Не заперечує проти задоволення позову та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду її представником було подано заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити останні з наведених вище підстав. [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте як вбачається з матеріалів справи його представником було подано заяву про розгляд справи без його участі. Визнає уточнені позовні вимоги та не заперечує проти задоволення останніх. [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте як вбачається з матеріалів справи просить про розгляд справи без її участі. Визнає уточнені позовні вимоги та не заперечує проти задоволення останніх. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте як вбачається з матеріалів справи просить про розгляд справи без її участі. В задоволенні позовних вимог не заперечує. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.12.2011, було визнано право власності на такі частини спірного будинку, а саме: Визнано за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 2/3 частини будинку [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/6 частини будинку [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/6 частини будинку [ADDRESS]. Вбачається, що дане рішення набрало законної сили 23.12.2011 та в апеляційному порядку не оскаржувалося. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, право власності [PERSON] на 1/6 частини будинку [ADDRESS] встановлено та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до довідки, виданої Комунальним підприємством КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурного підрозділу ВСП «Залізничний» від 12.08.2011 № 538 в спірному будинку були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.19). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього серії [NUMBER] від 06.06.2012. (а.с.7). Після смерті останнього залишилося спадкове майно, в тому числі, 1/6 частина житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], яке було визнано за ним на підставі заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12.12.2011. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, справи про спадкування за законом мають вирішуватися на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено в судовому засіданні, за своє життя [PERSON] заповіту не складав, а тому у відповідності до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом після смерті останнього є [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] та позивач [PERSON] Разом з тим, відповідно до ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 12.05.2016 по справі № 760/20691/15-ц за позовом [PERSON], яка діє в своїх інтересах та від імені неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування, виділ частки в натурі між [PERSON] та [PERSON] було визнано укладеною мирову угоду (а.с.13). Як вбачається з мирової угоди, укладеної 10.05.2016, [PERSON] відмовилася від визнання за нею права власності на 1/9 частину будинку [ADDRESS] та визнання за неповнолітнім [PERSON] права власності на 1/18 частину будинку [ADDRESS], за умови виплати компенсації в сумі 92000 гривень або дарування квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] (а.с.14) . 08.06.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку за яким [PERSON] подарувала [PERSON] вищезазначену квартиру [ADDRESS], яка була посвідчена приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В. за реєстровим номером 1168 (а.с.16-17). Отже, суд приходить до висновку, що позивач відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом першої черги після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту є визнання права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги відсутність інших спадкоємців за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], визнання позовних вимог відповідачами та право позивача на отримання спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за можливе визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 460,00 грн. з кожного.

Outcome: approved