Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Ірокс», в якому просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та кладове приміщення між 8-м та 9-м поверхами 6-ї секції житлового будинку по вул. Шевченка, 418 у м. Львові. Позовну заяву мотивує тим, що 30.03.2011 року між нею та ПрАТ «Ірокс» було укладено договір № 018/6 (Попередній договір) та Договір підряду будівництва квартири № 18/6. За цими договорами позивач оплачує вартість будівельно - монтажних робіт, необхідних для завершення будівництва об'єкта підрядником, а відповідач зобов'язався завершити в 4-му кварталі 2011 р. виконання будівельно - монтажних робіт та завершити будівництво однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 44,83 кв.м. 5-го поверху 6-ї секції житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 1.2 Договору за умови виконання замовником своїх інвестиційних зобов'язань у повному обсязі, замовник отримує право власності на об'єкт інвестування. Загальна договірна вартість квартири за договором встановлена в розмірі 245 565,00 грн. 30.09.2011 р. між замовником і підрядником була укладена додаткова угода № 1 до Договору, згідно якої підрядник зобов'язується здійснити будівництво кладового приміщення проектною площею 2,0 кв.м., розміщеного між 8 і 9 поверхами житлового будинку по [ADDRESS]. Загальна вартість кладового приміщення - 11 000,00 грн. Остаточна вартість квартири - 269 864,00 грн. Вказана сума була повністю оплачена позивачкою. До сьогоднішнього часу позивачка не має правовстановлюючого документу щодо права власності на вищевказану квартиру і кладове приміщення. Тому позивачка змушена звернутися до суду, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали повністю, покликаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «Ірокс» [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, підтримавши письмові заперечення проти позову, мотивуючи їх тим, що позивачка повністю оплатила вартість квартири та кладового приміщення, відповідач не оспорює право власності позивача на вказані приміщення, проте ПрАТ «Ірокс» не може оформити право власності на квартиру, оскільки не є на це уповноваженим органом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.03.2011 року між нею та ПрАТ «Ірокс» було укладено договір № 018/6 (Попередній договір) та Договір підряду будівництва квартири № 18/6. За цими договорами позивач оплачує вартість будівельно - монтажних робіт, необхідних для завершення будівництва об'єкта підрядником, а відповідач зобов'язався завершити в 4-му кварталі 2011 р. виконання будівельно - монтажних робіт та завершити будівництво однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 44,83 кв.м. 5-го поверху 6-ї секції житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Загальна договірна вартість квартири за договором встановлена в розмірі 245 565,00 грн. 30.09.2011 р. між замовником і підрядником була укладена додаткова угода № 1 до Договору, згідно якої підрядник зобов'язується здійснити будівництво кладового приміщення проектною площею 2,0 кв.м., розміщеного між 8 і 9 поверхами житлового будинку по [ADDRESS]. Загальна вартість кладового приміщення - 11 000,00 грн. Остаточна вартість квартири - 269 864,00 грн. Вказана сума була повністю оплачена позивачкою. Згідно п. 1.2 Договору за умови виконання замовником своїх інвестиційних зобов'язань у повному обсязі, замовник отримує право власності на об'єкт інвестування. Разом з тим, згідно положень статті 331 ЦК України, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів регулюється статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється у різному порядку залежно від категорій їх складності і, відповідно, від того, як оформлювалась вся попередня правова процедура будівництва: Об'єкти І -ІІІ категорії складності приймаються в експлуатацію шляхом реєстрації відповідною Інспекцією ДАБК декларації про готовність об'єкта до експлуатації; Об'єкти IV-V категорій складності приймаються в експлуатацію шляхом оформлення забудовником акта готовності об'єкта до експлуатації і видачі Інспекцією ДАБК сертифіката. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Відомості про всі декларації та сертифікати вносяться до Єдиного будреєстру у порядку, передбаченому наказом Мінбуду від 24 червня 2011 року. В матеріалах справи є декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована Інспекцією ДАБК у Львівській області 10.07.2014 року, однак, докази державної реєстрації права власності на новостворене будівництво в матеріалах справи відсутні. 19.07.2016 р. позиваці відмовлено у державній реєстрації на квартиру [ADDRESS] та кладове приміщення. Здійснення оформлення права власності на належний замовнику об'єкт інвестування є обов'язком підрядника, який зобов'язаний був це здійснити у встановленому законом порядку. Відповідно до загального правила норми статті 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до загального правила норми статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно - кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 876 ЦК України, власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник. Особливістю відносин між сторонами за договором будівельного підряду є те, що громадянин вступає у правовідносини по будівництву своєї квартири безпосередньо з підрядником, а саме з будівельною організацією, що здійснює будівництво житлового будинку. Статтею 883 ЦК України визначено, що підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. Таким чином, вказаними вище нормами матеріального закону передбачено способи захисту прав замовника внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору будівельного підряду. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач обрав спосіб захисту порушеного права, який не передбачений ні умовами самого договору, ні нормами матеріального закону, які регулюють спірні договірні правовідносини. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов, таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed