Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 19 травня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за №648. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, інтереси та характери, внаслідок чого втратили розуміння один до одного. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. За наведених обставин просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, прізвище на дошлюбне не змінювати. В судовому засіданні 20.05.2015 року позивач позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що сімейне життя не склалося з відповідачем через різні погляди на сімейне життя, різні інтереси втратили взаєморозуміння один до одного. Вважає, що примирення між ними неможливе, просила шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні 20.05.2015 року позовні вимоги не визнав. Вважає за можливе збереження шлюбу та просив надати строк для примирення. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20.05.2015 сторонам надано строк для примирення та зупинено провадження у справі. На даний час сторони не примирилися та 07.09.2015 року відновлено провадження у даній справі. Позивач в судове засідання не зявилася, суду подала заяву, за змістом якої просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гринишин». Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НМ №018855 від 19 травня 2006 року (а.с. 5) сторони зареєстрували шлюб 19 травня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №648. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача як одного з подружжя, тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, дитину залишити проживати з матірю, а після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище Гринишин. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved