Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганський інститут селекції і технологій», в якій із урахуванням відмови від частини позовних вимог просила визнати дії державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелиці Юлії Михайлівни від 08 червня 2016 року про визнання спадкоємцями після смерті [PERSON], громадян Російської Федерації [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS], неправомірними. В обґрунтування позову позивач вказала, що [INFO] у с. Металіст Слов'яносербського району Луганської області помер її батько [PERSON] Оскільки місце смерті батька позивача наразі є зоною проведення АТО, то позивач не мала належних медичних документів для реєстрації його смерті за законодавством України. 12.08.2016 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області було встановлено факт смерті [PERSON] 16.08.2016 року позивач [PERSON] звернулась до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявами [PERSON] - дружина померлого, [PERSON] - син померлого, інвалід дитинства І групи, [PERSON] - дочка померлого, про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте державний нотаріус Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелиця Ю.М. відмовила [PERSON] у здійсненні нотаріальної дії, оскільки 08.06.2016 року була заведена спадкова справа за № 346/2016 на підставі отриманої по пошті заяви від дітей померлого від першого шлюбу, які мешкають у Росії, м. Біробіджан, тобто виникає суперечка. Оскільки позивач [PERSON] вважає, що дії нотаріуса суперечать вимогам чинного законодавства України, вона вимушена була звернутися до суду. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганський інститут селекції і технологій» у письмових поясненнях вказав, що оскаржувана постанова нотаріуса фактично відсутня. Крім того, нотаріусом не було порушено порядку заведення спадкової справи. У цій справі були вчинені наступні найбільш суттєві процесуальні дії. Ухвалою суду від 04.12.2017 року судом було залучено [PERSON] та [PERSON] до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, а [PERSON] та [PERSON] - на стороні відповідача. Ухвалою суду від 13.12.2017 року провадження у справі було зупинено до надходження відповіді від іноземного суду щодо виконання судового доручення про надання правової допомоги стосовно третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Ухвалою суду від 18.06.2018 року провадження у справі було поновлено, розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження у попередньому засіданні. Іншою ухвалою суду від 18.06.2018 року було замінено первісного відповідача державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицю Юлію Михайлівну належним відповідачем Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою. Ухвалою суду від 18.07.2018 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВ «Луганський інститут селекції і технологій». Ухвалою суду від 25.07.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 17.09.2018 року було відмовлено у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви, яка надійшла на електронну адресу суду 30 серпня 2018 року. Іншою ухвалою суду від 17.09.2018 року було закрито провадження у справі в частині вимог про скасування постанови державного нотаріуса у зв'язку із відмовою представника позивача від цих вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. В судове засідання треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Представник третіх осіб [PERSON] та [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (том 1, а.с. 210). Аналогічні заяви надали до суду треті особи [PERSON] та [PERSON] (том 1, а.с. 148, 149). В судовому засіданні представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганський інститут селекції і технологій» заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, які викладені у письмових поясненнях третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 серпня 2016 року по справі № 428/8594/16-ц встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця Джанибекського району Уральської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], який помер [INFO] у с. Металіст Слов'яносербського району Луганської області, Україна у віці [INFO]. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 серпня 2016 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 1365. З копії постанови про відмову здійснення нотаріальної дії від 09 вересня 2016 року вбачається, що державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Юлією Михайлівною відмовлено у здійснені нотаріальної дії за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку із тим, що спадкоємиця [PERSON] не згодна з тим, що крім неї та дружини [PERSON] і сина [PERSON] є інші спадкоємці померлого [PERSON], тобто виникає суперечка. Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 року, скасовано постанову державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелиці Юлії Михайлівни від 09.09.2016р. про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого [INFO] [PERSON]. Зобов'язано державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицю Юлію Михайлівну долучити заяву [PERSON] до раніше заведеної спадкової справи № 346/2016 від 08.06.2016р. та видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] батька [PERSON]. З матеріалів спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON], вбачається, що до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 16.08.2016 року з заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці померлого [PERSON]: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка. Вказані заяви були долучені до раніше заведеної спадкової справи № 346/2016, яка була відкрита 08.06.2016 року на підставі отриманої по пошті нотаріально посвідченої заяви від 11.04.2016 року дітей померлого [PERSON]: [PERSON] та [PERSON]. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, заявлених до державного нотаріуса, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1262 цього Кодексу. Згідно із ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Згідно із ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно до п. 2.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 із змінами та доповненнями, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Згідно із п. 3.5 Глави 10 вищевказаного Порядку, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що нотаріус заводить спадкову справу за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) будь-якою особою першої заяви стосовно спадщини. Лише після цього, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Отже, твердження представника позивача про те, що нотаріус визнав певних осіб спадкоємцями, відкривши спадкову справу, є повністю необґрунтованими. Більш того, ані Цивільний кодекс України, ані Закон України «Про нотаріат», ані Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не містять такої нотаріальної дії як «визнання спадкоємцем». У зв'язку із цим, вимога про визнання дій нотаріуса щодо визнання певних осіб спадкоємцями є необґрунтованою та стосується тих дій, яких нотаріус не вчиняв. Крім того, суд враховує, що статтею 5 ЦПК України та статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожної особи на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Разом з тим, у спірних правовідносинах визнання дій відповідача неправомірними не є ефективним способом захисту прав позивача, адже задоволення цих вимог не призведе до необхідності вчинення відповідачем будь-яких дій щодо відновлення порушених прав позивача. При цьому, позивачем або його представником не було заявлено вимог матеріально-правового характеру до належних відповідачів, задоволення яких могло б привести до відновлення прав позивача, які він вважає порушеними (наприклад, вимог про зобов'язання нотаріуса вчинити певні дії або вимог про визнання права власності на певне майно в певній частці в порядку спадкування тощо). Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій нотаріуса щодо визнання спадкоємцями певних осіб. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, в той час як відповідач або треті особи не заявили про наявність у них судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed