Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, вказавши, що вона являється спадкоємцем за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 14.11.2014 року. Після смерті [PERSON] позивач у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини фактично прийняла спадщину, шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом на вказане спадкове майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Тополева, 16 в с. Городок Маневицького району Волинської області, які належали [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області в судове засідання не зявився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] сільська рада не заперечує, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] та представника відповідача Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являвся власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які знаходяться по вул. Тополева, 16 в с. Городок Маневицького району Волинської області. [PERSON] помер 14.11.2014 року. Після смерті [PERSON] позивач у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини фактично прийняла спадщину, шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Іншими спадкоємцями за законом на це майно, крім позивача, є діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], однак вони після смерті батька [PERSON] у визначений законом термін не вчинили будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини, на спадкове майно не претендують. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 153989 від 17.11.2014 року, довідки Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області № 3177 від 16.12.2017 року, витягу з погосподарської книги № 1 за 2011-2015 роки Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, свідоцтва про одруження серії І-УР № 256126 від 5.06.1962 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2017 року, нотаріально посвідчених заяв [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 176/1-16 від 23.02.2018 року. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON], являючись спадкоємцем за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Тополева, 16 в с. Городок Маневицького району Волинської області, які належали [PERSON], фактично набула право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за [PERSON]

Outcome: approved