Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON]., третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні та забезпеченні. Відповідач участі у вихованні дочки не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Їх дочка хворіє простудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідний періодичний відпочинок на морі. З метою оздоровлення та розширення світогляду дитини, позивачка має намір поїхати з дочкою за кордон. Проте, батько дитини [PERSON] безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд доньки за кордон та виготовити нотаріально засвідчене клопотання для оформлення закордонного паспорта чи проїзного документа дитини, не пояснюючи причини такої відмови. Позивачка, просить суд надати дозвіл на оформлення виїзних документів, а також виїзд на оздоровлення у країни Шенгенської угоди, Туреччину, Хорватію, ОАЕ, Туніс, Єгипет, Марокко, Таїланд, Шрі-Ланка, Індію неповнолітньої [PERSON], [INFO], терміном не більше 30 днів щороку, без згоди батька [PERSON], до досягнення нею повноліття. [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що він погоджується із наданням дозволу на фофрмлення проїзних документів на дитину, проте, не погоджується із наданням дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України терміном не більше 30 днів, оскільки таку згоду він зобов»язується надавати особисто.. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних міркувань. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2011 року). У даному шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №144521, видане Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України). Неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає з матірю [PERSON] та перебуває повністю на її утриманні. У судовому засіданні встановлено, що позивачка звернулася до [PERSON] з метою отримання від нього нотаріально посвідченого дозволу (згоди) на оформлення проїзного документа на право виїзду їх дочки за кордон, однак відповідач відмовився надати таку згоду. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Пунктом 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїздних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] знаходиться на повному утриманні матері. Батько [PERSON] самоусунувся від виконання батьківського обов»язку щодо утримання та виховання дочки та своїми діями перешкоджає можливості її належного оздоровлення, розвитку та відпочинку. У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Також в ст.3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що ненадання відповідачем [PERSON] згоди на оформлення проїзного документа дитини шкодить інтересам дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному духовному, моральному розвитку.

Outcome: partial