Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Державного підприємства «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, 3% річних та інфляційних. В обґрунтування позову вказує, що вона з 12.09.1977 року по 01.08.2014 року працювала на Державному підприємстві «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості», обіймала посаду в.о. головного бухгалтера. Наказом № 33-К від 23.12.2013 року вона була звільнена із зайнятої посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення відповідач мав заборгованість по заробітній платі в сумі 26083 грн. 07 коп., що стверджується копією архівної відомості № 1450 від 19.05.2015 року і яка не була їй виплачена. В подальшому між нею та відповідачем було укладено трудові угоди, па саме № 3 від 02.08.2014 року по 31.08.2014 року; № 7 від 02.09.2014 року по 30.09.2014 року; № 9 від 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та № 10 від 01.11.2014 року по 30.11.2014 року. Відповідно до умов вказаних трудових угод вона зобовязувалася виконати роботи з ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, а відповідач зобовязувався після закінчення терміну дії трудової угоди здійснити оплату заробітної плати в розмірі 2500 грн. Вона сумлінно та добросовісно виконала свої зобовязання за вказаними трудовими угодами, що підтверджується актами здавання-прийняття робіт до трудових угод № 3 від 02.08.2014 року по 31.08.2014 року; № 7 від 02.09.2014 року по 30.09.2014 року; № 9 від 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та № 10 від 01.11.2014 року по 30.11.2014 року. Однак після закінчення терміну дії трудових угод відповідач не виконав взяті на себе зобовязання та не провів з нею розрахунку. В подальшому, в грудні 2014 року відповідач виплатив їй 1000 грн., в березні 2015 року 4000 грн. заробітної плати. Згідно архівної відомості № 1450 її середньомісячний оклад складав 2500 грн., а загальна сума заборгованості по заробітній платі станом на 19.05.2015 року складає 23098 грн. 08 коп. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки з дня її звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату, то відповідно до ст. 117 КЗпП України він повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме з 01.12.2014 року по 07.10.2015 року, тобто за 213 днів прострочки, що складає 23666 грн. 43 коп. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач повинен виплатити заборгованість по заробітній платі з урахуванням 3% річних та інфляційних. За її розрахунками 3% річних складають 425 грн. 09 коп., інфляційні 6214 грн. 72 коп. Таким чином до стягнення з відповідача підлягає сума 53404 грн. 61 коп. А тому, просить стягнути з Державного підприємства «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 23098 грн. 37 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 23666 грн. 43 коп., інфляційні в сумі 6214 грн. 72 коп. та три проценти річних в сумі 425 грн., а всього 53404 грн. 61 коп. Ухвалою Придніпровського районного суд м. Черкаси від 29.10.2015 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку, 3% річних та інфляційних залишені без розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив винести рішення з урахуванням наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2014 року, яким з відповідача на користь позивачки вже стягнуто 20005 грн. 92 коп. заборгованості по заробітній платі. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали частково, пояснивши, що наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2014 року з Державного підприємства «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості» на користь позивачки вже була стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 20005 грн. 92 коп. заборгованості по заробітній платі, а тому борг відповідача перед позивачкою становить тільки 3092 грн. 45 коп., проти стягнення якого не заперечували. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], представників відповідача [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] з 12.07.1977 року по 01.08.2014 року працювала на Державному підприємстві «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості», обіймала посаду в.о. головного бухгалтера. Наказом № 33-К від 01.08.2014 року позивака була звільнена із зайнятої посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення розрахунок з позивачкою проведений не був. Відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач повинен був у день звільнення виплатити позивачці всі належні суми, а в разі спору про розмір цих сум виплатити не оспорювану ним суму. На час звільнення позивачки з роботи відповідач мав заборгованість по заробітній платі в сумі 26083 грн. 07 коп., що стверджується копією архівної відомості № 1450 від 19.05.2015 року. Також в судовому засіданні встановлено, між позивачкою [PERSON] та відповідачем було укладено трудові угоди, а саме № 3 від 02.08.2014 року по 31.08.2014 року; № 7 від 02.09.2014 року по 30.09.2014 року; № 9 від 01.10.2014 року по 31.10.2014 року та № 10 від 01.11.2014 року по 30.11.2014 року, відповідно до умов яких позивачка зобовязувалася виконати роботи з ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, а відповідач зобовязувався після закінчення терміну дії трудової угоди здійснити оплату заробітної плати в розмірі 2500 грн. Також в судовому засіданні встановлено, що в грудні 2014 року відповідач виплатив [PERSON] 1000 грн., а в березні 2015 року 4000 грн. заборгованої заробітної плати. Як вбачається з архівної відомості № 1450 з січня 2014 року березень 2015 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 23098 грн. 37 коп. Також в судовому засіданні встановлено, що наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2014 року з Державного підприємства «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості» на користь позивачки вже стягнута заборгованість по заробітній платі в сумі 20005 грн. 92 коп. Таким чином заборгованість відповідача перед [PERSON] по заробітній платі складає 3092 грн. 45 коп., яка і була визнана відповідачем. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач повинен був у день звільнення виплатити [PERSON] всі належні їй суми, а в разі спору про розмір цих сум виплатити не оспорювану ним суму, однак цього не зробив. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що повний розрахунок з позивачкою [PERSON] в день звільнення проведений не був та не проведений до даного часу, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі є такими, що підлягають до задоволення частково, а саме на суму - 3092 грн. 45 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial