Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивує тим, що 06.06.2004 року між нею та відповідчем був укладений шлюб, який 22.05.2008 року був розірваний. Від цього шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишилися проживати з нею. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.01.2006 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частки усіх видів заробітку до досятнення дитиною повноліття, починаючи з 06.12.2005 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.04.2010 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/12 частки усіх видів заробітку до досятнення дитиною повноліття, починаючи з 02.11.2009 року. Однак, відповідач не виконував свої батьківсські обов`язки щодо дітей, у тому числі й не надав їм матеріального забезпечення. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2019 року вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. на кожного щомісячно. Відповідно до довідки Другого ВДВС у місті Луцьку від 05.02.2021 року загальна сума боргу відповідача по сплаті аліментів та пені за прострочення їх сплати становить 370412,63 грн. Вказує також, що у зв`язку із вчиненням [PERSON] протиправного порушення майнових прав дітей 12.06.2020 року внесено відомості до ЄРДР щодо ухилення ним від сплати аліментів. Зазначає, що відповідач батьківських обов`язків не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій по утриманні та вихованні дітей. Покликаючись на викладені обставини, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вважав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Відповідач в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 22.05.2008 року (а.с. 11). В сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.03.2005 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.04.2008 року (а.с. 9, 10). Згідно заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.01.2006 року присуджено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/12 частки усіх видів заробітку, починаючи з 02.11.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-13). Згідно заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.04.2010 року присуджено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/12 частки від усіх видів доходів, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15) Згідно заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2019 року змінено спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду від 05.01.2006 року у справі №2-768/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з ј частини усіх видів заробітку [PERSON] на аліменти в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; змінено спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.04.2010 року у справі №2-2868/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з 1/12 частини усіх видів заробітку [PERSON] на аліменти в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16-17). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.09.2019 року присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в загальному розмірі 107 803 грн. 29 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в загальному розмірі 43 945 грн. 14 коп. (а.с. 18-20). Відповідно до довідки Другого ВДВС у місті Луцьку від 05.02.2021 року загальна сума боргу [PERSON] по сплаті аліментів та пені за прострочення їх сплати становить 370412,63 грн. (а.с. 21). Відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.03.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с. 26-27). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не спілкується з дітьми аліменти на їх утримання не сплачує, не відвідує навчальні заклади та батьківські збори. До висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] прийшла Служба у справах дітей Луцької міської ради, що підтверджується висновком №217 від 10.08.2021 року. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітьми лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не подав письмових заперечень щодо викладених у позовній заяві доводів, тим самим не спростував жодну із викладених у ній обставин. Таким чином, судом встановлений факт ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. На підставі ст.ст.164 165 СК України, ст. 18 Конвенції про права дитини, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved