Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, де заінтересована особа - Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про встановлення юридичного факту. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.11.2008 року у справі № 2п-6481/08 ухвалено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений МВ РАЦС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської область 23.02.2008 року за актовим записом № 80. На виконання вказаного рішення суду [PERSON] проведено процедуру реєстрації розірвання шлюбу в ВРАЦС по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, згідно з актовим записом № 393 від 09.12.2008 року, та видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу від 13.05.2010 року серії [NUMBER] . Заявник просить встановити факт дошлюбного прізвища - « [PERSON] » з метою - на підставі встановленого факту рішенням суду провести реєстрацію зміни прізвища з шлюбного - « [PERSON] » на своє власне з народження дошлюбне (дівоче) - « [PERSON] ». На підтвердження прізвища дошлюбного - « [PERSON] » заявник наводить наступні письмові докази: свідоцтво про народження, видане повторне Ужгородським MB ДРВЦС ГТУЮ Закарпатської області від 26.03.2019 року серії [NUMBER], де зазначено, що за актовим записом № 1298 від 09.11.1978 року батьками: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , зареєстровано - [PERSON] , [INFO] ; свідоцтвом про шлюб, укладений МВ РАЦС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 23.02.2008 року за актовим записом № 80, де зазначено, що шлюб укладає [PERSON] , [INFO] , з подальшим прізвищем чоловіка - « [PERSON] ». Щодо причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт заявник зазначає, що так як ініціатором розірвання шлюбу був колишній чоловік - позивач [PERSON] , то не ставили питання про вибір прізвища в судовому порядку, не було предметом позовних вимог, досліджень в судовому порядку. З метою зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », [PERSON] 26.03.2019 року звернулася в Ужгородський МВ ДРВЦС ГТУЮ Закарпатської області, де відмовили у зміні з « [PERSON] » на «Петі» по причині наступного: наявне рішення суду 21.11.2008 року за № 2п-6481/08; свідоцтво про розірвання шлюбу від 13.05.2010 року серії [NUMBER] , де зазначено прізвище - « [PERSON] », а тому потрібно звертатися в судовому порядку та на підтвердження видали повторно свідоцтво про народження від 26.03.2019 року з прізвищем - [PERSON] , [INFO] . Зауважує, що згідно з вимогами ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Однак, [PERSON] , позивач не ставив питання щодо зміну прізвища особи відповідача та й відповідач [PERSON] не ставила питання про вибір прізвища, а відтак, не було предметом судового розгляду, то відповідно і не може бути предметом додаткового судового рішення. Виходячи з вищевказаного, заявник вважає, що єдиним можливим варіантом зміни прізвища з шлюбного - « [PERSON] » на дошлюбне в народженні, власне прізвище - « [PERSON] », є встановлення відповідного факту, що має юридичне значення, що буле підставою для проведення щодо реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану зміни прізвища на дошлюбне - « [PERSON] ». Також зазначає, що згідно з характеристик [PERSON] : з місця роботи Ужгородської спеціалізованої школи № 5 з поглибленим вивченням іноземних мов Ужгородської міської ради І-ІІІ ст., встановлено, що заявник, працює зі стажем 20 років, запроваджує нові методики навчання, користується повагою, авторитетом, заходів дисциплінарного впливу не піддавалась; з місця проживання Баранинською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області констатовано, що до кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності не притягалася, є доброзичливою, комунікабельною, скарг від сусідів щодо порушення публічної безпеки не надходило. На підставі викладеного, заявник просить суд ухвалити рішення та встановити юридичний факт, що має значення, приналежності власного, дошлюбного в народженні прізвища - « [PERSON] , [INFO] » громадянці України « [PERSON] , [INFO] ». Заявник у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву від 01.08.2019 року, згідно з якою просить розгляд справи не перекладати на інший термін, зазначивши, що позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник заявника [PERSON] подав до суду заяву від 04.09.2019 року, згідно з якою просить справу розглянути без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області 26.05.2008 року, заявник [PERSON] народилася [INFO] , є уродженкою м. Ужгород Закарпатської області. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Ужгородським МВ ДРАЦС ГТУЮ Закарпатської області 26.03.2019 року, таке видано [PERSON] , [INFO] , де її батьком значиться [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області 23.02.2008 року, вбачається, що 23.02.2008 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23.02.2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 80. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.11.2008 року (справа № 2п-6481/08) за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов задоволено та шлюб, зареєстрований 23.02.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції за актовим записом № 80, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. 13.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] , про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис за № 393 від 09.12.2008 року. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвища: йому - [PERSON] , їй - [PERSON] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із роз`ясненнями, наведеними у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. З контекстного аналізу зазначених норм та роз`яснень Верховного Суду України слідує, що не можуть бути встановлені у порядку окремого провадження тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах. Тобто, при розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Враховуючи наведене, оскільки заявник у поданій заяві просить встановити тотожність особи - приналежності власного, дошлюбного в народженні прізвища - « [PERSON] , [INFO] » громадянці України « [PERSON] , [INFO] »., і заявлена нею вимога судовому розгляду в окремому провадженні не підлягає, суд приходить до переконання, що у задоволенні вимог заяви слід відмовити. Разом з тим, суд зазначає, що порядок зміни прізвища громадянином України регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Порядком розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по-батькові фізичної особи, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 915 (зі змінами та доповненнями), Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, котрі затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами та доповненнями) та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Згідно з висновком, викладеним у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року № 12 «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв`язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану», з урахуванням того, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб`єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу, спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належать до адміністративної юрисдикції.

Outcome: dismissed