Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, в якому просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. Свої вимоги, враховуючи заяву про зміну підстав позову, обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, заповіт за життя нею складено не було, вона єдиною спадкоємицею померлої. У встановлений законом шестимісячний строк вона не могла скористатись своїм правом на прийняття спадщини і звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що після смерті матері перебувала за межами м. Києва. З 12 березня 2020 року по всій території України урядом був запроваджений карантин та внаслідок карантинних обмежень було зупинено рух громадського транспорту, зокрема міжобласного сполучення, тому не мала об`єктивної можливості відвідати нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини до відновлення роботи громадського транспорту. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2020 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Жовноватюк В. С. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 року у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження. 13 листопада 2020 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що з позовної заяви не вбачається, що позивач зверталася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори та отримувала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому права позивача ніким не порушувались. Враховуючи вищевикладене, просив суд на підставі поданих доказів прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. Розпорядженням Виконуючого обов`язки керівника апарату Петухової А. О. від 03 лютого 2021 року № 107 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/16755/20, провадження № 2/760/1949/21, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В. С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року вказану справу прийнято до провадження головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено підготовче судове засідання. 08 липня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак 26 листопада 2021 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, у поданому до суду відзиві просив слухати справу у його відсутність. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , виданим Залізничним бюро ЗАГС в м. Києві серії [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб, виданим 16 квітня 1993 року Залізничним відділом ЗАГС в м. Києві серії [NUMBER] , згідно з яким [PERSON] після одруження змінила прізвище на [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 січня 2020 року, виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 02 липня 2001 року № 4382, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С. М., померлій [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . 11 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Майданника І. В. від 11 серпня 2020 року позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав, у зв`язку з пропуском 6-місячного строку для прийняття спадщини Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Як встановлено судом з наданої до суду копії спадкової справи № 485/2020 стосовно померлої [INFO] [PERSON] , позивач 11 серпня 2020 року звернулась до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом винесено постанову від 11 серпня 2020 року про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки нею пропущений шестимісячний строк. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можливе за наявності таких умов: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 6121447св19). Водночас, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З викладеного вбачається, що спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Крім того, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий висновок зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13 березня 2020 року у постанові у справі № 314/2550/17. Так позивач зазначає поважними причинами пропуску строку те, що на всій території України було запроваджено карантин у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року встановлено карантин, відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 року № 242 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» карантин встановлено до 24 квітня 2020 року, постановою № 291 від 22 квітня 2020 року - до 11 травня 2020 року, постановою № 343 від 04 травня 2020 року - до 22 травня 2020 року, постановою № 392 від 20 травня 2020 року - до 31 липня 2020 року, а постановою від 22 липня 2020 року № 641 - з 01 серпня до 31 грудня 2020 року. Судом встановлено, що позивач у визначений законом строк не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини через карантинні обмеження, а саме через те, що вона знаходилась за межами м. Києва, а рух транспорту міжобласного сполучення був зупинений, що позбавило її можливості дістатись до нотаріуса. Крім того, суд враховуює, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено менш ніж на місяць. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач наведені позивачем обставини не спростував. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, у зв`язку із обставинами, які перебували поза її волею, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і їх задоволення, та визначення [PERSON] додаткового строку для подання відповідної заяви терміном у 2 місяці. З огляду на викладене,

Outcome: approved