Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 08.01.2009 року у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району за актовим записом № 02. В шлюбі у них народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони є людьми різних характерів та поглядів на життя. Відповідач нехтував сімейними цінностями, покинув позивачку та їхніх дітей, проживає з іншою жінкою. Намагання позивача зберегти сім`ю не дали позитивного результату, змінювати свою поведінку відповідач не бажає. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і немає підстав для її збереження. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні та вихованні. Просить суд шлюб між нею та [PERSON] , укладений у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району 08.01.2009 року за а/з № 02 розірвати; неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишити на утриманні біля неї. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик в судове засідання на сайті судової влади. Допитаний в порядку ст. 87 ЦПК України Жовтневим районним судом Миколаївської області відповідач позов не визнав, на розірвання шлюбу не згідний. Розгляд справи просив проводити у його відсутності. У поданому 21.10.2019 р. відзиві на позов відповідач зазначає, що у нього з позивачкою ніколи не виникало непорозумінь, він завжди відповідально ставився до сімейних обов`язків. Вважає рішення дружини незваженим та передчасним. Відносно визначення місця проживання дітей, то відповідач бажає щоб діти проживали періодично з ним. Він має постійне місце проживання, де у дітей є все необхідні речі для навчання та розвитку, офіційно працевлаштований, по місцю проживання характеризується позитивно. Стверджує, що завжди приділяв належну увагу своїм дітям, їх розвитку, стану здоров`я та відпочинку. Просить у задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання дітей відмовити. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.01.2009 року у Вишківській селищній раді Хустського району Закарпатської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 02. За період перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, наданий сторонам строк на примирення у три місяці позитивного результату не дав, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони є людьми різних характерів та поглядів на життя. Відповідач нехтував сімейними цінностями, покинув позивачу разом з дітьми, почав проживати з іншою жінкою. Сім`я розпалася та існує лише формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, наданий строк на примирення не дав позитивного результату, а тому шлюб підлягає розірванню. При таких обставинах позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Згідно довідки, виданої виконкомом Вишківської селищної ради 05.08.2019 р. за №2243 діти [PERSON] , 2009 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н. проживають разом з позивачкою [PERSON] в [ADDRESS] , знаходяться на повному її утриманні /а.с. 10/. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає дитині можливість висловлювати свої думки і приділяє їм належну увагу. Розглядаючи справи щодо місця проживання дитини, суди враховують рівність прав матері та батька і беруть до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ст. 161 СК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, а також те, що при вирішенні даного питання слід виходити з інтересів дітей, позивачем не зазначено причин та підстав чому діти повинні проживати разом з нею, не подано доказів того, що визначення місця проживання неповнолітніх дітей з нею буде відповідати інтересам дітей в повній мірі, приходжу до висновку, що у задоволенні вимог [PERSON] в цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed