Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 05.07.1989 року, виданого Івано-Франківським ОБТІ, їй належить на праві приватної власності жилий будинок, що знаходиться в с. Тисменичани по вул. Грушевського (Калініна) 112, Надвірнянського району, Івано-Франківської області. 12.01.1995 р. її дочка, [PERSON] одружилась з відповідачем по справі [PERSON] Після одруження вони почали проживати в даному домоволодінні. У шлюбі у них народилось троє дітей: син [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO]. Рішенням Надвірнянського районного суду від 23.05.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з матірю. Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу також залишився проживати у вказаному домоволодінні. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] вона доглядає і виховує їх дітей, оскільки дочка [PERSON] постійно їздить на заробітки в Москву, а відповідач [PERSON], продовжуючи фактично проживати в її будинку, ніде не працює, коштів на утримання дітей не надає, байдикує, не допомагає по господарству та щоденно зловживає алкогольними напоями, вчиняє конфлікти з нею. Для припинення конфліктних дій відповідача вона змушена була звертатись в Надвірнянський ВП ГУНП, працівники якого провели з [PERSON] профілактичні заходи, однак він належних висновків не зробив та продовжує зловживати алкогольними напоями та вчиняти конфлікти. Крім цього, її житловий будинок невеликий, має всього дві кімнати, одну з яких займає відповідач. Проживання відповідача в даному будинку порушує права дітей на належні умови проживання, оскільки діти є різнополими і мають мати окремі кімнати. При цьому відповідач має інше місце проживання, оскільки має у власності особистий будинок в с. Тисменичани по вул. Довбуша 15, Надвірнянського району. Однак на її неодноразові вимоги виселитись з будинку відповідач не реагує, продовжує проживати її домоволодінні проти її волі, комунальні послуги не платить, чим порушує її законні права як власника майна. Тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом про захист своїх порушених прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, проситьусунути перешкоди в користуванні її власністю, зобов'язавши відповідача забрати свої речі та звільнити домоволодіння № 112 по вул. Грушевського 112 в с. Тисменичани, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, яке належить їй на праві приватної власності. Також просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки, про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 05.07.1989 року, виданого Івано-Франківським ОБТІ, позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності жилий будинок, що знаходиться в с. Тисменичани по вул. Грушевського (Калініна) 112, Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с. 5). Дочка позивача, [PERSON], в період з 12.01.1995 р. по 23.05.2016 р. перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] У шлюбі у них народилось троє дітей: син [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] (а.с. 11-12). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.05.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з матірю. (а.с. 4). Згідно виписки з господарської книги від 24.01.2018 р. № 146 та довідки про склад сімї від 22.01.2018 р. № 118, виданих Тисменичанської сільською радою, власником домоволодіння № 112 по вул. Грушевського в с. Тисменичани, Надвірнянського району, Івано-Франківської області є позивач [PERSON] У вказаному домоволодінні зареєстровані та проживають [PERSON], [INFO], її діти [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO](а.с. 8-9). З акту обстеження матеріально-побітових умов сімї від 22.01.2018 р., складеного депутатом Тисменичанської сільської ради вбачається, що [PERSON] та її зять [PERSON] проживають за адресою [INFO] без реєстрації. [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] (а.с. 10). Крім того, з висновку Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області від 21.09.2017 р. вбачається, що 20.09.2017 р. в чергову частину Надвірнянського ВП поступило повідомлення від [PERSON], що в с. Тисменичани по вул. Грушевського 112, її зять [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, вчиняє конфлікти. Цього ж числа працівникам поліції був здійснений виїзд по місцю проживання [PERSON] та на місці проведено профілактичу бесіду з [PERSON] щодо недопущення вчинення ним протиправних дій в майбутньому (а.с. 6-7). Таким чином, [PERSON] не є членом сімї власника домоволодіння в с. Тисменичани, вул. Грушевського 112, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, за вказаною адресою не зареєстрований, тому законних підстав для його проживання в даному житловому будинку немає. Крім того, відповідач не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті. Проживання відповідача у вказаному домоволодінні порушує права позивача та законні інтереси як власника, оскільки вона не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном.На прохання позивача добровільно знятись з реєстрації відповідач відмовляється. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що проживання відповідача у належному позивачу на праві власності житловому будинку створює позивачу перешкоду у здійсненні нею права власності, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 704 грн. 20 коп. судового збору та 1000 грн. витрат на правову допомогу в користь позивача згідно квитанцій № ПН117908 від 13.02.2018 р. та № 0115 серії АЕ від 13.02.2018 р., а всього 1704 грн. 80 коп.

Outcome: approved