Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] та просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом квартирою за адресою: вул. Стуса, 5/59, м. Бурштин, Галицького р-ну, Івано-Франківської області та примусово зняти його з реєстрації місця проживання фізичної особи. В обгрунтування позову покликається на те, що квартира за адресою: вул. Шевченка, 23/22, м. Галич, Івано-Франківської області належить до державного житлового фонду, не приватизована. Вона є наймачем даної квартири, згідно рішення Виконавчого комітету Галицької міської ради Івано-Франківської області від 08.02.1990 р. по ордеру № 1138 від 04.04.1990 р. В даній квартирі зареєстрований відповідач, який в квартирі не проживає більше з 2009 р., а тому є таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилася. Представником позивачки подано заяву про розгляд справи у їхній відсутність. Відповідач, належно повідомлявся про розгляд справи, однак в судове засідання не зявився, відзиву на позов не скерував, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не скерував. Судом ухвалено розглядати справу в порядку заочного провадження. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири за адресою: вул. Шевченка, 23/22, м. Галич, Івано-Франківської області. Згідно наявної в матеріалах справи довідки з місця проживання про склад сімї від 15 березня 2018 року, виданої КП «Галичводоканал», за адресою: вул. Шевченка, 23/22, м. Галич, Івано-Франківської області зареєстрований, зокрема, відповідач колишній чоловік позивача, [PERSON]. Актами обстеження житлово-побутових умов від 11 листопада 2016 року та 19 лютого 2018 року засвідчено факт не проживання відповідача в квартирі позивача. Згідно з ч. 1 ст. 163 ЖК Української РСР, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, оскільки відповідач [PERSON] в квартирі позивача за адресою: вул. Шевченка, 23/22, м. Галич, Івано-Франківської області не проживає більше шести місяців без поважних причин, тому суд приходить до висновку про те, що на даний час відповідач [PERSON] втратив право на користування цим житловим приміщенням, відтак, позов в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Такими є органи державної міграційної служби України. Враховуючи те, що зняття з реєстрації місця проживання не належить до компетенції суду, відсутній спір з органами державної міграційної служби України щодо зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], відтак в позові в частині вимог примусово зняти такого з реєстрації місця проживання фізичної особи слід відмовити.

Outcome: partial