Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Жовчівської сільської ради про визнання недійсними Державних актів на право приватної власності на землю серія ІІ-ІФ № 021301 та серія ІІ-ІФ № 021287 від 18 жовтня 2001 року та про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. У позовній заяві зазначено, що чоловік позивачки - [PERSON] помер 27 січня 2000 року. За життя він набув права власності на земельні ділянки на території Жовчівської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ІФ № 021301 від 18 жовтня 2001 року. На день смерті [PERSON] разом з ним проживала його мати [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] померла 17 лютого 2001 року, внаслідок її смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним на користь позивачки. До складу спадщини входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жовчівської сільської ради, згідно Державних актів на право приватної власності на землю серія ІІ-ІФ № 021301 та ІІ-ІФ № 021287 від 18 жовтня 2001 року. Оформити у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказані земельні ділянки, як спадкоємець за заповітом, позивачка не має можливості через те, що Державні акти на право приватної власності на землю видані Жовчівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області після смерті спадкодавців, а згідно п.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає. Просить позов задовольнити. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю із підстав, зазначених у позовній заяві. Просив позов задовольнити, слухання справи провести за його відсутності. Відповідач представник Жовчівської сільської ради у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмові клопотання про слухання справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував щодо задоволення позову. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 27 січня 2001 року в с. Жовчів Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 068624, виданим 29.01.2001 р. Жовчівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. За життя йому належали земельні ділянки загальною площею 1,01 га на територіїЖовчівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 021301 виданого Жовчівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області 18 жовтня 2001 р. на підставі рішення сесії Жовчівської сільської ради від 11 червня 2001 р., зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 407. За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив. Спадкоємцем після його смерті була його мати [PERSON], яка вступила в управління на володіння спадковим майном після смерті сина, але юридично не оформила спадщини. [PERSON] померла 17 лютого 2001 року в с. Жовчів Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 075553 яке видане 19 лютого 2001 р. Жовчівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. \~Відповідно до заповіту, посвідченого 05 лютого 2001 року у виконавчому комітеті Жовчівської сільської ради, [PERSON] все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON]. Відповідно до довідки,\~ виданої виконавчим комітетом Жовчівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 12 жовтня 2017 року за № 183, [PERSON] на день смерті проживала в [INFO]. Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 021287 від 18 жовтня 2002 року, який зареєстрований у книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 393, [PERSON] на підставі рішення сесії Жовчівської сільської ради від 11 червня 2001 року набула право власності на земельні ділянки загальною площею 1,01 га на території Підвинянської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з довідки відділу Держгеокадастру в Рогатинському районі Івано-Франківської області від 10.10.2017 року, [PERSON] та [PERSON] були власниками земельних ділянок згідно Державного акту серії ІІ-ІФ № 021301 вартістю 21528,15 грн., та Державного акту серії ІІ-ІФ № 021287 вартістю 21528,15 грн. \~ \~ Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 23 вересня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки на території Жовчівської сільської ради через відсутність правовстановлюючих документів, оскільки Державні акти було видано після смерті [PERSON] та [PERSON] За змістом ст. 25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обовязки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обовязків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Судом встановлено, що Державні акти на право приватної власності на землю серія ІІ-ІФ № 021301 та серія ІІ-ІФ № 021287 видані Жовчівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області 18 жовтня 2001 року, тобто після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON], а тому позов про визнання недійсними Державних актів підлягає до задоволення. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст. 14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку, чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. Державні акти серії ІІ-ІФ № 021301 та серії ІІ-ІФ № 021287 на право приватної власності на землю видані Жовчівською сільською радою 18 жовтня 2001 року на імя [PERSON] та [PERSON] слід визнати недійсними. За [PERSON], [INFO], жителькою с. Жовчів Рогатинського району Івано-Франківської області, слід визнати право власності на земельні ділянки площами 1,01 га, та 1,01 га, що розташовані на території Жовчівської сільської ради Рогатинського району Івано Франківської області, згідно Державних актів серія ІІ-ІФ № 021301 та серія ІІ-ІФ № 021287, які на день смерті належали [PERSON], яка померла 17 лютого 2001 року в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved