Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до\~Нововодолазького районного\~суду Харківської\~області з\~позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього кошти на її утримання у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму щомісячно до виповнення трьох річного віку дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказала, що 01 березня 2014 року між нею та відповідачам по справі Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 19. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] Дар`ю Євгенівну, [INFO]. Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча працює та має стабільний заробіток. Позивач на даний час не працює, бо знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому потребує матеріальної допомоги від відповідача. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] 30 січня 2019 року через канцелярію суду надала заяву, зареєстровану за вхідним\~номером 719/19-вх, відповідно до якої просила суд зменшити заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з [PERSON] на її утримання з 1/3 частини до 1/8 частини щомісячно до\~виповнення трьохрічного\~віку дитини,\~розгляд справи\~провести за\~її відсутності (а.с. 104). [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання також не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, 04 лютого 2019 року через канцелярію суду представник відповідача адвокат [PERSON] надала заяву за вхідним номером 749/19-вх, згідно якої проти задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частини щомісячно до\~досягненням трьохрічного\~віку дитини заперечували\~та вважали\~за можливе\~стягнути з\~[PERSON]\~аліменти на\~утримання позивачау розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу), з урахуванням наявності у останнього на утримання трьох малолітніх дітей та другої дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розгляд справи просила провести за її відсутності та відсутності відповідача (а.с. 109). Третя особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча була належним чином була повідомлена про день час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду надала клопотання за вхідним № 6039/18-вх, відповідно до якого просила суд розгляд справи провести за її відсутності, при винесенні рішення по справі просила суд врахувати наявність на утриманні у відповідача інших дітей та дружини, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 79). Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, ч. 3\~ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін та третьої особи свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обовязковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України). З матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що [PERSON]\~та [PERSON]\~перебували у\~шлюбі,\~що був\~зареєстрований01\~березня 2014\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби \~Нововодолазького районного\~управління юстиції\~Харківської області. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] Дар`ю Євгеніївну, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 479736, виданого Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 29 березня 2017 року (а.с.3), яка проживає разом із матірю [PERSON]. Крім того, як було встановлено, сторони по справі ще мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 377905, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області 19 вересня 2014 року (а.с.32). Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 6). Відповідно до матеріалів справи, а саме виконавчого листа по справі № 631/1133/16-ц (провадження № 2/631/596/16), вбачається що [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів та заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2016 року (а.с. 31). Також судом відповідно до свідоцтва про шлюб встановлено, що 23 вересня 2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що був зареєстрований виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району, актовий запис № 52 (а.с. 34). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 508071, виданого 04 квітня 2018 року Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 12 (а.с. 37, 42). Згідно довідки Нововодолазького центру зайнятості Харківського обласного центру зайнятості від 05.12.2017 року № 277 вбачається, [PERSON] станом на 05.12.2017 року перебувала на обліку в районному центрі зайнятості, як безробітна. (а.с. 87) Статтями 1, 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Сімейне законодавство України передбачає обовязок подружжя матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частина 4 ст. 54 Сімейного кодексу України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов'язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) визначаються з урахуванням положень ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ч. 1, ч. 5 та ч. 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не доведено підстав для звільнення його від сплати аліментів на утримання дружини відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд керується загальними принципами розумності та справедливості, відповідно до яких стягнення аліментів на користь одного з подружжя не повинно істотно погіршувати стан іншого. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Посилання відповідача та його представника на те, що останній сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, те, що його друга дружина на даний час перебуває на повному його утриманні, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та те, що у провадженні суду перебуває справа за позовом [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки враховуються судом при визначенні розміру аліментів, проте не може бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог, оскільки відповідач не надав доказів того, що не працевлаштований та не має змоги надавати матеріальну допомогу позивачці. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, а також враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на її користь потрібно стягнути аліменти у розмірі 1/10 частини від доходу відповідача до досягнення дитиною трьох років. Крім того, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення аліментів у розмірі не менше 30 % від прожиткового мінімуму щомісячно, оскільки діючим сімейним законодавством не передбачений мінімальний розмір аліментів на утримання дружини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 19.09.2017 року. Крім того, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З огляду на вище викладене,

Outcome: partial