Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати та моральної шкоди. В позові зазначила, що з 10 травня 1977 року працювала в Командитному товаристві «Запорізький завод високовольтної апаратури». На теперішній час заробітна плата працівникам не виплачується з квітня 2016 року. Відповідно до довідки №252 від 21.03.2016 року, виданої відповідачем, заборгованість з виплати заробітної плати за період квітень 2016 по лютий 2017 року складає 26842,75 грн. Позивачка просить стягнути на її користь з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 26\~842,75 грн., компенсацію за втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у розмірі 295,68 грн. та 500 грн. моральної шкоди. Ухвалою Ленінського районного суду від 12.05.2017 р. позов [PERSON] до Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія»в частині стягнення моральної шкоди залишено без розгляду. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, так не заперечував щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 26\~842,75 грн., однак заперечував проти стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, пояснивши, що підприємство при виплаті заборгованості здійснює нарахування та сплачує компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів. Відповідно до вимог ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання позову частково відповідачем не суперечить вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст..115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що [PERSON] була прийнята 10.05.1977 р. на роботу до ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», наказ № 130 від 10.05.1977 р., який в 2011 році було перейменовано в Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов і Компанія», що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.14) На підприємстві виплата заробітної плати відбувалася з затримкою, тому за період роботи з квітня 2016 р. по лютий 2017 р. не було виплачена заробітна плата. Станом на 20.03.2017 року сума заборгованості Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія» перед [PERSON] складала 26\~842,75 грн., що підтверджено довідкою про заборгованість за період квітень 2016 р. по лютий 2017 р. (а.с. 4). Згідно до ч. 2 ст.233 КЗпП Україниу разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачка просить стягнути компенсацію за втрату частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати у розмірі 295,68 грн. Відповідно до вимог ст34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязка у з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари i тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з ч. 5 ст.95 КЗпП Українизаробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. За правилами ст. 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Таким чином, розмір компенсація за втрату частини доходів в звязку з невиплатою заробітної плати буде становить 295,68 грн. Доводи представника відповідача, що така компенсація буде нарахована та виплачена позивачці при виплаті заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки на час розгляду справи сума заборгованості із заробітної плати фактично не виплачена. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини строком. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, та підлягають задоволенню вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved