Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. Уточнивши позовні вимоги просила суд усунути перешкоди у користуванні криницею [PERSON] шляхом демонтування насосу та труб з колодязя, які ведуть до будиноковолодіння № 113 вул. Гвардійська м. Костопіль, яке належить відповідачу та приведення колодязя, а саме води в ньому у попереднє становище, коли питна вода відповідала органолептичним показникам. Позивач та представник позивача в судовому засідання підтримали позовні вимоги повністю та просили їх задоволити з підстав зазначених в уточнюючій позовній заяві. Відповідач та представник відповідача заперечували щодо задоволення позовних вимог повністю з підстав зазначених у поданих на адресу суду запереченнях. Заслухавши позицію сторін та їх представників, всебічно, обєктивно, повно дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном підлягають до задоволення частково, з наступних підстав. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 1000 га, розташованої в Костопільському районі Рівненської області, м. Костопіль, вул. Гвардійська, 111 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель та споруд, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 25 жовтня 2010 року (а.с. 9) та власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за зазначеною адресою (а.с. 6-8). Суміжний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою вул. Гвардійська, 113, м. Костопіль, Рівненська область належить відповідачу [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 29) та копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 113 по вул. Гвардійській, що у м. Костопіль від 19.02.2013 року (а.с. 31-32). З листа КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» від 07 квітня 2017 року за № 183 судом зясовано, що згідно з архівними матеріалами бюро, інвентарних справ, заведених на житлові будинки з надвірними будівлями, які розташовані за адресами: Рівненська обл., м. Костопіль: вул. Гвардійська, буд 111 (інвентарна справа « 2800) та вул. Гвардійська, буд. 113 (інвентарна справа № 2772) в спільному користуванні даних суміжних домоволодінь по ? частці знаходиться колодязь літ. «К» (а.с. 47-50). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить колодязь, який встановлений на межі домоволодіння Гвардійська, 111 та Гвардійська, 113. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що відповідачем [PERSON] до спірного колодязя було проведено водопровідні труби, які ведуть до належного їй будинковолодіння без погодження з іншим співвласником колодязя, тобто з нею. Вважає, що такими діями відповідача було порушено її право власності на спірний колодязь, а тому просить суд зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні колодязем шляхом демонтування насосу та труб з нього, які ведуть до будинковолодіння № 113 вул. Гвардійська м. Костопіль. З пояснень позивача та її представника вбачається, що про порушення свого права [PERSON] стало відомо у літку 2016 року. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Так, частина 1 ст. 358 ЦК передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласників за їх згодою. У звязку з цим слід вважати, що змістом внутрішніх правовідносин спільної часткової власності є право кожного зі співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю й обовязок кожного зі співвласників погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільною річчю з іншими співвласниками. В заперечення позовних вимог позивача відповідач та його представник вказували на те, що у 2013 році підведення труби до спірного колодязя було узгоджено із матірю позивачки [PERSON], яка проживає за адресою [INFO] В обґрунтування даної обставини покликалися на покази свідків [PERSON] та [PERSON] Зокрема, свідок [PERSON] та [PERSON] в судовому засідані показали, що вони є батьками відповідачки і проживають за адресою [INFO]. Зазначили, що коли вони проводили воду від криниці до належного їхній дочці будинку, вони обговорювали дане питання з матірю позивачки, яка проживає за адресою [INFO] Зазначили, що остання не заперечувала щодо проведення водопровідних труб до спірного колодязя. Свідок [PERSON], показала, що вона дійсно є матірю позивачки і проживає за адресою [INFO], та вказала, що до неї дійсно підходили сусіди і говорили, що хочуть провести воду до свого будинку, однак про те, що вони хочуть вмонтувати труби у спільний колодязь вони нічого не казали. Зазначила, що на зауваження про те, що навіщо вони вмонтували труби, сусіди відповідали, що це є їхня половина і вони роблять з нею, що хочуть. Однак, в судовому засіданні було встановлено, що співвласниками спірного колодязя є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], а не їхні батьки, а тому спірні правовідносини стосуються лише їх, а не їхніх батьків. Так, судом було встановлено, що [PERSON] ні в письмовій, ні в усній формі не надавала згоди [PERSON], на підведення водопровідних труб до колодязя, який перебуває у їхній спільній частковій власності. Окрім того, домовленості про те, що вони мають право без погодження один одного вчиняти певні дії із спірним колодязем у них також не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про демонтування водопровідних труб з колодязя, які ведуть до будинковолодіння № 113 вул. Гвардійська м. Костопіль підлягає до задоволення, оскільки встановлення даних труб відповідачем було здійсненно без погодження з [PERSON], яка є співвласницею спірного колодязя. В судовому засіданні також було встановлено, що відповідачем при проведенні водопостачання до належного йому будинку насос у спірний колодязь вмонтовано не було, а тому позовна вимога в частині демонтування насосу із спірного колодязя задоволенню не підлягає, оскільки він там відсутній. Також, задоволенню не підлягає позовна вимога позивача в частині зобовязання відповідача приведення колодязя, а саме води в ньому у попереднє становище, коли питна вода відповідала органолептичним показникам, виходячи з наступного. В обґрунтування вказаної позовної вимоги позивач посилається на протокол № 306 дослідження питної води від 17 листопада 2016 року у спірному колодязі складеного лікарем [PERSON], згідно якого досліджена проба води за органолептичними показниками не відповідає вимогам ДСанПіН 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної до споживання людиною». Однак, з письмових пояснень лікаря Рівненського обласного лабораторного центру [PERSON] вбачається, що зроблені ним висновки по дослідженню питної води взятої 27.11.2016 року з колодязя громадянки [PERSON] проживаючої за адресою [INFO] органолептичні показники питної води не відповідали вимогам ДСанПіН 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної до споживання людиною» у звязку з засушливою погодою, яка спостерігалася на той момент, що спричинило падіння рівня води в колодязі. При цьому автоматично збільшується кількість зважених частинок у воді внаслідок її скаламучування. В той же час хімічні показники, такі як кількість аміяку, нітратів та заліза залишалися в нормі, оскільки вони не залежать від зовнішнього втручання (а.с. 44). Окрім того, відповідачем було надано протокол дослідження питної води із спірного колодязя за № 122 від 21 березня 2017 року, тобто пізніше ніж було здійснено дослідження води позивачем, складеного санітарним лікарем [PERSON], згідно якого проба води відповідає вимогам ДСанПіН 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної до споживання людиною». Враховуючи, те що станом на 21 березня 2017 року стан питної води у спірному колодязі відповідає санітарним вимогам , а також те, що згідно пояснень санітарного лікаря [PERSON], вмонтування труб у колодязь не було причиної зміни органолептичних показників питної води у спірному колодязі станом на 27 листопада 2016 року, суд приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог в частині приведення колодязя, а саме води в ньому у попереднє становище, коли питна вода відповідала органолептичним показникам. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed