Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON] з [PERSON] прожила в зареєстрованому шлюбі з 04.11.2005 року по 27.10.2012 рік в будинку її матері [PERSON] [ADDRESS]. 27 жовтня 2012 року за рішенням Оратівського районного суду розірвано шлюб між позивачем та [PERSON], спільне майно не ділили. В березні місяці 2013 року позивач з [PERSON] помирилися, і спільно проживали в будинку вул. Набережна, 37 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, з собою від матері позивач перевезла холодильник «Атлант» модель ХМ 6024 031 заводський номер [NUMBER] вартістю 4000 гривень та газову плиту модель СЕ 62120 серійний номер 10050607 вартістю 2800 гривень. 12 травня 2013 року з [PERSON] виникла сварка і він побив позивача та вигнав з даного будинку, і позивач з того часу позивач проживає в будинку своєї матері за адресою [ADDRESS] За час спільного проживання, ще у шлюбі придбано за кошти матері позивача 14 серпня 2010 року холодильник «Атлант» модель ХМ - 6024 - 031 заводський номер [NUMBER] вартістю 4000 гривень та 12 січня 2011 року газову плиту модель СЕ 62120 серійний номер 10050607 вартістю 2600 гривень. Всі документи на майно знаходяться у позивача. Вищевказані холодильник та газова плита залишились в будинку за адресою [ADDRESS] у [PERSON], так як 12 травня 2013 року [PERSON] побив позивача та вигнав з даного будинку. Після побиття позивач викликала працівників міліції, вони приїжджали та проводили перевірку , також про це позивач написала заяву в Оратівський РВ УМВС , вказане підтверджується повідомленням із Оратівського РВ УМВС Потім через деякий час позивач домовилась з [PERSON] про те, що він добровільно поверне вказане майно. В травні 2014 року [PERSON] уклав шлюб з іншою жінкою, зараз її фамілія [PERSON], вони перейшли жити в будинок до нього за адресою вул. Набережна, 37 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, і разом з ним користувалась холодильником «Атлант» модель ХМ 6024 031 заводський номер [NUMBER] вартістю 4000 гривень та газовою плитою модель СЕ 62120 серійний номер 10050607 вартістю 2600 гривень, що є особистою приватною власністю. 30 грудня 2014 року помер її колишній чоловік [PERSON]. Після його смерті позивач звернулась до [PERSON], щоб вона повернула м холодильник та газову плиту, які є особистою приватною власністю позивача, але вона відмовила позивачу. Її пропозиція вирішити спір без звернення до суду і передати майно не була прийнята відповідачем. Право позивача на вищевказані холодильник та газову плиту підтверджується гарантійним талоном № 073167 на придбання газової плити та гарантійною картою на придбання холодильника. Просить витребувати від відповідача [PERSON] та передати їй [PERSON] холодильник Атлант модель ХМ-6024-031 заводський номер [NUMBER] вартістю 4000 гривень та газову плиту модель СЕ 62120 серійний номер 10050607 вартістю 2800 гривень, стягнути з відповідача на її користь витрати на юридичні послуги в сумі 300 гривень та судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. З позовом до суду про поділ майна не зверталась, оскільки спочатку її покійний чоловік казав, що вона забере холодильник та газову плиту, а подальшому, коли уклав шлюб з [PERSON], сказав, що придбані спільно речі не віддасть. З документів на придбане майно, у неї залишись гарантійні талони, які виписані на її колишнього чоловіка. Просить позов задоволити, витребувати від відповідача [PERSON] та передати позивачу [PERSON] холодильник Атлант модель ХМ-6024-031 заводський номер [NUMBER] вартістю 4000 гривень та газову плиту модель СЕ 62120 серійний номер 10050607 вартістю 2800 гривень, стягнути з відповідача на її користь витрати на юридичні послуги в сумі 300 гривень та судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що дійсно вона проживала з травня 2014 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] за адресою вул. Набережна, 37 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області в його житловому будинку. В. будинку знаходились холодильник «Атлант» та газова плита, які належали [PERSON] 30 грудня 2014 року її чоловік [PERSON] помер. Холодильник та газова плита належали її покійному чоловіку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є колишньою тещею [PERSON] та матір'ю [PERSON]. З 2006 році [PERSON] та [PERSON] проживали з нею [ADDRESS] [PERSON] їздив по заробітках та заробляв кошти. В серпні 2010 року [PERSON] вирішив подивитись холодильник, щоб потім його придбати. В подальшому її чоловік [PERSON], вона та зять [PERSON] приїхали в смт. Оратів і вирішили купити холодильник «Атлант». Кошти за холодильник заплатила вона. Газову плиту вони придбали через декілька місяців в 2011 році, на яку також вона давала кошти, оскільки не бажала щоб зять оформляв кредит на придбання вказаних речей. Вказані речі вони автомобілем привезли у будинок [ADDRESS], в якому разом з позивачем проживали, де ним користувались. В 2012 року [PERSON] та [PERSON] посварилися. В через деякий час помирилися і продовжили проживати разом у іншому будинку по вул. Набережна, 37 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, який купив [PERSON], та в який забрали холодильник та газову плиту. Холодильник і газова плита купувались за її кошти. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є батьком [PERSON]. З 2006 році [PERSON] та [PERSON] проживали з нею [ADDRESS] [PERSON] їздив по заробітках та заробляв кошти. В серпні 2010 року [PERSON] вирішив подивитись холодильник, щоб потім його придбати. В подальшому [PERSON], його дружина [PERSON] та зять [PERSON] приїхали в смт. Оратів і вирішили купити холодильник «Атлант». Кошти за холодильника платили вони, оскільки хотіли допомогти дітям. Газову плиту вони придбали через декілька місяців. Кошти на газову плиту також давали вони. В 2012 року [PERSON] та [PERSON] посварилися. В через деякий час помирилися і продовжили проживати разом. у будинку який купив [PERSON] по вул. Набережна, 37 в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області. Холодильник і газова плита купивались за кошти [PERSON] Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 27.10.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З вказаного рішення вбачається, що з 04.11.2005 року [PERSON] та [PERSON] проживали до 27.10.2012 року в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії І-АМ №30699 від 24.03.2015 року [PERSON] помер 30.12.2014 року в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, що під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] [PERSON] [PERSON] за її кошти для подружжя було придбано рухоме майно, а саме 14 серпня 2010 року холодильник «Атлант» модель ХМ - 6024 - 031 заводський номер [NUMBER] вартістю 4000 гривень та 12 січня 2011 року газову плиту модель СЕ 62120 серійний номер 10050607 вартістю 2600 гривень, як на даний час знаходяться у володінні відповідача [PERSON] Відповідно до гарантійної картки від 14.08.2010 року [PERSON] придбав 14.10.2010 року у магазині «Світ телевізорів» в смт. Оратів холодильник «Атлант» модель ХМ - 6024 - 031 заводський номер [NUMBER] за кошти в сумі 4000 гривень. Відповідно до гарантійного талона від 12.01.2011 року [PERSON] придбав 21.01.2011 року у магазині «Світ телевізорів» в смт. Оратів газову плиту «ВЕКО» модель СЕ 62120 серійний номер 10050607 Тобто вказане рухоме майно було придбано позивачу [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі. У відповідності до ч.1\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Положення ч.2\~ст. 60 СК України\~гарантує подружжю, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Така норма закону встановлює презумпцію права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі. Аналогічне положення міститься і в ч.3\~ст. 368 ЦК України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, як передбачено ч.1\~ст. 61 СК України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Отже, за загальним правилом, що випливає з наведених вище правових норм, будь-яке майно набуте за час шлюбу, належить до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, якщо одним із них не доведене набуття ним особистої приватної власності на майно в період перебування їх в шлюбі. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. В судовому засіданні договір між подружжям на розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя не укладався. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] помер 30.12.2014 року в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з позовом про поділ майна, яке належало подружжю на підставі спільної сумісної власності не зверталася. Крім цього, в судовому засіданні встановлено 14 серпня 2010 року холодильник «Атлант» модель ХМ - 6024 - 031 заводський номер [NUMBER] вартістю 4000 гривень та 12 січня 2011 року газову плиту модель СЕ 62120 серійний номер 10050607 вартістю 2600 гривень, на які вказує позивачка як на такі, що були придбані чоловіком і є спільною сумісною власністю подружжя, були придбані матір'ю позивача [PERSON] за її кошти, що не заперечується сторонами, та підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Отже, за нормами\~ст.60 СК України,\~ст.328 ЦК України\~та п.23 роз'яснень, що містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, не може бути визнана об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки ніколи жодним з подружжя у власність не набувалась. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позивачкою не було надано жодного доказу про те, що перелічені нею у позовній заяві речі дійсно є об'єктами спільного сумісного майна подружжя. Крім того, заявляючи вимогу про витребування речі із чужого незаконного володіння у порядку\~ст.387 ЦК України\~позивачка не довела наявність у неї права на ці речі: або як на об'єкт спільної сумісної власності подружжя, або як на майно в порядку спадкування після смерті чоловіка. Сторони визнали, що з часу смерті [PERSON] минув шестимісячний термін. Позивачка не заявляла суду клопотання про витребування спадкової справи з метою визначення кола спадкоємців, які могли б бути залучені до участі у справі як співвідповідачі. Навіть з огляду на цю обставину суд не може задовольнити заявлений позов, оскільки до справи не залучені всі особи, чиїх прав та охоронюваних законом інтересів може стосуватися дане судове рішення. До того ж, за загальними вимогами до віндикаційного позову витребуванню підлягають індивідуально визначені речі, збережені в натурі, право власності на які має бути підтверджене відповідними доказами. А в даному випадку суду не були надані жодні докази, які б характеризували речі відповідно до вимог\~ЦК України; так і докази набуття цього майна у спільну сумісну власність позивача чи у приватну власність колишнього чоловіка позивачки [PERSON]. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що заявлений позов є як безпідставним, так і недоведеним, а тому в його задоволенні слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами\~статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed