Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки(паю), що знаходиться на території Вовчицької сільської ради. [INFO] помер її батько - [PERSON]. За життя її баба [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала її батькові - [PERSON]. Коли вона звернулася до нотаріальної контори із заявою для оформлення спадщини на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], то їй було відмовлено у зв'язку з тим, що [PERSON] не подавав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а також відсутні докази фактичного прийняття спадщини та їй було рекомендовано звернутися в суд для встановлення факту прийняття цієї спадщини. Її батько [PERSON] за життя доглядав за своєю матір'ю [PERSON], за власні кошти здійснив її поховання, а після поховання забрав її особисті речі, чим вступив у володіння її спадковим майном. Прохала суд встановити факт прийняття [PERSON], [INFO], спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримав, прохав встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] Представник Територіальної громади в особі Вовчицької сільської ради Лубенського району в судове засідання не з'явився, сільський голова звернулася до суду з заявою в якій прохала справу розглядати без їх участі, по суті заявлених вимог сільська рада не заперечує. Представник відділу у Лубенському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою в якій прохав розглядати справу без його участі, покладаючись на розсуд суду. Приватний нотаріус Ковальчук А.Г. звернулась до суду з заявою, прохаючи справу розглядати без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Встановлено, що [INFO] померла баба заявника - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки(паю), яка знаходиться на території Вовчицької сільської ради. [INFO] помер батько заявника - [PERSON]. За життя, 24.10.1989 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вовчицької сільської ради, яким все своє майно заповідала батькові заявника - [PERSON] (а.с.13). На даний час заявник [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою для оформлення спадщини на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що її батько [PERSON] не подавав заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON], а також відсутні докази фактичного прийняття спадщини та заявнику було рекомендовано звернутися в суд для встановлення факту прийняття цієї спадщини (а.с.17). Як вбачається із довідок, наданих Вовчицькою сільською радою Лубенського району Полтавської області, [PERSON] за життя доглядав за своєю матір'ю [PERSON], за власні кошти здійснив її поховання, а після поховання забрав її особисті речі, чим вступив у володіння її спадковим майном (а.с.11, 12). [PERSON] був єдиним спадкоємцем на майно померлої [PERSON] і фактично прийняв спадщину після її смерті, розпорядившись належним їй майном. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно роз'яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм Цивільного Кодексу 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в Постанові «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року (з відповідними змінами, які діяли на час виникнення даних правовідносин), заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У відповідності до постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Заявник [PERSON] прийняла спадщину, яка залишилася після смерті її батька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.12.2016 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1204. Враховуючи вищевикладене, відсутність спору та інших шляхів для захисту прав [PERSON], а також те, що [PERSON] фактично вступив у володіння майном, отриманим у спадщину після смерті [PERSON], суд вважає за можливе її заяву задовольнити.

Outcome: approved