Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем, з 2005 року. Від даного шлюбу народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними припинено, їх шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення не можливе. Вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Добровільно домовитися про сплату аліментів їй не вдалося. Просила шлюб розірвати та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 3\~040 тисячі гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду\~від 05\~липня 2019\~року відкрито\~загальне позовне\~провадження у\~даній \~справі та\~розпочато підготовче\~провадження у\~справі. Протокольною ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В установлений в ухвалі строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що не заперечує проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу, однак, щодо вимоги позивача щодо стягнення аліментів заперечує у зв`язку з тим, що постійно допомагає дітям, крім того, щороку возить дітей на відпочинок до моря. Зазначає, що бере безпосередню участь у додаткових витратах на дітей. Крім того, вказує, що має на утриманні батьків. Позов визнає в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Вказувала, що не має можливості самостійно забезпечувати дітей усім необхідним. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу, щодо стягнення аліментів визнає суму в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину. Вказував, що має на своєму утриманні батьків похилого віку, які потребують матеріального догляду. В рік отримує дохід в розмірі 80\~000 тис. грн. Просить суд позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.05.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 336 (а.с. 5) \~ \~ \~ \~Від даного шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-11). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Згідно\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається що [PERSON] являється батьком неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не приймає належної участі в утриманні та вихованні неповнолітніх дітей, хоча спроможний надавати допомогу дітям, які знаходяться на утриманні та вихованні матері. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідачем не надано суду доказів його непрацездатності та наявності на його утриманні інших дітей тощо. Доводи відповідача щодо утримання батьків, судом не беруться до уваги, оскільки останні отримують пенсію. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1800 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, що є достатнім для забезпечення утримання дітей з врахуванням прожиткового мінімуму, визначеного Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік». Доводи позивача щодо наявності у неї витрат на утримання дітей в розмірі по 3040 грн. в місяць на одну дитину, не підтверджені належними і допустимими доказами. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів є такими, що підлягають до часткового задоволення. \~ \~ \~ \~ Згідно п. 1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути в користь позивача 768,40 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу та 768,40 грн. судового збору в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial