Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа - [PERSON] районна державна нотаріальна контора, просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудам по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року та ? частини цього ж житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позов мотивовано тим, що позивач не може оформити право на спадкове майно в нотаріуса через те, що відсутня державна реєстрація права власності на будинок. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник звернувся до суду із заявою, просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] районна державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, просить розглядати справу у відсутності представника за наявними справі документами. Судом встановлено, що [INFO] року померла матір позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Тернопільській області. За життя померла заповіту не складала. Відповідно до довідки Буцнівської сільської ради від 22.06.2017 року №712 на день смерті [PERSON] разом із померлою проживали чоловік [PERSON] та дочка [PERSON]. [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. За життя заповіту [PERSON] не складав. Після його смерті [PERSON] районною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №242/2018. Відповідно до довідки Буцнівської сільської ради від 08.06.2017 року №75 на день смерті [PERSON] і по теперішній час в житловому будинку була зареєстрована дочка [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 червня 2018 року державного нотаріуса [PERSON] районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька та матері, у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4,5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні . Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи те, що станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON], кожному з них належали частки по 1/2 будинковолодіння по [ADDRESS] Також, зважаючи на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року, до спірних правовідносин щодо спадкування застосовується Цивільний кодекс Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина на 1/2 належну їй, як члену колгоспного двору частку житлового будинку по [ADDRESS]. Так як померла заповіту не складала, після її смерті спадщину прийняли в силу ст. 549 ЦК Української РСР два спадкоємці першої черги - дочка [PERSON] та чоловік [PERSON], оскільки проживали на момент смерті із спадкодавцем та вступили в управління спадковим майном, а тому вони мають право спадкувати після її смерті по ? частки житлового будинку. Відповідно до частини другої ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України (2003 року), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 належну йому, як члену колгоспного двору, частку житлового будинку по [ADDRESS] та ? частку вказаного житлового будинку, яку він успадкував, однак за життя спадщину не оформив після смерті своє дружини [PERSON], разом -3/4 частки. Заповіту померлий за життя не складав, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька, прийняла спадщину, так як на момент смерті проживала разом із батьком, а тому вона має право спадкувати після його смерті на ? частки житлового будинку. Згідно ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Тому, враховуючи те, що позивач [PERSON], має право спадкувати після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року - ? частки житлового будинку по [ADDRESS] та після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, ? частки житлового будинку по [ADDRESS], однак право на спадщину не може оформити в нотаріальному порядку, відповідач позов визнав та таке визнання не порушує прав інших осіб, майнове право [PERSON], підлягає судовому захисту, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved