Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 12 серпня 2013 року вона перебувала у трудових відносинах з КП «Чисте місто» РМР та 22 серпня 2017 року припинила трудові відносини за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Остаточний розрахунок з нею було здійснено 30 листопада 2017 року. Період затримки розрахунку становить 70 робочих днів, та за цей період відповідач зобовязаний виплатити на її користь середній заробіток відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України, який вона і просить стягнути з відповідача в сумі 24476 грн. 20 коп. В судове засідання позивач не зявилася, в заяві до суду просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з КП «Чисте місто» РМР з 12 серпня 2013 року, займаючи посаду головного бухгалтера, та 22 серпня 2017 року була звільнена з посади за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки та наказом № 98 від 09.08.2017 року по КП «Чисте місто» РМР (а.с. 2, 3). В день звільнення позивачу не була виплачена сума заробітної плати в розмірі 8005, 12 грн., в звязку з чим заробітна плата була стягнута з відповідача згідно судового наказу 2-н/585/80/17, виданого Роменським міськрайонним судом Сумської області. Вказана обставина підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження, винесеною старшим державним виконавцем Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області [PERSON] 29.01.2018 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Пункт 2 Порядку передбачає, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). З розяснень Верховного Суду України у справі № 6-76цс14 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні вбачається, що передбачений частиною першою ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає при невиплаті з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. З вказаного вбачається, що при вирішення трудових спорів, повязаних з виплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд має встановити факт невиплата належних працівникові сум при звільненні та проведення остаточного розрахунку з працівником. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачем в порушення ст. 116 КЗпП України в день звільнення працівника [PERSON] не була виплачена належна їй заробітна плата, яка потім була стягнута з нього наказом Роменського міськрайонного суду Сумської області № 2-н/585/80/17. З довідки про доходи від 08 вересня 2017 року вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 346 грн. 96 коп. В позовній заяві позивач зазначає, що затримка видачі їй заробітної плати з 22.08.2017 року по 30.11.2017 року складає 70 робочих днів, звідки середній заробіток по день фактичного розрахунку 30 листопада 2017 року, становить 24476,20 грн. Але, в порушення ст. 81 ЦПК України, на підтвердження зазначених обставин щодо дати фактичного розрахунку та на підставу своїх вимог стосовно суми розрахунку за вказаний час затримки 70 робочих днів [PERSON] не надала достатніх доказів, хоча в судовому засіданні 08 лютого 2018 року суд для зясування факту проведення з [PERSON] остаточного розрахунку надав їй час для подачі відповідних доказів в судове засідання на 16.03.2018 року. Натомість, [PERSON] в судове засідання 16 березня 2018 року не зявилася та через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі з додатком - постановою про закінчення виконавчого провадження від 19.01.2018 року з виконання судового наказу № 2-н/585/80/17 від 03.10.2017 року. Проте, вивчивши вказану постанову судом не встановлений факт остаточного розрахунку з позивачем по заробітній платі саме 30 листопада 2017 року, а тому суд не вважає вказану постанову достатнім доказом, який би міг підтвердити наявність обставин, викладених позивачем в позові щодо дати фактичного розрахунку по заробітній платі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд, виходячи з досліджених письмових доказів, з яких не вбачається недоведеним позивачем факт проведення з нею остаточного розрахунку 30 листопада 2017 року, на підставі якого нею розраховано суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільнення 24476,20 грн., що є визначальною обставиною під час розгляду даної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed