Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верховинського районного суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітної дитини без згоди батька до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Верховинського РДА. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 14.12.1990 року по 14.06.2004 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Верховинського районного суду. Від шлюбу у них є четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] За рішенням суду, місце проживання дітей після розлучення визначено з нею. В даний час, наймолодший син [PERSON] проживає із нею, за адресою с.Ільці прис.Грабовець Верховинського району Івано-Франківської області. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини про його фізичний, моральний та духовний розвиток. З липня 2010 року вона періодично виїджає на роботу в Іспанію, де на даний час працює офіційно. З часу розірвання шлюбу, відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріально сина не утримує. Відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоровя дитини та його розвиток, він відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл для виїзду неповнолітнього [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення, не наводячи при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали його відмову. На даний час відповідач проживає з іншою жінкою, в якої на утриманні троє дітей. Вважає, що така позиція відповідача, як батька дитини шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному розвитку, що свідчить про зловживання ним своїми батьківськими правами. Просить надати їй дозвіл без згоди батька [PERSON], [INFO] для виготовлення проїздних документів для виїзду за кордон для тимчасового виїзду неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], за межі України до країн ближнього та далекого зарубіжжя до досягнення ним повноліття, а саме: на здачу та обробку біометричних даних та виготовлення візи та надати дозвіл [PERSON], [INFO] на виїзд за межі України до Іспанії. Представник позивача [PERSON] в судовому заасіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Верховинського РДА [PERSON] проти задоволення позову не заперечила. Заінтересована особа [PERSON] суду пояснив, що його батько [PERSON] спілкуватися з ним відмовляється, так як не визнає його своїм сином. Сам неповнолітній не мав можливості навчатися, так як батько постійно вимагав від нього працювати та зароблені ним гроші забирав собі. Останній раз він з ним переписувався тільки в соціальних мережах і просив щоб батько дозволив йому виїхати з матірю за кордон, однак той відмовив йому в грубій формі, вказавши, що він не вважає його своїм сином. На даний час батько спеціально поїхав в Росію, щоб не зустрічатися із мамою, а дати дозвіл на його виїзд із мамою - відмовляє. Виїзд за межі України для оздоровлення є в його інтересах, просить позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 14.12.1990 року. Рішенням Верховинського районного суду шлюб між ними розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія І-НМ №069942 від 14.06.2004 року (а.с.9). Від шлюбу у них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] За рішенням суду, місце проживання дітей після розлучення визначено з позивачкою [PERSON] (а.с.12). На даний час, неповнолітній син [PERSON] проживає із [PERSON], за адресою с.Ільці прис.Грабовець Верховинського району Івано-Франківської області, і знаходиться на утриманні матері (а.с.11,15). [PERSON] періодично виїджає за межі України, а саме до Іспанії, де працює офіційно (а.с.17) і бажає щоб неповнолітній син [PERSON] поїхав з нею з метою оздоровлення та відпочинку. Відповідач [PERSON] згоди на виїзд сина [PERSON] за кордон не надає, жодних вагомих аргументів, які б пояснювали його відмову не наводить. Крім того, в судове засідання представлено переписку неповнолітнього [PERSON] з батьком [PERSON], з якої видно, що [PERSON] не визнає [PERSON] своїм сином та заявляє, що він як син для нього помер (а.с.16), що і ствердив сам [PERSON] в судовому засіданні. Рішенням Служби у справах дітей Верховинського РДА №15 від 21.06.2016 року надано [PERSON] дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за кордон без згоди батька [PERSON] та надано дозвіл на оформлення документів (а.с.18). Оскільки відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон, позивач змушена була звернутися до суду. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 цього ж кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків неповнолітнього громадянина України, його виїзд за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду, що і передбачено п. 18 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення». З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітнього [PERSON] за кордон, а лише встановлено певний порядок його виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки, у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд неповнолітнього сина за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача. Що стосується задоволення позову в частині допущення негайного виконання рішення суду, то законом не передбачено негайне виконання рішення суду у справах про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітної дитини без згоди батька.

Outcome: approved