Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду з позовом до Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», Виконавчого комітету Першотравенської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, [PERSON], та члени її сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS]. У відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» їм, власникам квартири, було видане свідоцтво про право власності на житло № 3132 від 19.01.1995 року, а також між ними, та відповідачем - Першотравенським міським житлово-комунальним підприємством був укладений договір від 19.12.1994 року про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території. У відповідність до свідоцтва № 3132 від 19.01.1995 року квартира №28 належить їй та членам її сімї на праві часткової, загальної дольової приватної власності. На час проживання у квартирі, із-за неякісного виготовлення мякої покрівлі, атмосферні опади постійно протікали через дах будинку, на підставі чого, квартира стала належати до числа аварійних. Житловий будинок № 28, в якому розташована квартира № 28, згідно листа директора Першотравенського МЖКП № 982 від 09.12.2003 року, введений в експлуатацію у 1983 році, квартира розташована на пятому поверсі. Також у листі вказано, що із-за неякісно виконаної мякої покрівлі при будівництві будинку, на протязі усього терміну експлуатації, квартири пятих поверхів будинку підвергалися багаторазовому затопленню атмосферними опадами. Так, у результаті дії атмосферних опадів на їх квартиру на протязі 20-ти років, житлова площа приміщення була залита водою, що призвело до її непридатності для проживання. В результаті постійного затоплення квартири електропроводка приміщення непридатна до експлуатації, шпалери відстали, на стінах зявився грибок. Згідно акту огляду квартири від 15.12.2003 року в складі комісії: [PERSON], [PERSON], [PERSON] затікання даху відбувалося на протязі 18 років. В результаті квартира знаходилася в аварійному стані, в зальній кімнаті та спальні в плитах перекриття зявився прогин 50 мм, віконні та дверні блоки згнили, система електропостачання вийшла з ладу, стіни покрилися грибком. Квартира знаходиться в аварійному стані. Крім того, актом обстеження квартири [ADDRESS], проведеного вимірювальною лабораторією ВАТ ДХК «Дніпрошахтобуд» м. Павлограда, встановлено, що на день перевірки всі конструкції приміщення насичені вологою, яка перевищує допустимі санітарні норми. Стіни у кімнатах покриті цвіллю, грибком, шпалери відклеїлись, зявилися ржаві плями. На поверхні стелі сліди іржі від арматурних сіток плит перекриття. В плиті перекриття зали - дві тріщини в центрі плити довжиною 1,1 та 1,5м і прогин плити. Покриття підлоги із плитки ПТХВ відшарувалося від заснування, місцями заснування зруйнувалось до утеплювача. Розводка труб водопостачання та теплопостачання має корозійне руйнування. Квартиру було визнано непридатною для проживання. Вищевказаною лабораторією, згідно акту огляду квартири, зроблено висновок, в якому вказано, що плита перекриття в залі потребує посилення. Стелі зі слідами корозії арматур необхідно зачистити і обробити антикорозійним складом, з наступним фарбуванням. Деревяні конструкції, уражені гниллю, підлягають заміні. Стіни квартири потребують сушіння і обробки. Підлога в приміщенні вимагає проведення цементної стяжки з подальшим приклеюванням плитки ПХВ. Таким чином, актами огляду квартири встановлено, що усі вищевказані пошкодження квартири настали в результаті тривалого впливу на неї атмосферних опадів, які, в свою чергу, мали місце в результаті неправильно зробленого даху будинку при будівництві. Висновком № 1238 судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 2-1992/04 від 27.02.2005 року, проведеної Дніпропетровським НДІ судової експертизи, було підтверджено факти, викладені в вищевказаних актах огляду та обстеження квартири [ADDRESS]. Вартість проведеної експертизи становить 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 00 коп. Нею було зроблено відновлювальний ремонт вищевказаної квартири вартістю 10 264,80 (десять тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 80 коп. Крім цього, протягом строку затоплення квартири, вона та члени її сімї змушені були шукати собі інше житло, користуватися іншими квартирами для проживання, тобто були фактично позбавлені права власності (користування, володіння і розпорядження) на квартиру № 28. Все це, а саме: пошкодження майна, приведення його у непридатний для використання стан та бездіяльність відповідачів, змушувало її сімю нести втрати немайнового характеру, які виразилися у втраті нормальних життєвих зв'язків, вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Крім цього, постійний вплив таких факторів, як вологість вище гранично допустимих норм, порушення сну, стрес, а також інших негативних факторів затоплення місця їх проживання, послаблювали опір організму до стресів і негативних впливів на організм, що спричинило захворювання на туберкульоз у її доньки, [PERSON], і посилило її моральне переживання. Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в 50 000,00 грн. При визначенні суми моральної шкоди виходить з таких міркувань, як вартість відновлювального ремонту - 10 264,80 грн., вартість експертизи - 686,00 грн., час порушення її прав та законних інтересів (термін затоплення квартири) на протязі 20 років, перераховані вище умови проживання і кількість власників квартири. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Особами, такими, що завдали їй майнової та моральної шкоди вважає: 1.ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яке 19.12.1994 року уклало з нею договір по утриманню будинку, прибудинкової території і створення необхідних умов для мешканців будинку. 2.Виконком Першотравенської міської ради, якому ДТЕК «Павлоградвугілля» передало державний житловий фонд м. Першотравенська, у тому числі і спірний будинок, у комунальну власність територіальної громади м. Першотравенська на підставі договору від 30.06.2003 року. 3.Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство, яке утворено 04.07.2003 року та засноване на комунальній власності територіальної громади м. Першотравенська і знаходиться в управлінні Першотравенської міської ради. 13.08.2004р. вона та члени її сімї звернулись до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про відшкодування матеріальної і моральної шкоди до ВАТ «Павлоградвугілля», Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, виконавчого комітету Першотравенської міської ради. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2008 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Павлоградвугілля» на користь [PERSON] 10 264, 80 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 686,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на оплату експертизи та 500,00 грн. у рахунок відшкодування витрат на оплату юридичних послуг. Стягнуто з ВАТ «Павлоградвугілля» на користь [PERSON], 15 000,00грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Верховного суду України від 16 вересня 2009 року рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2008 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2008 року було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для розгляду іншим суддею. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09.06.2010 року її позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненою пошкодженням квартири, до ВАТ «Павлоградвугілля», ПМЖКП, виконкому Першотравенської міської ради було залишено без розгляду. 26.12.2011 року ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» було перераховано на розрахунковий рахунок ВДВС Павлоградського МУЮ на її користь 10 264, 80 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 686,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на оплату експертизи, 500,00 грн. у рахунок відшкодування витрат на оплату юридичних послуг та 15 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди на підставі виконавчих документів по скасованому рішенню суду. Цей факт свідчить про визнання своєї вини ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» перед нею у спричиненні матеріальної та моральної шкоди. 06 червня 2012 року ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до суду із заявою про поворот виконання рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області та стягнення з неї грошових коштів сплачених за даним рішенням. 04 вересня 2012 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області виніс ухвалу про застосування повороту виконання рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2008 року. У відповідності до п. 2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Норми статтей 256, 257 ЦК вказують, що загальна позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Оскільки 26.12.2011 року ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» було перераховано на розрахунковий рахунок ВДВС Павлоградського МУЮ грошові кошти за рішенням суду від 03.04.2008 року, на підставі виконавчих документів про стягнення матеріальної та моральної шкоди на її користь, то вона вважає, що перебіг позовної давності почався з цієї дати. Позивач прохала суд стягнути солідарно з Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та з виконкому Першотравенської міської ради в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на її користь 10264,80 грн., 686,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на оплату експертизи та 500,00 грн. у рахунок відшкодування витрат на оплату юридичних послуг. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги та прохала суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник Першотравенського МЖКП [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, прохала суд в їх задоволенні відмовити з тих підстав, що у позивача відсутнє право на звернення до суду, оскільки закінчився строк позовної давності. Цивільним законодавством визначено строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, який зазначено як позовна давність (ст. 256 Цивільного кодексу України, далі - ЦКУ), загальна тривалість позовної давності обмежена строком 3 роки (ст. 257 ЦКУ). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦКУ), враховуючи, що строк позовної давності повинен відраховуватися з 16.09.2009 року, коли отримана ухвала Верховного суду України про повернення справи на повторний розгляд до суду першої інстанції, як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився - 16.09.2012 року. Після ухвали позивач намагалася подати заяву повторно, але суд залишив її без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 265 Цивільного кодексу України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. З того часу Позивач до суду не зверталася, тому ствердження сторонами процесу, що позовна давність повинна відраховуватися з більш пізніх дат є невірним. Крім того позивач стверджуює, що позовна давність переривається 26.12.2011 року оскільки Павлоградвугілля перерахувало на розрахунковий рахунок ДВС Павлоградського МУЮ кошти за рішенням суду від 03.04.2008 року, тобто за рішенням, яке скасував Верховний суд України 16.09.2009 року. Вважають таке ствердження хибним, бо відповідно до ст. 264 перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Вважати такою дією перерахування коштів не можна, бо вони були перераховані відповідно до рішення суду в примусовому порядку відділом ДВС. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 року. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»: вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Бездіяльність боржника (наприклад, не оспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій. Оскільки, позовна заява подана - 18.12.2014 року, тобто пізніше ніж через 2 роки з моменту закінчення позовної давності, то вона не підлягає задоволенню у зв'язку із закінченням позовної давності згідно ч. 4 ст. 267 ЦКУ. Представник ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» [PERSON] позовні вимоги не визнала прохала суд в їх задоволенні відмовити з тих підстав, що позивач відраховує строк позовної давності з 26.12.2011 р. - з дати перерахування ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» коштів на розрахунковий рахунок ВДВС Павлоградського МУЮ за рішенням суду від 03.04.2008р., та вважає, це визнанням боргу, що згідно зі ст. 264 ЦК України свідчить про визнання боргу, переривання строку позовної давності та початок його знову, з чим погодитися неможливо. Початком перебігу строку позовної давності, згідно ст.261 ЦК України, є день, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У позовній заяві позивач посилається, що 15.12.2003р. був складений акт, про те, що затікання покрівлі квартири відбувалось на протязі 18 років, тобто початок затікання покрівлі визначається датою - 15.12.1988р. Отже, позивач довідався про порушення свого права - 15.12.1988р. На дату 15.12.1988р. житло було державним, зобовязання щодо ремонту виникали у держави. 19.01.1995р. позивачу та членам її сімї було видане свідоцтво про право власності на житло №3132, тобто саме на позивача та інших співвласників було покладено тягар по утриманню даної квартири - майна. Позивач 13.08.2004р. звернулась до суду з позовом (справа № 2-211//10) тобто вчинив дію, яка згідно ст.264 ЦК України, перериває строк позовної давності. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської обл. від 09.06.2010р. позовну заяву по справі № 2-211/10 було залишено без розгляду. За ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу строку позовної давності, отже з 09.06.2010р. почав спливати строк позовної давності, який закінчився орієнтовно, якщо взяти його в цілому, 09.06.2013р. Тобто, позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки вона звернулася до суду лише 18.12.2014р. Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що вона відраховує строк позовної давності з 26.12.2011р. - з дати перерахування ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» коштів за рішенням суду від 03.04.2008р. та вважає це визнанням боргу правовим наслідком чого є початок перебігу строку позовної давності знову. Правовий наслідок у вигляді початку перебігу строку позовної давності знову не може бути застосований з огляду на те, що 04.09.2012р. Першотравенський міський суд виніс ухвалу про поворот виконання рішення цього ж суду від 03.04.2008р. Отже дія, яку вчинив відповідач, а саме перерахування коштів , була скасована ухвалою суду про поворот виконання рішення та не тягне за собою правових наслідків. За ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, не доводяться знову при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи. Позивач уже зверталася до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди в сумі 10264.8грн, 686грн. витрат на оплату експертизи, та 500грн. витрат на оплату юридичних послуг - справа справі № 2-211/10 . Ухвалою Верховного суду України від 16.09.2009р. по справі №2-211/10 встановлені обставини відносно відповідача - ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» а саме, що будинок, в якому знаходиться квартира, знаходиться на балансі Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, яке може нести відповідальність перед позивачами, крім того ДХК «Павлоградвугілля» передало державний житловий фонд м. Першотравенська, у тому числі і спірний будинок, у комунальну власність територіальної громади м. Першотравенська на підставі договору від 30.06.2003р. Отже, належним відповідачем по справі є Першотравенське міське житлово- комунальне підприємство, яке з 30.06.2003р. є власником, переданого в комунальну власність житлового фонду, включаючи і спірну квартиру. Представник Виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, зазначив суду, що вони не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивачем пропущено строк позовної давності. Крім того, зазначив, що Виконавчий комітет Першотравенської міської ради, ніякого відношення до квартири [ADDRESS] не має, так як весь житловий фонд м.Першотравенська перебуває на балансі Першотравенського МЖКП. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи суд встановив наступні факти та обставини. 13 серпня 2004 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до Першотравенського міського суду з позовом до Першотравенського міського житлово-комунального підприємства про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям атмосферними опадами належної їм квартири. Ухвалою Першотравенського міського суду від 24 червня 2005 року до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено ВАТ «Павлоградвугілля». 30 листопада 2005 році по вищезазначеній справі судом постановлено рішення відповідно до якого з ВАТ «Павлоградвугілля» на користь позивачів стягнуто в відшкодування матеріальної шкоди 10346 гривень та 25000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2006 року рішення Першотравенського міського суду від 30 листопада 2005 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж суду в іншому складі. Ухвалою Першотравенського міського суду від 25 липня 2006 року залучено до участі в даній справі в якості співвідповідача виконавчий комітет Першотравенської міської ради. Відповідно до рішення Першотравенського міського суду від 03 квітня 2008 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2008 року, позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволені частково. Стягнуто з ВАТ «Павлоградвугілля» на користь [PERSON] в відшкодування збитків від неналежного виконання договірних зобовязань 10264,80 грн., в відшкодування судових витрат 686 грн., за проведення судово-будівельної експертизи та витрат на юридичну допомогу в сумі 500 грн., також з ВАТ «Павлоградвугілля» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в відшкодування моральної шкоди стягнуто по 15000 грн. кожному. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Верховного Суду України від 16 вересня 2009 року рішення Першотравенського міського суду від 03 квітня 2008 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2008 року скасовані, справу направлено до суду першої інстанції для розгляду іншим суддею. Згідно ухвали Першотравенського міського суду від 09 червня 2010 року позовну заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ВАТ «Павлоградвугілля», Першотравенського МЖКП, Виконавчого комітету Першотравенської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду у звязку з повторною неявкою в судове засідання позивачів. 04 вересня 2012 року Першотравенським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про застосування повороту виконання рішення Першотравенського міського суду від 03 квітня 2008 року, скасованого ухвалою Верховного Суду України від 16 вересня 2009 року. Зобовязано [PERSON] повернути на користь ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» безпідставно стягнуті на його користь грошові кошти в сумі 15000 гривень, також було зобовязано [PERSON] повернути на користь ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» 26450 гривень 80 копійок. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного або кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України). Згідно до ч.1 ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу строку позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту ( ч.ч.3-5 ст.267 ЦК України). При таких умовах суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, який передбачений ст.257 ЦК України, так як про це було заявлено представниками відповідачів в ході судового розгляду. Позивач звернулася до суду з даним позовом 18 грудня 2014 року, тобто за сплином строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України, клопотання про поновлення строку позовної давності не заявляла. Суд вважає, хибними посилання позивачки на ст.264 ЦК України, а саме на те що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, тому, що виплата грошових коштів проведена 26 грудня 2011 рокуПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на рахунок відділу державної виконавчої служби, була проведена не за власною ініціативою відповідача, а в ході примусового виконання рішення суду про стягнення сум відшкодування шкоди.

Outcome: dismissed