Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який уточнила письмовою заявою від 23.05.2018 року, свої вимоги мотивує тим, що з 05.08.1998 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від спільного життя з яким народила троє дітей, на утримання яких він за рішенням суду від 03.11.2015 року сплачує аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. [INFO] їхній син [PERSON] став повнолітнім, він проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На даний час син навчається в Лебединському педагогічному училищі на денній формі навчання на бюджетній основі. Вказує, що син потребує нормального матеріального забезпечення і сама вона не зможе його забезпечити. Тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини щомісячних виплат від всіх видів заробітку та доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які сплачувати на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], щомісячно і до закінчення сином навчання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина на час навчання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти розгляду справи у його відсутність та проти стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку не заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримав. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.04.2018 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків ухвалою суду від 04.05.2018 року було відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 21.05.2018 року. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання протокольною ухвалою справу було відкладено на 29.05.2018 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є студентом 3 курсу ВКНЗ СОР «Лебединське педагогічне училище імені А.С.Макаренка» (І-ІІ р.а). Термін навчання - з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року (а.с.9). Батьками [PERSON], [INFO], є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7), що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Син [PERSON] проживає разом з позивачкою, що сторонами не заперчується. Судом встановлено, що [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання на денному відділенні вищого комунального навчального закладу Сумської обласної ради «Лебединське педагогічне училище імені Макаренка», не працює, навчається на бюджетній основі, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; та у п. 20 зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, виходячи з принципів розумності, справедливості, виваженості, враховуючи стан здоров'я, матеріальний стан сторін, можливості відповідача надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/6 частини, про що він вказав у своїй заяві, а також враховуючи те, що [PERSON] навчається на бюджетній основі, враховуючи також, що відповідач має ще двох неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, суд приходить до висновку достатнім і справедливим стягувати аліменти на користь сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Позивачка в позові просить стягувати аліменти на утримання сина, які сплачувати на користь матері дитини, але так як [PERSON] є повнолітньою особою, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 199, 200 СК України необхідно аліменти стягувати на користь самої дитини [PERSON], а не на користь матері дитини. Крім того, позивачка в позові прохає стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак, і в цій частині вимоги не ґрунтуються на законі, так як дитина вже повнолітня, а ці положення закону застосовуються для дітей відповідного віку, тобто до повноліття, тому в цій частині слід відмовити. Таким чином, в решті позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю вимог. На підставі ст.141 ЦПК України, так як позивачку було звільнено від сплати судового збору по даній категорії справи, судовий збір необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial