Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25.05.2005 року. У шлюбі у них народилася двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що у неї з відповідачем відсутні спільні інтереси, кожен з них має різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. Просила шлюб розірвати. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 14.05.2020 року прийнято до розгляду дану справу та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження о 09 год. 00 хв. 09.06.2020 року з викликом сторін, з метою заслухання їх усних пояснень. Крім цього, даною ухвалою було встановлено: відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки не повідомила. До початку розгляду справи по суті позивач через канцелярію суду подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Клименко О.І. позовну заяву [PERSON] підтримав, просив її задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач є домашнім тираном, періодично вчиняє домашнє насильство, виганяє позивача з дому. Між сторонами скандали відбувалися неодноразово, через що позивач минулого року вже зверталася в поліцію. 08.03.2020 року наніс позивачу сильні побої та вигнав з дому, однак вона в правоохоронні органи не зверталася, оскільки не хотіла травмувати психіку дітей. Протягом двох місяців відповідач позивачу жодних коштів на утримання дітей не надавав. Тому наполягає на тому, що шлюб позивача і відповідача слід розірвати, місцем проживання дітей визначити місце проживання їх матері. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, заперечив проти розірвання шлюбу та стягнення з нього витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору. Не заперечив, що в їхній сім`ї періодично виникають скандали та ствердив те, що кілька разів виганяв дружину з дому. Пояснив, що він 08.03.2020 року готував святкову вечерю для дружини та разом з дітьми чекав, коли вона повернеться. Однак, коли він пройшов по будинку, то побачив, що речі дружини розкидані по ньому, а вона сама спить у спальні в п`яному вигляді, що стало причиною їхньої сварки, під час якої він наніс дружині два удари та вигнав з дому. Останнім часом коштів на утримання дітей дружині не давав, тому що під час карантину не працював, доходів не утримував. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.05.2005 року (а.с. 11). У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, де в графі « Батько » вказано « [PERSON] », а в графі « Мати » - « [PERSON] » (а.с. 2, 3). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Також, судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, у них різні характери та погляди на життя, відсутні спільні інтереси, через що часто виникають сварки та скандали. Відповідач не заперечує, що чинить насильство відносно позивача, а тому приймаючи до уваги те, що шлюб - це добровільний союз чоловіка і жінки та те, що позивач категорично заперечує проти збереження сім`ї,суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам позивача [PERSON] , що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач після укладення шлюбу не змінювала дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що сторони не досягли згоди щодо місця проживання дітей, позивач просила місцем проживання дітей визначити її місце проживання, в позовній заяві вказала, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, суд, вважає, що місцем проживання малолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання її матері - позивача по справі [PERSON] . Враховуючи те, що сину [PERSON] , [INFO] , виповнилося 14 років він вільно обирає собі місце проживання. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. (квитанція № ПН1497084 від 12.05.2020 року, а.с. 5). На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved