Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 16 серпня 2000 року у Підвербцівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивачка зазначила, що відповідач зловживає спиртним, а в стані алкогольного сп'яніння вчиняє сварки, застосовує фізичну силу, погрожує, обзиває нецензурними словами, виганяє позивачку з дітьми з дому. Така поведінка відповідача змушувала позивачку неодноразово звертатися за захистом до правоохоронних органів. Саме при таких обставинах, 24 вересня 2017 року позивачка переїхала жити до родичів в с. Підвербці Тлумацького району. Відповідач не працює, участі в матеріальному забезпеченні сім'ї не приймає. Як наслідок, між ними втрачене взаєморозуміння, взаємопідтримка і взаємоповага, як подружжям. У зв'язку з наведеним, позивачка просить шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати біля неї та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка зазначила, що позов підтримує. Відповідач зазначив, що позов визнає. Передбачених ч.1 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON] (дошлюбне прізвище Микитин) [PERSON], [INFO], зареєстрований 16 серпня 2000 року у Підвербцівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 4, що стверджено свідоцтвом про одруження серії І-НМ № 023074, виданим 16 серпня 2000 р. Підвербцівською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], актовий запис № 12, що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-НМ № 325075, виданого 15 листопада 2016 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, та син [PERSON], [INFO], актовий запис № 1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 032734, виданого 29 березня 2006 року Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківській області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обовязок подружжя турбуватись про сімю, в т.ч.: дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в сімї, та зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімя розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України суд, приймаючи до уваги згоду батьків, вважає за доцільне сина [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матірю. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Равлюк». На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved