Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Зокрема, позивачка просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею і [PERSON] та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 04 жовтня 2011 року (відповідний актовий запис за №223 від 04 жовтня 2011 року) та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з доводами, викладеними [PERSON] у позовній заяві, спільне життя з відповідачем не склалося, фактично протягом трьох років вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства та спільного бюджету не ведуть. Позивачка стверджує, що між нею та чоловіком відсутнє будь-яке взаєморозуміння, вони мають протилежні погляди на шлюб, сім`ю та взаємні обов`язки, між ними втрачено почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. [PERSON] зазначила, що за таких обставин вона не вбачає за можливе зберігати цей шлюб та підтримувати в подальшому сімейні відносини із відповідачем, оскільки це суперечитиме її інтересам. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] обґрунтовує тим, що [PERSON] неналежно виконує свої обов`язки щодо матеріального забезпечення малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. У зв`язку з чим щоразу вона змушена просити відповідача про надання коштів на утримання малолітньої дитини. Проте надана ним допомога є незначною, нерегулярною, непостійною та мінливою. При цьому позивачка зазначила, що відповідач має постійні і достатні заробітки та задовільний стан здоров`я, інші утриманці в нього - відсутні. За таких обставин, з врахуванням наявності власних періодичних і тимчасових заробітків і неможливості самостійного утримання малолітньої дочки позивачка [PERSON] вважає за належне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] не надав суду відзив на вказану позовну заяву [PERSON] . У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, подали в суд письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Окрім цього, зміст заяви позивачки від 23 жовтня 2019 року свідчить, що [PERSON] повністю підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, заявлені нею до [PERSON] та підтверджує обставини щодо окремого проживання із відповідачем понад три роки і неможливість примирення подружжя та ненадання [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини. Зі змісту заяви [PERSON] від 17 жовтня 2019 року слідує, що відповідач повністю визнає позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Згідно з ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що в даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому підлягає прийняттю. За таких обставин, на підставі ч.2 ст.191, ч.ч.3, 4 ст.200 і ч.4 ст.206 ЦПК України з врахуванням визнання позову відповідачем суд вважає за належне вирішити даний спір за результатами підготовчого провадження за наявними матеріалами справи. Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 17 жовтня 2019 року і від 23 жовтня 2019 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню. Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 04 жовтня 2011 року, слідує що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 04 жовтня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що 04 жовтня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за №223. У період цього шлюбу [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON] , яка на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 24 січня 2012 року (відповідний актовий запис за №26 від 24 січня 2012 року). Зі змісту позову, письмових заяв сторін від 17 жовтня 2019 року і від 23 жовтня 2019 року судом встановлено, що спільне життя між подружжям [PERSON] і [PERSON] не склалося через їх протилежні погляди на шлюб, сім`ю та взаємні обов`язки, а також через відсутність між ними будь-якого взаєморозуміння. Сторони фактично понад три роки проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою та не ведуть спільного господарства і спільного бюджету. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] існує формально, між ними втрачено почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, їх примирення на теперішній час не відбулося. Відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] не бажають, тому за таких обставин їх шлюб не може бути збереженим, так як це суперечить інтересам обох сторін. Отже, зазначені фактичні обставини доводять обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Судом також встановлено, що малолітня дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає разом із своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Наведені обставини підтверджуються довідкою «ОСББ Ювілейний 2» №889 від 19 червня 2019 року. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини аргументовані неналежним виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , відсутністю в нього інших утриманців, а також його працездатністю та наявністю постійних і достатніх доходів. Вказані обставини не спростовані відповідачем. Зміст письмової заяви [PERSON] свідчить про те, що він в повному обсязі визнає вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання малолітіньої дитини. До вказаних спірних правовідносин сторін суд застосував наступні норми права. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Слідуючи вимогам ч.ч.1, 2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Встановлені судом обставини свідчать про наявність підстав для розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] і [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 04 жовтня 2011 року, відповідний актовий запис за №223 від 04 жовтня 2011 року, та для стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини: дочки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи встановлені фактичні обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, 180, ч.3 ст.181, ч.ч.1, 2 ст.182, ст.184, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved