Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом та просить розірвати шлюб, в якому вона перебуває з відповідачем. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2003 року, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. З квітня 2015 року позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явилися, але завчасно сповістили суд про неявку та можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Позивач через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без її участі. Відповідно до заяви та письмових пояснень відповідача, він також просить суд про розірвання шлюбу і не заперечує про вирішення справи без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 04 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 743. Під час шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка наразі проживає із позивачкою, та про що між сторонами спору немає. Подружні стосунки сторони припинили через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають окремо з квітня 2015 року через відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у звязку з чим примирення поміж ними неможливе. Спору про поділ майна сторони не мають, та поміж ними досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу дитина й надалі залишатиметься проживати із матір'ю. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved