Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Реєстраційна служба рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті громадянки [PERSON], про що виконкомом Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області вчинено відповідний актовий запис про смерть за № 2 від 20 лютого 2013 року, залишився як спадкове майно, житловий будинок [ADDRESS]. Позивачка з малого віку до дня смерті [PERSON] постійно проживала з нею в даному будинку, оскільки остання дітей не мала, були пов'язані спільним побутом, вели домашнє господарство, і яка являлася їй тіткою по маминій лінії, тому вважає, що відповідно до положень ст. 1264 ЦК України являється спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом. Як спадкоємець четвертої черги спадкоємців за законом, вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживала із спадкодавцем, та аж по день її смерті, та протягом шести місяців з початку відкриття спадщини не відмовилася від її прийняття. Для отримання спадкових документів вона на початку березня 2014 року звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак державним нотаріусом їй в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем [PERSON], тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже на спадковий будинок поширений режим самочинного будівництва. Однак з цим не можна погодитися, оскільки підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, в період його побудови до 1992 року, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Як і цього не зробила її тітка [PERSON], в той час, коли її будинок був зареєстрований у погосподарській книзі з 1979 року, тобто з часу побудови. Саме не вчинення її тіткою відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання нею як спадкоємцем позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину вона не може. На підставі чого просила визнати за нею, [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Водицької сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільський голова Ватрала І.І. надав заяву, якою просить справу розглядати без участі представника ради. Позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області Делятинчук А.І. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивачка [PERSON] являється особою, яка проживала зі спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть, однією сім'єю, а отже є, в силу ст. 1264 ЦК України спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Вказаний факт стверджений довідками виконавчого комітету Водицької сільської ради Рахівського району № 40, №41 від 13 січня 2014 року. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS], виданої КП «БТІ» Рахівської районної ради, спірний будинок побудований у 1979 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 1590 від 6 листопада 2013 року, житловий будинок [ADDRESS], дійсно, згідно по господарської книги належав [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належить до четвертої черги спадкоємців за законом, фактично прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось.

Outcome: approved