Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій з уточненням своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її двоюрідний брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Після смерті брата позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зазначені документи знаходяться у відповідача, яка відмовляється їх надати. Окрім того [PERSON] також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як особа, що має право на спадкування в четверту чергу. Так, мати позивача [PERSON] була рідною сестрою [PERSON], 1921 року народження. В зв'язку з відсутністю свідоцтва про народження матері [PERSON] - [PERSON] позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Тому заявник просить суд встановити факт, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON], померлого [INFO], та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її двоюрідного брата на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, яка була об'єднана в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що її матір у період з 1989 року по 1993 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] В свідоцтві про її народження у графі «батько» записано прізвище матері, а ім'я та по-батькові батька записано зі слів матері - [PERSON], що відповідає фактичному імені її батька. Після її народження батько разом з її матір'ю виховував та утримував її. Всі разом вони проживали в квартирі батька. 22 листопада 2009 року її батько [PERSON] був оголошений у розшук як безвісті зниклий. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2013 року його було оголошено померлим. Після смерті батька відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS] та грошових вкладів в ПАТ КБ «Приватбанк». Інших спадкоємців немає. Здійсненню її прав на володіння та користування власністю перешкоджає [PERSON], яка вважає себе єдиною спадкоємицею після смерті її батька. Тому [PERSON] просить суд встановити факт, що [PERSON] є її батьком та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач є двоюрідною сестрою померлого [PERSON] та є єдиною спадкоємицею останнього. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не як його донька, а як особа що проживала з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу, хоча в своїй позовній заяві остання стверджує, що вона є донькою померлого. Щодо позовних вимог [PERSON] представник позивача в судовому засіданні не визнав їх в повному обсязі, посилаючись на те, що до суду не надано доказів, які б підтверджували спільне проживання та ведення спільного господарства її матері [PERSON] і [PERSON], або спільного виховання чи утримання ними дитини. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом [PERSON], оскільки є його донькою, а [PERSON] перешкоджає здійсненню її прав на володіння та користування її майном, що залишилось після смерті її батька. Позовні вимоги до [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, просили вирішити справу на розсуд суду. Відповідач [PERSON] та представник відповідача виконкому Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явилися, по день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, допитавши свідків, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 11 квітня 2013 року /т.1, а.с.6/ та копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції /т. 1, а.с.44 об./. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS], що належала останньому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 1999 року виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів /т. 1, а.с.12/. У встановлений законом строк 13 квітня 2013 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області з заявою про прийняття спадщини після смерті її двоюрідного брата [PERSON] /т.1, а.с.43/. Окрім того 03 квітня 2013 року [PERSON] звернулася до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України після смерті [PERSON] /т.1, а.с.41-42/ Постановою державного нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 14 вересня 2013 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи /т. 1, а.с.60 об./. Окрім того ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2014 року скасовано рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2012 року по цивільній справі за заявою [PERSON], заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] Заяву [PERSON] залишено без розгляду /т. 1, а.с.98-99/. Отже оскільки у [PERSON] відсутнє свідоцтво про народження матері [PERSON] - [PERSON], остання позбавлена можливості оформити право власності на спірну квартиру. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO], уродженця с. Іванівка, Теребовлянського району Тернопільської області, де батьком дитини зазначено [PERSON], а матір'ю [PERSON] /т. 1, а.с.5/. Матір позивача [PERSON] та матір [PERSON], [PERSON] були рідними сестрами. Згідно свідоцтва про народження матері позивача [PERSON], [INFO], її батьками зазначено: батько - [PERSON], матір - [PERSON] /т. 1, а.с.110/. Згідно копії актового запису про народження № 56 від 30 липня 1921 року на [PERSON], складеного Свято-Миколаївською церквою Молитовного дому в сел. Орілька Павлоградського повіту Катеринославської духовної консисторії, батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] /т. 1, а.с.175-176/. [PERSON] на підтвердження своїх родинних відносин з [PERSON] надала фотографії та листівки з поздоровленнями зі святами. Також зазначені обставини підтвердили своїми показами свідки [PERSON] та [PERSON] Враховуючи, що від встановлення факту родинних відносин, залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав [PERSON], а також те, що діючим законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає необхідним встановити факт, що [PERSON], є двоюрідною сестрою [PERSON], що помер [INFO]. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1263 ЦК України встановлено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ч.4 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Таким чином, [PERSON] є спадкоємицею її двоюрідного брата [PERSON] за законом, але в зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на квартиру вона позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом квартиру [ADDRESS] задовольнити та визнати за позивачем право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом. Стосовно позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом суд зазначає наступне. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками останньої записані: батько - [PERSON], матір - [PERSON] /т. 1, а.с.22/. 03 квітня 2013 року [PERSON] звернулася до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом четвертої черги після смерті [PERSON] (ст.. 1264 ЦК України), а не донькою, яка відповідно до ст.. 1261 ЦК України має право на спадкування в першу чергу. Заява була нотаріально посвідчена 03 квітня 2013 року в м. Прилуки Чернігівської області та 19 квітня 2013 року надійшла листом до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори. 14 жовтня 2014 року представником [PERSON] - [PERSON] приєднано до матеріалів справи копію свідоцтва про народження (повторне) [PERSON], виданого 10 травня 2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, де батьком дитини зазначено [PERSON] /т. 1, а.с.83/. Однак суд не може прийняти зазначене свідоцтво як належний доказ того, що [PERSON] є батьком [PERSON], оскільки відомості про батька [PERSON] внесені на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2013 року, яке було скасовано ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2014 року /т. 1, а.с.205/. В своїй позовній заяві [PERSON] стверджує, що у період з 1989 року по 1993 рік її матір [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Однак згідно відповіді Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у період з 27 липня 1991 року по 17 серпня 1993 року останній перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] /т.1, а.с.213/. В актовому записі про розірвання шлюбу адресою проживання [PERSON] зазначена адреса квартири, що є предметом спору. Відповідно до ст. 53 КпШС України встановлення походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі: в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особа, - на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У пункті 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано роз'яснення, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст. 213, 215 ЦПК рішення про визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] була цивільною дружиною [PERSON], та зі слів останнього дізналася, що у нього народилася дитина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною хрещеного батька [PERSON], та те, що [PERSON] близько трьох років проживав з матір'ю [PERSON] та забирав її з пологового будинку. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] та матір [PERSON] проживали разом біля року до народження дитини, та близько двох років після народження дитини. В свою чергу. свідок [PERSON] в судовому засіданні, пояснила, що з 1970 році проживала по сусідству з батьками [PERSON] та його матір їй розповідала, що [PERSON] хворіє на шизофренію та не може мати дітей, та в квартирі останнього жінка з дитиною ніколи не проживала. [PERSON] знаходилась на обліку в жіночій консультації, як одинока жінка без чоловіка, а в подальшому отримувала допомогу як мати одиночка,- доказів, які б спростовували зазначені обставини чи доказів перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] суду не надано. В ухвалі ВССУ від 25 вересня 2014 року вказано, що якщо жінка знаходиться на обліку жіночої консультації, як одинока жінка без чоловіка, а в подальшому отримала допомогу як мати одиночка, й нею не надано доказів, які спростовують зазначені обставини, - зазначених обставин достатньо для спростування її материнства від іншого чоловіка. Представником [PERSON] суду надано тільки копію першого аркушу амбулаторної картки дитини, де ручкою дописано до зазначеної адреси адресу спірної квартири. Окрім того суд звертає увагу на те, що спірна квартира знаходиться в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, а свідоцтво про народження [PERSON] її мати отримала в Індустріальному відділі РАЦС м. Дніпропетровськ. Таким чином суд обґрунтовано приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки нею не було надано доказів, які б підтверджували спільне проживання та ведення спільного господарства [PERSON] і [PERSON] до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або належні та допустимі докази, що з достовірністю підтверджують факт батьківства, як це передбачено ч.3 ст. 53 КпШС України. Позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом є похідною від вимоги про встановлення факту родинних відносин, а тому також не підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved