Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що за час сімейного життя неодноразово виникали суперечки та непорозуміння щодо питань, які виникають у сумісному житті, веденні господарства тощо. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаємного почуття любові, поваги один до одного та взаємодопомоги, у сім'ї немає психологічного комфорту, шлюбні відносини припинені. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач [PERSON], посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві, а також на те, що відповідач постійно зловживає спиртними напоями, а також зраджує їй, здійснює на неї психологічний тиск, діти вже дорослі, заперечувала проти надання сторонам строку для примирення, просила суд розірвати шлюб і після розірвання шлюбу залишити набуте при укладенні шлюбу прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, при цьому повідомив суд, про те що вони з позивачем продовжують проживати разом та ведуть спільне господарство, він працює, утримує сімю, повідомив, що посилання позивача є безпідставними, вважав, що шлюб ще можна зберегти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши в судовому засіданні надані позивачем письмові докази, суд дійшов такого. 21 квітня 1990 року сторони уклали шлюб (а. с. 6). Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили, при цьому продовжують проживати разом. У судовому засіданні сторони підтвердили, що у шлюбі у них народилось двоє дітей, на даний час всі діти є повнолітніми. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно з положеннями ст. 52 СК України дружина та чоловік мають рівне право на фізичний та духовний розвиток, на здобуття освіти, прояв своїх здібностей, на створення умов для праці та відпочинку. Статтею 54 СК України встановлено, що дружина, чоловік мають право розподілити між собою обов'язки в сім'ї. Дружина, чоловік повинні утверджувати повагу до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сім'ї. Усі найважливіші питання життя сім'ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім'ї. Вважається, що дії одного з подружжя стосовно життя сім'ї вчинені за згодою другого з подружжя. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно з положеннями ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене суд вважає, що примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, отже за таких обставин шлюб підлягає розірванню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved