Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що заповіт [PERSON] , посвідчений 12.09.1994 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за №3-3633, складений на ім`я « [PERSON] . Аргументує свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на зазначений житловий будинок, а [PERSON] , являючись єдиним спадкоємцем згідно зі складеним спадкодавицею заповітом фактично вступила у володіння спадковим майном. В грудні 2019 року заявниця звернулась до Прилуцької міської державної нотаріальної контори для оформлення спадкового майна та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте їй було відмовлено у вчиненні вказаних нотаріальних дій, оскільки у наданому заповіті від 12.09.1994 року, зареєстрованому в реєстрі за №3-3633, прізвище спадкоємиці зазначено як « [PERSON] , замість вірного « [PERSON] , у зв`язку з чим нотаріус рекомендував заявниці звернутись до суду для захисту своїх прав. У судове засідання заявниця не з`явилася, проте її представник завчасно подав заяву до суду, згідно з якою заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу за відсутності сторони заявника (а.с.26). [PERSON] у судове засідання також не з`явився, але відповідно до адресованої суду письмової заяви визнав заявлені вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с.23). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого російською мовою 17.08.1957 року, вбачається: « [PERSON] , [INFO] , родилась в г.Прилуки Черниговской области, родители: отец - [PERSON] , мать - [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до копій витягів з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00024992861 від 18.12.2019 року та №00012807255 від 26.09.2013 року, [PERSON] 25.02.1979 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] а 26.07.1985 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] (а.с.10-11), що також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 26.04.2013 року, де її прізвище також зазначено як « [PERSON] (а.с.12). З копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 11.03.2003 року, вбачається, що такий був виданий на ім`я [PERSON] (а.с.6). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Відповідно до копії заповіту, посвідченого державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори 12.09.1994 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-3633, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Як вбачається з повідомлення №1388/02-14 від 12.12.2019 року Прилуцької міської державної нотаріальної контори, заявниця дійсно зверталася до нотаріальної контори щодо оформлення спадкового майна та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , проте їй було відмовлено в цьому, оскільки надані нею документи не дають змоги встановити те, що спадкодавиця склала заповіт саме на ім`я заявниці, так як в паспорті прізвище заявниці вказано: « [PERSON], а заповіт складений на ім`я [PERSON] (а.с.13). Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Тож, провівши системний аналіз змісту всіх вказаних вище документів, суд приходить до переконання у тому, що у заповіті [PERSON] , посвідченому 12.09.1994 року державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори, зареєстрованому у реєстрі за №3-3633, складеному на ім`я « [PERSON] , в частині написання прізвища заявниці була допущена суто механічна помилка, яку на даний час неможливо виправити у позасудовому порядку, саме тому суд вважає за необхідне встановити той факт, що заповіт [PERSON] був складений саме на ім`я « [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved