Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 20 серпня 2014 року між сторонами по справі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франкіській області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за № 61. Спільне проживання між ними не склалося, проживають окремо, не підтримують жодних стосунків, спільне господарство не ведуть. Від спільного подружнього проживання діти не народилися. Примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю із підстав, наведених у заяві. Крім того, пояснила, що спільно не проживають з березня 2016 року, не підтримують шлюбних стосунків. Примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Просив шлюб розірвати. . Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-НМ №136856, виданого 20 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, 20 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], актовий запис за №61. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно довідки № 369 від 04.10.2016 року, виданої виконавчим комітетом Княгиницької сільської ради [PERSON] зареєстрована і проживає у [INFO] одна у домогосподарстві свого чоловіка [PERSON] За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, тривалий час спільно не проживають, діти в шлюбі не народилися, у обох наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, відповідача, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved