Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , просить стягувати із [PERSON] аліменти на своє утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до закінчення навчання. Позов мотивовано тим, що вона є повнолітньою, однак продовжує навчання, а тому потребує матеріальної допомоги. Батько має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює. Від відповідача [PERSON] надійшло письмове пояснення, відповідно до якого, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що добровільно сплачує аліменти на утримання дочки і сина в розмірі 1/3 заробітку після досягнення повноліття дочки. Звертає увагу, що обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які потребують допомоги, лежить на обох батьках. Зуважує, що колишня дружина є забезпеченою, має салон краси, живе в його квартирі, нещодавно придбала автомобіль, регулярно їздить відпочивати за кордон та по Україні. Він отримує тільки заробітну плату, змушений орендувати житло, його теперішня дружина поки не працює. Зазначає, що його діти користуються пільгами, оскільки відповідач є учасником бойових дій, а саме, безкоштовне навчання у ВУЗі, стипендія, безкоштовне харчування в школі, путівки на відпочинок. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши докази, судом встановлені такі обставини. Відповідач [PERSON] та третя особа - [PERSON] є батьками позивачки [PERSON] , [INFO] , що видно із свідоцтва про народження від 13 лютого 2002 року серії [NUMBER] . Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2015 року у справі № 607/11954/15-ц, суд вирішив стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років та вона досягла повноліття. [PERSON] навчається в Тернопільському національному економічному університеті на денній формі навчання на факультеті фінансів та обліку, термін навчання - з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року, що видно із студентського квитка серії [NUMBER] . Відповідно до довідки ПП «Вікторія-1» від 04.03.2020 року, [PERSON] проживає з сином [PERSON] , [INFO] та дочкою [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] . Відповідач - [PERSON] проходить військову службу в Службі безпеки України з 22.10.2002 року, що підтверджується довідкою управління роботи з особовим складом від 16.06.2020 року, а також є учасником бойових дій (свідоцтво серії [NUMBER] від 13 березня 2018 року). 02 листопада 2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Як видно із договору оренди нерухомого майна від 21 лютого 2020 року, [PERSON] орендує однокімнатну квартиру в місті Бровари, орендна плата становить 7000 гривень в місяць. Відповідно до довідки фінансового-економічного управління Служби безпеки України від 18.06.2020 року, заробітна плата відповідача за березень, квітень, травень, червень 2020 року становить 101737,80 грн., утримано податків та зборів 19838,88 грн. Також з його грошового утримання за березень-травень утримано аліментів 1/6 частина заробітку, а з червня 2020 року - 1/3 частина заробітку. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] продовжує навчання на денній, бюджетній формі, у зв`язку з чим не може працювати та утримувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки, яка навчається на денній формі навчання, а тому не має можливості заробляти, матеріальне становище платника аліментів, який одружений, працює та має стабільний заробіток, орендує квартиру, зобов`язаний утримувати також неповнолітнього сина, є учасником бойових дій, відомості про незадовільний стан здоров`я відсутні. Тому, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці [PERSON] , та розмір аліментів, які підлягають стягненню слід визначити 1/12 частини від всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з врахуванням індексації, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Такий розмір аліментів буде достатнім для навчання та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку позивачки, зважаючи також на встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб. Посилання відповідача на те, що ним подана заява про добровільне стягнення аліментів в розмірі 1/3 всіх видів доходів на утримання сина та дочки, на підставі статті 187 Сімейного кодексу України не свідчить про досягнення домовленості щодо розміру сплати аліментів, а тому спір має бути вирішено судом. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх видів доходів, суд відхиляє, зважаючи, також, на обов`язок відповідача утримувати повнолітнього сина, та його матеріальний стан, зокрема, необхідність орендувати житло. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: partial