Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів. Позивач свої вимоги мотивувала тим, що 11.12.2013 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті за № 46919/370-13, у відповідності з яким вона розмістила вклад в розмірі 10000,00 доларів США, на строк з 11.12.2013р. по 16.12.2014р. зі сплатою 10,60 % річних. 12.04.2014 року позивач внесла на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 2000,00 доларів США. Загальна сума депозиту станом на 12.04.2014 року складає 12000,00 доларів США. По закінченню строку дії договору позивачу було запропоновано суму коштів в розмірі 9000,00 доларів США внести на депозитний рахунок банківського строкового вкладу (депозиту) «Блискуча сімка» в доларах США, а кошти в розмірі 3000,00 доларів США повернути. Позивач зазначила, що їй повернуто грошові кошти в розмірі 1263,73 доларів США. Кошти в сумі 1736,27 доларів США не повернуто, у зв'язку з чим вона 23.03.2015 року звернулася до банку з вимогою про повернення банківського строкового вкладу (депозиту). На даний час грошові кошти вона не отримала і банк відповіді не надіслав. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про банківський строковий вклад в розмірі 1736,27 доларів США та нараховані проценти. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 11.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» № 46919/370-13 на 370 днів в іноземній валюті. Відповідно до умов даного договору позивач внесла, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № [NUMBER] у сумі 10000,00 доларів США, на строк з 11.12.2013 року по 16.12.2014 рік. 12.04.2014 року позивачем було внесено на депозитний рахунок 2000,00 доларів США. Загальна сума депозиту складає 12000,00 доларів США. Згідно п. 2 договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 договору, банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 10,60 % річних. Відповідно до п.4 вкладник має право неодноразово поповнювати вклад протягом всього строку, визначеного п.1 договору, за згодою банку у порядку та на умовах, передбачених п. п. 3.1-3.4 Основних умов. Згідно п. 6 договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положенням п. 5.2 Основних умов. По закінченню строку дії договору № 46919/370-13 від 11.12.2013 року банк запропонував позивачу суму коштів у розмірі 9000,00 доларів США внести на депозитний рахунок по договору банківського строкового вкладу (депозиту) «Блискуча сімка» в доларах США. Кошти в сумі 3000,00 доларів США залишити на депозитному рахунку, за договором № 46919/370-13 від 11.12.2013 та повернути. На неодноразові усні звернення до банку про повернення коштів у розмірі 3000,00 доларів США, відповідачем повернуто лише 1263,73 доларів США. 23.03.2015 року [PERSON] надіслала до банку вимогу про повернення банківського строкового вкладу (депозиту) в сумі 1736,27 доларів США. На даний час відповіді від банку не надійшло, грошові кошти позивачу не повернуто. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтями 1060, 1061 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно зі п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не було виконано своїх зобов'язань за договором банківського строкового вкладу № 46919/370-13 від 11.12.2013 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог [PERSON] які б свідчили про відсутність боргу перед вкладником за договором банківського вкладу № 46919/370-13. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: - сума вкладу в розмірі 1736,27 доларів США; - 10,60 % річних в розмірі 186,57 доларів США ( 1736,27 х 10,60 % х 370 (строк розміщення вкладу) / 365 днів). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір, розмір якого відповідно до ст.4 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» становить 487,20 грн. Також з відповідача на користь позивача суд стягує витрати на правову допомогу в розмірі 2600,00 грн., які підтверджуються товарним чеком № 30-1/03-2015 від 30.06.2015 року.

Outcome: approved