Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та [PERSON] був укладений договір позики, за яким відповідач отримала позику грошові кошти в розмірі 131000,00 гривень на строк до 19.07.2019. Однак відповідачка у встановлений п. 2.2 договору строк грошові кошти не повернула. Сума боргу за договором позики становить 131000, 00 гривень. До сьогоднішнього часу відповідачка ухиляється від повернення суми боргу, чим порушила взяті на себе зобов`язання. На виконання ухвали суду від 14.12.2020 представником відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] будь-яких договорів позики не укладала, з [PERSON] майже не знайома, про існування укладеного договору позики між нею та позивачем дізналася лише після отримання рішення суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав просив відмовити у їх задоволенні. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором позики від 19.06.2019 [PERSON] надала позику [PERSON] , а саме грошові кошти у сумі 131000,00 гривень, що підтверджується також актом прийому-передачі грошових коштів (розпискою) від 19.06.2019. Згідно з п. 2.2 договору позики [PERSON] зобов`язалась повернути суму позики [PERSON] не пізніше 19 липня 2019 року. Отже,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу захисту позивачем свого права власності на гроші у сумі 131 000 гривень, які вона передала відповідачу у власність відповідно до договору позики. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,\~- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, з матеріалів справи судом вбачається та вважається доведеним факт укладання договору позики від 19.06.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , а також передання позивачем грошей у борг відповідачу. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконала і суму боргу у передбачений договором строк не повернула, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у сумі 131\~000 грн. 00 коп. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] договору позики з [PERSON] не укладала, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, адже вказана обставина не підтверджена жодним належним та допустимим доказом, зокрема висновком експертизи, яку відповідач проводити бажання не виявила, а отже факт укладання договору позики відповідачем не спростований. За таких обставин суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при зверненні до суду з цим позовом позивач судовий збір не сплатила, суд вважає, що судовий збір у сумі 1 310, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved