Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 4 лютого 2015 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обовязку стосовно матеріального утримання неповнолітнього сина, коштів на забезпечення дитини не надає, а їй одній важко утримувати та забезпечувати матеріально дитину. Відповідач має реальну можливість надавати дитині матеріальну допомогу, так як являється молодою, працездатною особою, інвалідом не є, інших утриманців не має. За станом здоровя відповідач в змозі сплачувати аліменти на неповнолітню дитину в достатньому розмірі, але через складні, неприязні стосунки з відповідачем їй невідомо про рід занять чоловіка, про наявність у нього заробітку (доходу). До спільного проживання відповідач мав тимчасові заробітки, працюючи на сезонних роботах за межами України. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач та який перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітнім сином та сама веде догляд за ним, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, який не має постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1200 гривень щомісячно, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Outcome: partial