Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що відповідач не спілкується з нею та дітьми протягом року, він не приймає участі в утриманні та вихованні дітей. Намагалася з ним домовитись щодо сплати аліментів, проте відповідач категорично відмовився. Про місце роботи та доходи відповідача їй нічого невідомо. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6-7). Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітніх дітей, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та сторін, той факт, що діти потребують утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб, а також ту обставину, що відповідач не має стабільної роботи, а тому має нерегулярний, мінливий дохід. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вбачаються підстави для часткового задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial