Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом, який обгрунтувала тим, що 12 листопада 2004 року померла [PERSON], по смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема: житловий будинок в с. Замостя Маневицького району Волинської області, по вул. Центральній, 27; земельна частка (пай), згідно сертифікату серії ВЛ № 0259118. В жовтні 2017 року дочка померлої - [PERSON] оформила право власності на спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії ВЛ № 0259118. В подальшому [PERSON] стало відомо, що вищевказана земельна ділянка, в 2006 році була виділена в натурі із оформленням Державного акта на право власності на земельну ділянку серії АЯ № 648702 від 24 липня 2006 року, виданого на імя покійної [PERSON], яка у 2004 році померла, тому [PERSON] просила визнати недійсним та скасувати Державний акт виданий на імя [PERSON] про право власності на земельну ділянку від 21 липня 2006 року серії ЯА № 648702, площею 0,0453 га за реєстраційним номером 010608900049, яка знаходиться за межами населеного пункту Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області та державну реєстрацію цього акта. В дане судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, однак до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, однак до суду подали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, щодо заявлених вимог не заперечували. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. \~ \~ \~ \~Громадяни України, відповідно до ч.1\~ст. 81 ЗК України\~набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 125 вищевказаного Кодексу, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. \~ \~ \~ \~Стаття 152\~ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку. Згідно зі ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. В судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 2004 року померла мати [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої серії 1-СГ № 333858 (а.с. 6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 6 жовтня 2017 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті, який посвідчений 4 вересня 2000 року Карасинською сільською радою Маневицького району Волинської області, майна [PERSON], яка померла 12 листопада 2004 року, є її дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Державним актом серії ЯА № 648702 від 21 липня 2006 року підтверджується, що власником земельної ділянки, площею 0,4353 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Карасинської сільської ради Маневицького району, є [PERSON] (а.с.11). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0259118 від 11 серпня 2009 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Нива», розміром 1,86 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 15). Із розпорядженням [PERSON] РДА Волинської області № 510 від 30 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON] вирішено відвести в натурі (на місцевості) земельні ділянки в розмірі земельної ділянки частки (паю) відповідно до проекту землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0259118 від 11 серпня 2009 року за межами населених пунктів Прилісненської сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с. 16). Повідомленням із Відділу у Маневицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 7 лютого 2018 року підтверджується, що визнання недійсним та спадкування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії АЯ № 648702 від 24 липня 2006 року, виданого на імя [PERSON], можливе лише в судовому порядку (а.с. 17). \~ \~ \~ \~А тому, зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідає вимогам земельного законодавства та порушує права позивача, суд приходить висновку про задоволення позову. На підставі ст. 68 Конституції України, ст. ст. 78,\~81, 125, 152, 155, ЗК України,\~

Outcome: approved