Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач по справі є рідним батьком позивачки. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 17.07.2013р. було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 всі видів доходів щомісячно до досягнення нею повноліття. [INFO] позивачці виповнилось 18 років, стягнення аліментних платежів на її утримання припинено. Відповідно до договору №64 від 14.08.2018р. про надання освітніх послуг, укладеного між [PERSON]. (мамою позивачки) та ДВНЗ «Івано-Франківський національний медичний університет» позивачка навчається на денній формі, період начання: з 01.09.2018р. по 30.06.2023р. Враховуючи те, що позивачка не працює, додаткових джерел доходу не має, коштів які надає їй мати, яка самостійно оплачує її навчання відповідно до умов договору, не вистачає на забезпечення її потреб, а тому просить суд стягувати з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання в Івано-Франківському національному медичному університеті, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. 14.03.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву в якому не заперечує щодо сплати аліментів на утримання своєї повнолітньої дочки- [PERSON], однак в меншому розмірі. В обгунтування посилається на те, що він створив нову сім'ю, на його утриманні троє неповнолітніх дітей, а відтак позов визнає частко та вважає за доцільне стягувати з нього аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/5 части від його доходу щомісячно, оскільки такий розмір аліментів є для нього посильним. Заявлені позовні вимоги позивачка підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу у її відсутності про що направила до суду заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги частково заперечує із підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Згідно з копією Свідоцтва про народження (серія [NUMBER] від 15.03.2001р.) [PERSON] вбачається, що вона народилася [INFO], її батьком є [PERSON] , мати-[PERSON] ( а.с. 6), а отже досягла повноліття. Відповідно до умов Договору №64 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 14.08.2018р., [PERSON] навчається в Державному вищому навчальному закладі «Івано-Франківський національний медичний університет», на денній формі навчання за ступенем «Магістр» , спеціальність -«226 Фармація, промислова фармація» , строк надання освітньої послуги- «з 01.09.2018р. по 30.06.2023р.», загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить : 110 000,00грн. ( а.с. 11-12). У матеріалах справи знаходиться копія довідки №619/18 від 09.11.2018р. видана ДВНЗ «Івано-Франківський національний медичний університет» з якої вбачається, що [PERSON] дійсно є студенткою 1-го курсу, 42-ї групи денної (контрактної) форми навчання ( а.с. 9). Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачка потребує матеріальної допомоги у зв'язку із неможливістю самостійно отримувати дохід . Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд враховує, що матеріали справи містять докази того, що лише мати позивача несе тягар утримання позивачки на період її навчання. Доказів того, що відповідач надавав кошти позивачці, матеріали справи не містять, що свідчить про його самоусунення від виконання свого обов'язку по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги обох батьків. У відзиві на позовну заяву відповідача звертає увагу суду на те, що він створив в 2007році нову сім'ю, на підтвердження чого подав копію свідоцтва про шлюб, крім того на його утриманні знадяться троє неповнолітніх дітей, про що свідчать копії свідоцтво про народження, які долучені відповідачем до матеріалів справи. Часткове заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог зводяться до того, що утримання трьох неповнолітніх дітей забирає у нього фінансові ресурси, що в кінцевому результаті призводить до неможливості надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON] у тому обсязі, що заявлений у позовних вимогах, а відповідно згідний сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/5 части від свого доходу. За таких обставин, суд не може погодитися із вимогами позивача про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки це може поставити відповідача у скрутне матеріальне становище, що не допускається. Разом із цим суд враховує, що позивачка не взмозі самостійно утримувати себе, оскільки не має самостійного доходу, стипендії не отримує, мати позивачки вимушена надавати відповідні кошти, яких не вистачає на утримання повнолітньої дочки. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач має змогу надавати позивачці матеріальну допомогу на період її навчання, яку вона потребує, про що сам зазначає у відзиві на позов. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцять трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. (ст. 200 СК України). Згідно зі ст.182 Сімейного кодексуУкраїнита ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення [PERSON], [INFO] навчання в Івано-Франківському національному медичному університеті, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років, що частково буде відповідати потребам позивачки та реальним фінансовим можливостям відповідача, і забезпечить баланс між правом повнолітньої дитини на утримання та обов'язку батька надавати таке утримання в межах його реального доходу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, в силу ч. 1ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial