Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, уточненим в ході розгляду справи (а.с. 39, 55 т.1; 146 т.2 (остаточні позовні вимоги)), посилаючись на те, що наказом Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» від 14 травня 2014 року № 178-ос вона з 24 квітня 2014 року звільнена з посади інженера другої категорії відділу з організації діяльності охорони Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату. Своє звільнення позивач вважає незаконним, посилаючись на наступні обставини. Її загальний стаж роботи з 26 червня 1970 року становить близько 45 років, в тому числі в зоні відчуження з 2005 року - 08 років, 6 місяців. З 21 квітня 2008 року їй призначена пенсія. На державних підприємствах м. Чорнобиля вона працювала з 2005 року на таких посадах: ДП «СБК» - економістом першої категорії (з 10 жовтня 2005 року по 06 лютого 2006 року), завідувачем архіву (з 07 лютого 2006 року по 31 липня 2010 року) та бухгалтером другої категорії (з 29 липня 2010 року по 17 серпня 2011 року); ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» - з 18 серпня 2011 року по 24 квітня 2014 року інженером другої категорії. Наказом ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 14 травня 2013 року визначено, що займана нею посада інженера другої категорії відділу з організації діяльності охорони Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту підлягає скороченню. У попередженні про звільнення від 02 липня 2013 року їй запропоновано професії лише робітників, а саме кухар, мийник посуду, прибиральник їдальні «Прип'ять», пекар їдальні «Казка» та стрілець сторожової охорони, перейти на які вона не погодилася. Відповідно до п. 3.11 Колективного договору уповноважений власника зобов'язаний за участю спільного представницького органу розробляти і здійснювати заходи щодо запобігання на підприємстві масового звільнення працюючих (більше 5% працівників протягом року). За наявною у неї інформацією керівництво ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» проводить масове звільнення працівників структурного підрозділу підприємства - Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту. Позивач зазначає, що при звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП України роботодавець має право в межах однорідних професій та посад провести перестановку працівників і перевести кваліфікованішого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а також працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва. Позивач стверджує, що на даний час на керівних посадах ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» працюють спеціалісти, які не мають повної або базової вищої освіти відповідного спеціального напрямку підготовки (магістр, спеціаліст, бакалавр), тоді як вона закінчила факультет «Бухгалтерський облік» Київського будівельного технікуму і отримала спеціальність бухгалтер. При звільненні та на даний час вона навчається за рахунок власних коштів на четвертому курсі Національної академії статистики, обліку та аудиту на факультеті «фінанси та кредит». Таким чином при її звільненні не враховано переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Крім того, 02 вересня 2013 року вона зверталася до керівництва підприємства із заявою про працевлаштування на посаду бухгалтера на період перебування [PERSON] у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Керівництво повідомило її, що на вказану посаду претендують ще дві особи, і розглядати питання по вказаному робочому місцю можна буде лише при наявності заяви бухгалтера [PERSON] про надання відпустки. Проте про подальше рішення щодо працевлаштування на посаду бухгалтера керівництво підприємства її не повідомило. Позивач зазначає, що за період з моменту попередження про звільнення від 02 липня 2013 року до її звільнення 24 квітня 2014 року підприємство проводило звільнення та прийняття на роботу працівників, проте наявні вакансії їй не були запропоновані. З посиланням на відповідні накази позивач наводить наступні приклади: Наказом відповідача від 12 грудня 2013 року № 652-ос [PERSON] в порядку переведення призначено на посаду бухгалтера першої категорії відділу обліку капітальних інвестицій, основних засобів, нематеріальних активів, виробничих запасів та калькулювання собівартості на період перебування [PERSON] у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 17 січня 2014 року по 19 серпня 2016 року. Наказом відповідача від 26 грудня 2013 року [PERSON] 31 грудня 2013 року звільнена в порядку переведення на інше новостворене державне підприємство, при цьому інформація про призначення на цю посаду інших осіб відповідачем не надано. Наказом відповідача від 08 серпня 2013 року № 471-ос за власним бажанням звільнена бухгалтер першої категорії [PERSON] Наказом відповідача від 28 січня 2014 року № 35-ос інженера з організації керування виробництва групи планування планово-економічного відділу [PERSON] в порядку переведення 01 лютого 2014 року призначено на посаду інженера першої категорії з організації керування виробництва групи планування планово-економічного відділу. Наказом відповідача від 17 вересня 2013 року № 521-ос інженера групи комплектації та кадрового забезпечення відділу кадрів [PERSON] в порядку переведення 17 вересня 2013 року призначено на посаду фахівця із зв'язків з громадськістю та пресою групи зовнішніх зв'язків відділу інформації та зв'язків Центру організаційно-технічного забезпечення управління зоною відчуження. Наказом відповідача від 05 березня 2014 року № 75-ос лісника (категорія робітник) призначено 06 березня на посаду інженера з транспорту другої категорії виробничої групи комплексу лісового господарства «Чорнобильська Пуща». Наказом відповідача від 11 вересня 2013 року № 510-ос 12 вересня 2013 року звільнена [PERSON], комендант будинку житлово-експлуатаційного цеху Комплексу житлово-комунального господарства. Наказом відповідача від 11 вересня 2013 року № 511-ос на посаду коменданта будинку житлово-експлуатаційного цеху Комплексу житлово-комунального господарства в порядку переведення 16 вересня 2013 року призначено прибиральницю виробничих приміщень [PERSON] Вказане свідчить про порушення відповідачем вимог ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України, відповідно до яких звільнення працівника у випадку змін в організації виробництва і праці допускається, якщо працівника, за його згодою, неможливо перевести на іншу роботу. На підставі викладеного позивач просить зобов'язати ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» поновити її на попередній роботі або надати роботу за відповідними професіями і тільки при відсутності такої роботи - іншу роботу, що є на підприємстві, включаючи роботу вищої кваліфікації відповідно до загальних положень про комплектування кадрів і просування по службі, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 квітня 2014 року до дня поновлення на роботі виходячи з середнього заробітку у розмірі 234 грн. 61 коп. Визначаючи вказаний розмір середньої заробітної плати позивач, у зв'язку з тим, що перед звільненням вона тривалий час перебувала у відпустці та на лікарняних, виходила з встановленого трудовим договором посадового окладу станом на 01 січня 2013 року у розмірі 3645 грн., відкоригованого з урахуванням збільшення розміру мінімальної заробітної плати до 3871 грн.: (3871 грн.+ 3871 грн.) : 33 робочих дні за лютий березень 2014 року (два останні місяці перед звільненням) = 234,61 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14670 грн. та 5230 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування матеріальної шкоди позивач посилається на те, що у зв'язку з падінням у робочий час 04 січня 2012 року на слизькій дорозі у м. Чорнобиль у неї стався перелом великого горбика плечової кістки та забій кульшового суглоба стегнової кістки, що призвело до погіршення роботи опорно-рухового апарату. У зв'язку з цим Центральною районною поліклінікою Оболонського району м. Києва їй 10 січня 2012 року видано листок непрацездатності, який закрито 17 лютого 2012 року (39 календарних днів). Внаслідок нервового напруження від протиправних дій відповідача щодо звільнення її з роботи, у неї почав боліти кульшовий суглоб та загострилася хвороба сечового міхура. У зв'язку х цим вона проходила лікування кульшового суглобу в лікарні, у зв'язку з чим їй з 13 вересня 2013 року по 25 жовтня 2013 року було видано листки непрацездатності. Також 28 листопада 2013 року у Київській міській клінічній лікарні № 8 їй проведено операцію з видалення жовчного міхура, у зв'язку з чим їй з 19 листопада 2013 року по 27 грудня 2013 року було видано листки непрацездатності. З 14 січня 2014 року по 23 квітня 2014 року їй було видано листки непрацездатності у зв'язку з продовженням лікування кульшового суглобу. Загальна сума витрат на відновлення стану здоров'я шляхом лікування та придбання ліків становить 14670 грн. Позивач вважає, що вказана сума підлягає відшкодуванню відповідачем, оскільки захворювання, у зв'язку з лікуванням яких позивачем понесено вказані витрати, виникли з вини відповідача - забій кульшового суглоба стався на слизькій дорозі під час роботи, а подальшим захворюванням сприяли протиправні дії відповідача щодо звільнення. Також позивач зазначає, що незаконним звільненням та погіршенням стану здоров'я, викликаним таким звільненням, необхідністю вживати заходів для відновлення своїх прав, їй заподіяно фізичні та душевні страждання. Розмір заподіяної їй моральної шкоди позивач оцінює у 5230 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що звільнення позивача проведено з дотриманням вимог чинного законодавства. Вакантні посади бухгалтера першої категорії позивачу не були запропоновані, оскільки відповідно до вимог посадової інструкції вказану посаду може обіймати лише особа, яка має повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст), тоді як позивач у 2007 році закінчила Київський будівельний технікум за спеціальністю бухгалтерський облік та має кваліфікацію молодшого спеціаліста. Посада інженера другої категорії з транспорту виробничої групи Комплексу лісового господарства «Чорнобильська Пуща» позивачу не була запропонована, оскільки відповідно до вимог посадової інструкції вказану посаду може обіймати лише особа, яка має базову вищу освіту відповідного напрямку підготовки (бакалавр). Інші працівники були прийняті на посади в порядку переведення. Крім того, 04 вересня 2013 року позивач виявила бажання звільнитися, тому права претендувати на посади, які звільнялися в подальшому, у неї не було. Вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок лікування, відповідач вважає необґрунтованими, оскільки не вбачається зв'язку між захворюванням позивача та діями відповідача. Представник відповідача вказує, що вимоги про відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки підприємство не порушувало прав позивача, яка була належним чином попереджена про звільнення, під час дії попередження їй було запропоновано наявні вакантні посади та при звільненні здійснено повний розрахунок. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва. Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Відповідно до ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Наказом ДП «Спеціалізована будівельна компанія» від 10 жовтня 2005 року (а.с. 8 т. 2) [PERSON] прийнято на посаду економіста з планування першої категорії. Наказом ДП «Спеціалізована будівельна компанія» від 29 липня 2010 року (а.с. 9 т.2) [PERSON] з 01 серпня 2010 року переведено з посади завідувача архіву на посаду бухгалтера другої категорії. У зв'язку з припиненням діяльності ДП «Спеціалізована будівельна компанія» шляхом приєднання до новоствореного ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», наказом ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 17 серпня 2011 року № 1014-ос позивача з 16 серпня 2011 року переведено на посаду інженера другої категорії групи з організації та контролю діяльності охорони Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту. Наказом від ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 28 грудня 2011 року позивача переведено з 01 січня 2012 року на посаду інженера другої категорії групи з організації режиму охорони і фізичного захисту Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту. Проте з пояснень представника позивача, виданих в подальшому наказів ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», довідки про нарахування заробітної плати (а.с. 190 т.2) вбачається, що позивач працювала на посаді інженера другої категорії відділу з організації діяльності охорони Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту, хоча зі штатного розпису ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» станом на січень 2013 року (а.с. 122 т.1), змін № 20 до штатного розпису про виведення посад (а.с. 181 т.1) вбачається, що посада інженера другої категорії за штатним розписом віднесена до групи з організації та контролю діяльності охорони Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту. З пояснень представників сторін вбачається, що позивач у 2007 році закінчила навчання у Київському будівельному технікумі за спеціальністю «Бухгалтерський облік» та має кваліфікацію молодшого спеціаліста. З договору про навчання у навчальному закладі від 01 вересня 2011 року вбачається, що [PERSON] з 01 вересня 2011 року до 30 грудня 2014 року навчається у Національній академії статистики, обліку та аудиту за напрямом фінанси і кредит, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр, форма навчання заочна. Наказом ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 14 травня 2013 року № 227 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення персоналу» (а.с. 184 т. 1) на виконання наказів від 28 березня 2013 року № 153 «Про внесення змін до штатного розпису», від 18 квітня 2013 року № 203 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення персоналу» з 15 серпня 2013 року введено в дію зміни № 20 до діючого штатного розпису, а саме виведено та скорочено ряд посад, в тому числі й посаду інженера другої категорії групи з організації та контролю діяльності охорони. Відповідно до положень вказаного наказу відділ кадрів зобов'язаний був запропонувати працівникам, що підпадають під скорочення, переведення за їх згодою на вакантні посади. 02 липня 2013 року [PERSON] отримала попередження про звільнення (а.с.12 т. 2), в якому зазначено, що відповідно до наказу від 14 травня 2013 року № 227 її посада підлягає скороченню і підприємство пропонує їй посаду кухаря четвертого розряду, мийника посуду або прибиральника виробничих приміщень їдальні «Прип'ять», пекаря четвертого розряду їдальні «Казка», прибиральника виробничих приміщень ЖКК, стрільця третього розряду ВВО-2, а в разі відмови від переведення, відсутності вакантної посади адміністрація буде вимушена звернутися до профспілкового комітету з поданням про звільнення позивача за скороченням штату. На попередженні міститься підпис позивача та її запис про те, що вона не згодна з запропонованими посадами. З витягу з протоколу засідання профспілкового комітету від 28 серпня 2013 року № 31 (а.с.14 т.2) вбачається, що первинна профспілкова організація ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» дала згоду на звільнення інженера другої категорії відділу з організації діяльності охорони Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту [PERSON] за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. 02 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до директора підприємства з заявою (а.с. 15 т.2) про призначення її на посаду бухгалтера, яку обіймає [PERSON], на час її відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Листом від 04 вересня 2013 року (а.с. 16 т.2) позивачу відповіли, що розглянути питання щодо вказаного робочого місця буде можливо лише за наявності заяви від бухгалтера [PERSON] про надання відпустки для догляду за дитиною з 16 січня 2014 року. Крім того, на вказану посаду претендує ще дві особи - бухгалтер першої категорії [PERSON], яка має стаж роботи бухгалтера з травня 1993 року, та інженер першої категорії [PERSON], яка має вищу освіту з відповідного напрямку роботи. Наказом ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 04 вересня 2013 року № 501-ос (а.с. 15 т. 1) інженеру другої категорії відділу з організації діяльності охорони Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту [PERSON] надано щорічну основну відпустку з 05 вересня по 10 жовтня 2013 року та зазначено, що останній день відпустки 10 жовтня 2013 року вважати датою звільнення. У зв'язку з перебування позивача на лікарняних дата звільнення [PERSON] переносилася. Останнім наказом ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 14 травня 2014 року № 178-ос (а.с. 17 т.2) дату звільнення інженера другої категорії відділу з організації діяльності охорони Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту [PERSON] змінено на 24 квітня 2014 року. Таким чином позивача було попереджено про наступне звільнення 02 липня 2013 року та звільнено з посади інженера другої категорії відділу з організації діяльності охорони Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту 24 квітня 2014 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату. Відповідно до довідки ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 09 липня 2014 року №42-3016 (а.с. 186 т.1) за період з 14 травня 2013 року по 31 грудня 2013 року зі штатного розпису підприємства було виведено 539 штатних одиниць та введено 456 штатних одиниць. Відповідно до довідки ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 09 липня 2014 року №85-к (а.с. 187 т. 1) за період з 02 липня 2013 року по 24 квітня 2014 року на підприємстві було звільнено з роботи 214 працівників та надано перелік вакантних посад за цей період (44 одиниці). Відповідно до довідки ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 31 липня 2014 року №42-3317 (а.с. 59 т. 2) за період з 01 січня 2014 року по 24 квітня 2014 року зі штатного розпису підприємства виведено135 штатних одиниць та введено 52 штатні одиниці. Відповідно до п. 3.11, 3.12 Колективного договору, схваленого на конференції трудового колективу ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» протоколом від 16 травня 2012 року № 1, зареєстрованого Іванівською районною державною адміністрацією Київської області, реєстраційний номер 603 від 07 червня 2012 року, уповноважений власника зобов'язаний за участю спільного представницького органу розробляти і здійснювати заходи щодо запобігання на підприємстві масового звільнення працюючих (більше 5% працівників протягом року). Вивільнення працівників з ініціативи власника проводиться після того, як буде вичерпано можливість переводу працівників з урахуванням їх професій, спеціальності на вакантні посади, а також в інші підприємства зони відчуження. Зі змісту ст.ст. 40, 492 КЗпП України, положень колективного договору вбачається, що обов'язок працевлаштування працівника покладається на власника з моменту попередження працівника про звільнення і до моменту розірвання трудового договору (до дня звільнення) і звільнення працівника з підстав, зазначених у п.1 ст. 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. З матеріалів справи вбачається, що не дивлячись на велику кількість звільнень працівників, появу нових вакансій, введення нових штатних одиниць, позивачу будь-які інші вакантні посади, крім запропонованих у день попередження про звільнення, більше не пропонувалися. Відповідь на заяву позивача про призначення її на посаду бухгалтера першої категорії на період перебування у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] позивачу не надано, не дивлячись на те, що наказом від 09 грудня 2013 року № 724-к (а.с.141 т.2) [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною з 17 січня 2014 року до 19 серпня 2016 року. Відповідачем не обґрунтовано, яким чином враховано передбачене ст. 42 КЗпП України переважне право позивача на залишення на роботі у зв'язку з навчанням у вищому навчальному закладі без відриву від виробництва, тоді як з матеріалів справи вбачається, що багато працівників відповідача не мають вищої освіти та не навчаються. На підставі викладеного суд приходить до висновку про незаконність звільнення позивача та необхідність поновлення позивача на попередній посаді інженера другої категорії відділу з організації діяльності охорони Комплексу з охорони об'єктів зони відчуження та фізичного захисту. На підставі ст. 367 ЦПК України, 235 КЗпП України рішення суду про поновлення позивача на роботі підлягає негайному виконанню. У зв'язку з прийняттям рішення про поновлення позивача на роботі з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідно до графіку роботи персоналу підприємства на 2014 рік (а.с. 66 т.2), довідки ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 08 жовтня 2014 року (а.с. 191 т. 2) за період з 25 квітня 2014 року по 21 листопада 2014 року включно кількість робочих днів на підприємстві становить 118. Відповідно до абзацу 3 та 4 пункту 2 та останнього абзацу пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, розрахунок середньоденної заробітної плати позивача проводиться виходячи з місячного посадового окладу позивача на день звільнення у розмірі 3645 грн., оскільки [PERSON] у грудні 2013 року, січні-березні 2014 року у зв'язку з відпусткою та лікарняними не працювала і не мала заробітку. Відповідно до графіку роботи персоналу підприємства на 2014 рік (а.с. 66 т.2) кількість робочих днів у лютому 2014 року становить 16, у березні 2014 року - 17. Всього 33. Середня кількість днів становить 33:2=16,5 Середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу (з 25 квітня 2014 року по 21 листопада 2014 року включно) становить: 3645:16,5=220,90 (середньоденна заробітна плата); 220,90Х118 днів=26066 грн. 20 коп. Вказані розрахунки підтверджуються також довідкою ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» від 16 жовтня 2014 року № 213-4304 (а.с. 190 т.2) про нарахування середньогодинної, середньоденної, середньомісячної заробітної плати. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 26066 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки суд прийшов до висновку про незаконність звільнення позивача, і у зв'язку з таким звільнення позивач зазнала моральних страждань та вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, звернення до суду з позовом для відновлення порушених трудових прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування та придбання медикаментів, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду доказів, що витрати на придбання медикаментів за період з вересня 2013 року по червень 2014 року (а.с. 42-45 т. 1) у розмірі 14670 грн., на підтвердження яких позивач подає відповідні квитанції та товарні чеки (46-54 т. 1), понесені позивачем для лікування захворювань, які виникли у позивача при виконанні трудових обов'язків саме з вини відповідача чи заподіяні саме відповідачем. Зокрема, в пояснювальній записці від 21 лютого 2012 року [PERSON] (а.с.195 т. 2) зазначено, що 04 січня 2012 року вона впала та зламала великий горбик лівої плечової кістки. 09 січня 2012 року вона звернулася до травмпункту м. Києва, де їй зробили знімок, встановили вищевказаний діагноз та наклали гіпсову пов'язку. Лікарняний лист відкрито з 10 січня 2012 року. З графіка роботи персоналу підприємства на 2012 рік (а.с. 220 т. 2) вбачається, що 04 січня 2012 року було робочим днем на підприємстві. В акті про нещасний випадок невиробничого характеру від 22 лютого 2012 року, складеного комісією ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» (а.с. 193 т. 2), встановлено, що 04 січня 2012 року о 18 год. 40 хв. [PERSON], перебуваючи за місцем реєстрації, йдучи по кімнаті, впала на ліву руку та отримала травму. 09 січня потерпіла звернулася до медичного закладу за місцем проживання, де їй надали медичну допомогу, встановили діагноз перелом великого горбика лівої плечової кістки та видали листок непрацездатності. Крім того, позивач просить відшкодувати їй за рахунок відповідача витрати на лікування, понесені нею за період з вересня 2013 року по червень 2014 року, за відсутності будь-яких доказів, що підтверджують наявність причинно-наслідкового зв'язку між її захворюваннями в зазначений період та діями відповідача щодо її звільнення з роботи чи іншими протиправними діями. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. у зв'язку з задоволенням позовних вимог немайнового характеру (поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди) та 260 грн. 66 коп. у зв'язку з задоволенням вимог майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), всього 504 грн. 26 коп.

Outcome: partial