Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль», просить зобов`язати Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» усунути перешкоди в користуванні гаражем з оглядовою ямою і підвалом під № [NUMBER] який розташований в ОГК «Східний-Тернопіль» в м. Тернопіль по вул. Л.Українки, 4 , шляхом безперешкодного вільного доступу до нього, вказавши у резолютивній частині рішення про негайне виконання цих дій, зобов`язати обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» принести вибачення [PERSON] за створені незручності та перешкоджання в користуванні її власністю, шляхом подачі оголошення в місцеві засоби масової інформації з офіційним повідомленням позивача про виконання цієї дії, вказавши назву видання та дату розміщення оголошення та стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» на користь позивачки моральні збитки, які складаються в тому числі з втрати часу та зусиль на підготовку позову в розмірі 20000 гривень, 71,40 грн. витрат на досудову підготовку, та 60,00 гривень на купівлю пошкоджених автодвірників. Позов мотивовано тим, що позивачка є власником вказаного гаража на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії ВВМ №742176, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської держнотконтори Василевич О.О. за №5-2507 від 02.12.2004р. Стверджує, що відповідач створює перешкоди в реалізації права власності на зазначене майно, оскільки вимагає сплати внесків, як від члена гаражного кооперативу «Східний-Тернопіль», яким позивачка не є. Зазначає, що керівник відповідача не дає доступу до гаража, а саме: не дозволяє піднімати шлагбаум, для можливості проїзду автомобіля до гаража; перекриває рух автомобіля, встаючи навпроти нього, і намагаючись імітувати наїзд на неї, падаючи на капот, не відновлює подачу електроенергії в гараж, після винесення електролічильника назовні. Відключення відбулось у 2018р., зовнішній лічильник встановлено 24.08.2019р. У заявах по суті стверджує, що не є, ніколи не була членом гаражного кооперативу, а тому не має обов`язку сплачувати членські внески. Обслуговуючи кооператив «гаражний кооператив Східний-Тернопіль» звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача за зустрічним позовом 2316,19 грн. заборгованості за членськими внесками та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що відповідачем не виконано вимоги статуту кооперативу та не сплачено членські внески в розмірі 1590 грн. за 2018, 2019 та 2020 роки. Крім того, за порушення зобов`язання з неї слід стягнути 543,76 грн. пені, 93.33 грн. інфляційних втрат та 89.10 грн. - 3 % річних. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що в порушення статутних зобов`язань відповідачка припинила платити членські внески. Також, у відзиві на позов заперечив проти задоволення позов [PERSON] з тих підстав, що не доведено факт вчинення перешкод в користуванні позивачу за первісним позовом своїм майном. Зауважив, що рішенням зборів правління кооперативу заїзд/виїзд з/на територію кооперативу здійснюється через шлагбаум за допомогою перепусток з метою контролю за сплатою членських внесків. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2020 року із занесенням до протоколу судового засідання суд постановив прийняти зустрічний позов обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний -Тернопіль» до [PERSON] , перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2020 року із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача-відповідача позов підтримав з підстав викладених в ньому, проти задоволення зустрічного позову заперечив з тих підстав, що не є членом кооперативу. В судовому засіданні представник відповідача-позивача підтримав зустрічний позов, зазначив, що позивачка раніше оплачувала членські внески, однак з 2018 року припинила. Заперечив проти задоволення первісного позову зважаючи на те, що доказів вчинення перешкод не надано. Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 02 грудня 2004 року серії ВВМ №742176, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської держнотконтори Василевич О.О. за №5-2507 від 02.12.2004р. [PERSON] успадкувала гараж з оглядовою ямою і підвалом під № [NUMBER] в гаражному кооперативі « Східний-Текрнопіль » в місті Тернополі по вулиці Лесі Українки, 4 . Як вбачається із відповіді гаражного кооперативу «Східний-Тернопіль» №32 від 31 липня 2020 року кооператив не володіє інформацією про членство [PERSON] в кооперативі. Як вбачається із протоколу №2 зборів правління гаражного кооперативу від 06.09.2018 року, зборами було вирішено закрити калітку цілодобово, прохід здійснювати за допомогою ключа (п.1), при наявності заборгованості по оплаті членських внесків проводити відключення від постачання електроенергії (п.2); відновити роботу шлагбауму та пропускної системи заїзду на територію кооперативу / виїзду з території кооперативу в обов`язковому порядку за допомогою перепусток отриманих власниками гаражів для контролю членських внесків (п.7). Згідно відповіді Тернопільського відділу поліції від 04.08.2020 року №С-50зі, в поліції реєструвалися звернення: - №22237 від 30.06.2020 року про те, що в місті Тернополі по вул. Лесі Українки, 4 виник конфлікт [PERSON] із охоронцем гаражного кооперативу, який не впускав на територію; № [NUMBER] від 16.07.2020 року про те, що на вул. Лесі Українки , 4 на території гаражного кооперативу «Східний» виник конфлікт [PERSON] із охороною, які не впускали його на територію кооперативу. Зборами уповноважених представників ОГК «Східний-Тернопіль» від 01.07.2018 року визначено розмір членських внесків в розмірі 600 грн. в рік, а зборами уповноважених від 09.06.2019 року такий розмір членських внесків залишено без змін. Згідно прибуткових касових ордерів від 02 березня 2017 року та 20 жовтня 2015 року від [PERSON] надходили грошові кошти - членські внески в розмірі 550 грн. та 200 грн. Розглянувши справу суд доходить таких висновків. Щодо позовної вимоги про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні гаражем з оглядовою ямою і підвалом, шляхом безперешкодного вільного доступу до нього, вказавши у резолютивній частині рішення про негайне виконання цих дій. Гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Однією з особливостей цього позову є відсутність спорів з приводу належності майна на праві власності чи іншому титулі. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Відповідно до роз`яснень, які викладені в пункті 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином, при розгляді даної справи підлягає доказуванню та обставина, що саме діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується право власності чи законного володіння позивача. Судом встановлено, що позивачка є власником гаража з оглядовою ямою і підвалом під № 272 який розташований в ОГК «Східний-Тернопіль» в м. Тернопіль по вул. Л.Українки, 4 . Крім того, як вбачається із протоколу №2 зборів правління гаражного кооперативу від 06.09.22018 року, було вирішено закрити калітку цілодобово, прохід здійснювати за допомогою ключа (п.1), відновити роботу шлагбауму та пропускної системи заїзду на територію кооперативу / виїзду з території кооперативу в обов`язковому порядку за допомогою перепусток отриманих власниками гаражів для контролю членських внесків (7), тобто право доступ до гаража позивачки обмежено та ставиться в залежність сплати чи несплати членських внесків та, у зв`язку із цим, наявності перепустки. Факт виникнення конфліктних ситуації з приводу не допуску сина позивачки [PERSON] до спірного гаража підтверджується також відповіддю Тернопільського відділу поліції від 04.08.2020 року №с-50зі, якою зафіксовано наявність конфліктів із охороною про не допуск на територію гаража. Тому, суд доходить переконання, що порушення прав власника [PERSON] володіти та користуватися своїм гаражем є встановленим, а тому позов в частині зобов`язати обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Східний-Тернопіль» усунути [PERSON] перешкоди в користуванні належним їй гаражем з оглядовою ямою і підвалом під №272 який розташований в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив «Східний-Тернопіль» в місті Тернополі по вул. Л.Українки, 4, шляхом безперешкодного вільного доступу до нього є підставним та підлягає до задоволення. Справа про усунення перешкод в користуванні власністю не відноситься до категорії справ, по яких суд може допустити негайне виконання рішення, передбачених статтею 430 ЦПК України, а тому заява позивача за первісним позовом про негайне виконання рішення до задоволення не підлягає. Вирішуючи позов в частині позовних вимог про зобов`язання обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» принести вибачення, суд виходить із такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Постановою ВС від 25 вересня 2019 року, справа № 753/2187/17, Верховний Суд роз`яснив, що як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Дослідивши наявні правовідносини та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що заявлений позивачем спосіб захисту - зобов`язати обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Східний-Тернопіль» принести вибачення [PERSON] за створені незручності та перешкоджання в користуванні її власністю, не передбачений законом для застосування до спірних правовідносин та не призведе до відновлення прав позивача у цих правовідносинах Суд зауважує, що позов в частині усунення перешкод в користуванні майном задоволено, саме такий спосіб захисту прав позивача є ефективним та належним. Тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» збитків. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Стаття 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає , серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів . Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом третім постанови пленуму «Про практику розгляду моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяним фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам,інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Із змісту статті 12, 13 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Із змісту статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звернувшись із позовом позивач покликається на те, що незаконними діями відповідача, щодо не допуску його на територію гаражного кооперативу йому завдано матеріальної та моральної шкоди. Оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить переконання, що надані позивачем доводи та докази не є достатніми для висновку, що протиправними діями обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Східний-Тернопіль» [PERSON] завдано матеріальної та моральної шкоди, наявність такої шкоди, та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними винними діянням відповідачів. Отже, позов в цій частині не підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Східний-Тернопіль» про стягнення з [PERSON] заборгованості по сплаті членських внесків. Як установлено судом, [PERSON] є власником гаража з оглядовою ямою і підвалом № [NUMBER] який розташований в ОГК «Східний-Тернопіль» в м. Тернопіль по вул. Л.Українки, 4 . Звертаючись із позовними вимогами позивач за зустрічним позовом покликається на те, що [PERSON] припинила оплачувати членські внески. Заперечуючи позовні вимоги представник відповідачки свої доводи фактично зводить до того, що вона не є членом кооперативу, гараж належить їй на праві власності. Згідно із ст. 15 Закону України «Про кооперацію», вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, які стосовно питань своєї компетенції приймають рішення. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, крім іншого - визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про кооперацію» кооператив відповідно до свого статуту самостійно визначає основні напрями діяльності, здійснює її планування. Кооперативи самостійно розробляють програми і плани економічного та соціального розвитку, розглядають і затверджують їх на загальних зборах членів кооперативу. Кооперативи мають право провадити будь-яку господарську діяльність, передбачену статутом і не заборонену законом. Кошти, що надходять від провадження господарської діяльності, є джерелом формування майна кооперативу. Правовим документом, що регулює діяльність гаражного кооперативу є Статут кооперативу, який повинен містити, зокрема відомості про умови і порядок вступу до кооперативу його членів та виходу чи виключення з нього членів кооперативу, також права і обов`язки членів кооперативу (стаття 8 ЗУ «Про кооперацію»). Статтями 6, 7, 10, 12 Закону України «Про кооперацію» визначено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. При створенні кооперативу складається список членів та асоційованих членів кооперативу, який затверджується загальними зборами. Членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Основним правом члена кооперативу є участь в господарській діяльності кооперативу, в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління. Статтею 2 Закону встановлено, що членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання. В матеріалах справи наявний статут Обслуговуючого кооперативу Гаражний кооператив «Східний-Тернопіль», який затверджений загальними зборами членів від 04.03.2018 року. Як вбачається із п. 3.1 Статуту, кооператив створений з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю, поділу між ними витрат та можливих ризиків. Розділ 5 Статуту позивача також містить умови та порядок вступу до кооперативу та виходу, чи виключення з нього. Зокрема, вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви до правління кооперативу. (п. 5.4 Статуту) Рішення правління кооперативу про прийняття особи в члени кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу. (п. 5.5 статуту) Спадкоємці набувають членства в кооперативі з моменту подачі заяви щодо вступу в кооператив, яка надалі затверджується зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу (п.5.6 Статуту). Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів у спеціальному журналі, який є складовою частиною номенклатури справ та журналів, затвердженої загальними зборами членів кооперативу (п.5.3 статуту). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Східний-Тернопіль», звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості по членських внесках, повинен був надати докази на підтвердження заявлених позовних вимог зокрема членства [PERSON] в кооперативі. Однак, кооперативом не надано належних, достатніх та достовірних доказів такого членства, зокрема заяви [PERSON] про вступ в кооператив після успадкування нею гаража, рішення загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу про затвердження вступу до членів кооперативу. Навпаки, з відповіді від 31.08.2020 року ОГК «Східний-Тернопіль» видно, що кооператив не володіє інформацією щодо членства [PERSON] в кооперативі. Квитанції про оплату членських внесків за 2015-2017 роки не є достатніми доказами членства, оскільки виходячи із змісту статуту та Закону України «Про кооперацію», належним доказом є заява та рішення зборів. Крім того, представник [PERSON] заперечив факт сплати членських внесків, зауваживши про відсутність її підписів на касових документах. Зважаючи на те, що обов`язок сплати членських внесків виникає саме у членів кооперативу, на яких поширює свою дію статут, при цьому доказів того, що відповідачка є членом не надано, гараж належить [PERSON] на праві приватної власності, суд доходить висновку про відсутність в останньої обов`язку по сплаті членських внесків, які згідно рішень загальних зборів кооперативу стягуються із членів такого. Тому в позові в цій частині слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи приписи статтей 140, 141 ЦПК України, а саме те, що задоволена одна позовна вимога [PERSON] , позивачка була звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача за первісним позовом - обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» слід стягнути в користь держави 840 гривень 80 копійок судового збору. Відповідно до ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ЗУ «Про кооперацію»

Outcome: partial