Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) аліментів. В підтвердження позову позивач посилається на те, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] в офіційному шлюбі, який розірвано на підставі судового рішення. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , який зареєстрований і проживає з нею та знаходиться на повному утриманні матері. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 03 березня 2006 року з відповідача на її користь на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2006 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення судом було видано виконавчий лист. 07 жовтня 2014 року за її заявою Дергачівським районним судом Харківської області був виданий дублікат виконавчого листа. Зазначений виконавчий лист було передано на виконання до Дергачівського РВ ДВС ГТУ юстиції у Харківській області, яким 15.10.2014 відкрито відповідне виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа та розпочато стягнення з відповідача аліментів. В період з травня 2016 року по 31 липня 2019 року відповідач взагалі не сплачував аліменти, сплатив 2000 гривень у серпні 2019 року, у жовтні 2019 року сплатив 1000 гривень та у грудні 2019 року сплатив 1000 гривень, в період з 01 січня 2020 року по 31серпня 2020 року не сплачує аліменти, тобто з травня 2016 року по теперішній час відповідач взагалі не сплачує аліменти на утримання сина, у зв`язку з чим на теперішній час виникла значна заборгованість. Державним виконавцем Манжак Б.С. проведено розрахунок суми заборгованості по аліментним зобов`язанням відповідача за вказаний період, яка становить 114665 (Сто чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят п`ять) гривень 13 копійок, що підтверджується довідкою про розмір заборгованості від 25.08.2020 року №42109. На підставі ч.1ст.196 СК України, вона має право на стягнення з відповідача пені в розмірі не більше ніж заборгованість, тому просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі -114 665,13 гривень. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний нести витрати по утриманню сина, однак останній відмовляється у добровільному порядку сплачувати аліменти у розмірі, призначеному рішенням суду, тому вона і звернулася з даним позовом до суду. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 19 листопада 2020 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 08 годин 30 хвилин 18 грудня 2020 року. У підготовче засідання позивач [PERSON] - не з`явилася, представник позивача [PERSON] - не з`явився, однак надав суду уточнену позовну заяву про зменшення позовних вимог, яку підтримує та просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі -30 000 (тридцять тисяч) гривень, справу просить розглядати за його відсутності. У підготовче засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, від представника відповідача [PERSON] надійшла до суду заява, в якій вказала, що з вимогами уточненої позовної заяви про зменшення вимог згодна, заперечень проти задоволення позову не має, справу просить розглядати за відсутності представника відповідача. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та аперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . 20 червня 2008 року шлюб розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 161. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 01.09.2005 Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, за актовим записом № 41. Згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області № 619/4364/14-ц, провадження-6/619/104/14, від 03 березня 2006 року з відповідача [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2006 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Мєрємєря В.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження -ВП № 45100045 від 15.10.2014. На даний час дитина проживає з позивачем та знаходяться на повному утриманні матері. Відповідач вчасно аліменти не сплачує, тому має заборгованість по аліментам в розмірі -114 665,13 гривень, згідно довідки про розрахунок боргу по аліментам, виданої Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 25.08.2020 за № 42109. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пленум Верховного Суду України в п.4 своєї Постанови №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 року роз`яснив судам, що ухвалюючи в попередньому судовому засіданні рішення у зв`язку з визнанням відповідачем позову, суди повинні враховувати положення статей 174, 175 ЦПК України та до ухвалення відповідного судового рішення роз`яснювати сторонам наслідки вчинення відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій. Представник відповідача уточнену позовну заяву про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментіу у розмірі 30 000,00 ( тридцять тисяч) гривень визнала у повному обсязі, подавши відповідну заяву. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 зазначеної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А в даному випадку стягнення неустойки (пені) за несплату вчасно аліментів, не буде суперечити інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. 25 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову в справі № 572/1762/15-ц, в якій вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі 6-94цс15, відповідно до якої було обраховано розмір пені судом першої інстанції в даній справі, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначений порядок обрахування пені підтверджується Постановою Верховного суду по справі № 333/6020/16-ц. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в новій редакції ч. 1 ст. 196 СК України, яка діє з 08 липня 2017 року, згідно положень якої, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на стягненні неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими, а тому заявлений позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст.ст. 180, 185, 196 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved