Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з позовом про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи тим, що вона [PERSON]. , народилась [INFO] в с. Кірово (теперішня назва Рачки) Немирівського району. В даному населеному пункті прожила все своє життя і проживає зараз. Відповідно до протоколу № 5 від 15 травня 1997 року вона [PERSON] була прийнята у члени колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Кірово Немирівського району. Доказом її членства в даному підприємстві є архівна довідка із Архівного відділу Немирівської РДА від 10 квітня 2018 року. Крім того, в неї є в наявності її трудова книжка колгоспника, де зазначено, що вона була прийнята в члени КСП «Україна» с. Кірово Немирівського району 20 травня 1997 року та почала працювати різноробочою в даному господарстві. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» с. Кірово Немирівського району Державний акт на право колективної власності на землю отримало у 1995 році. Відповідно до п. 7 зазначеного вище Указу Президента України встановлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 зазначає, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Судова Палата у цивільних справах Верховного суду України у своїх роз`ясненнях викладених в «Практиці розгляду судами земельних спорів» від 01 вересня 2003 року зазначає, що правильно діяли при вирішенні таких питань суди, які виходили з положень п. 7 Указу Президента «Про порядок паювання земель…» (720/95), в якому передбачено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання в користування земельних ділянок громадянам, зайнятим переважно в соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. На цій підставі суди визнавали за позивачами - новоприйнятими членами таких підприємств право на земельні ділянки з резервного земельного фонду в розмірі, встановленому відповідними рішеннями місцевих рад. Таким чином [PERSON] має право на земельну частку (пай), оскільки являлась членом КСП «Україна» с. Кірово Немирівського району після моменту розпаювання земель даного підприємства. В зв`язку з цим позивачка [PERSON] , просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай). В судовому засіданні представник позивача адвокат Кіцула В.І., позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Представник відповідача Рачківської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі позов визнає повністю, не заперечує щоб за [PERSON] визнати право на земельну частку (пай). Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 1997 року працювала в КСП «Україна» с. Кірово Немирівського району різноробочою та була членом цього підприємства, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . Відповідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Тому, за викладених обставин позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай) є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved