Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання права на спадщину за законом. В позовній заяві посилається на те, що її матері [PERSON], померлій [INFO], на праві власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 522, належала ? частина земельної ділянки площею 3,38 га, що розташована на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 543, належала ? частина земельної ділянки площею 3,38 га, що розташована на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Вона являється єдиною спадкоємицею першої черги за законом, однак отримати свідоцтво на право на спадщину не має можливості, через відсутність оригіналів державних актів та невідповідність прізвища матері в свідоцтві про її народження та в свідоцтві про смерть, тому позивач змушена звернутися до суду про захист свого майнового права. Представник позивача до судового засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить ухвалити рішення, а справу розглядати за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явилася, однак надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнає, та просить суд слухати справу за її відсутності. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено слідуюче. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO], її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 15.09.2015 року № 00015800984, актовий запис № 314, 05.10.1991 року уклала шлюб з [PERSON], взявши прізвище «[PERSON]». Мати позивача - [PERSON], відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 21.10.2015 року № 00015923111, актовий запис № 101, 21.06.1973 року уклала шлюб з [PERSON], взявши прізвище «[PERSON]». Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 15.09.2015 року № 00015801008, актовий запис № 187, 18.10.1977 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], відновивши дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 19.03.1992 року уклала шлюб з [PERSON], взявши прізвище «[PERSON]». [PERSON] при житті, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 522, належала ? частина земельної ділянки площею 3,38 га, що розташована на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 543, належала ? частина земельної ділянки площею 3,38 га, що розташована на території Шляхівської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актового запису № 470 від 13.05.2014 року, [PERSON] померла [INFO]. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов'язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які, суд, виходить з того, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). В першу чергу, за правилами ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України. Відповідно до п.7, Глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерставом юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012., Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у справах нотаріуса залишаються оригінали державних актів на право власності на земельну ділянку. На оригіналі державного акта нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця. При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно довідки державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. від 128.09.2016 року № 943/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO] не заводилась. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за заповітом. Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved