overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 9 вересня 2013 року був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем. Спільних дітей вони не мають. Шлюб між ними був зареєстрований, коли відповідач відбував покарання в місцях позбавлення волі. 2 червня 2016 року [PERSON] звільнився та залишився проживати у Миколаївській області. Фактично сімейних відносин з відповідачем не було та після його звільнення після відбування покарання вони не бачилися. На підставі вищевикладеного позивач просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та до [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Відповідач причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповів дані їм правовідносини. 9 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 61 та видано свідоцтво про шлюб (а.с.4). Подружжя спільних дітей не має. Судом встановлено, що з моменту реєстрації шлюбу подружжя разом не проживали, а з червня 2016 року припинили спілкування, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна подружжя не має. На виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог\~\~позивач зазначає, що 15 вересня 2012 року було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON].. Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. З січня 2016 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на дитину. На підставі вищевикладеного позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти дитину в розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Відповідач позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4). Згідно з довідкою виконавчого комітету Першотравенської сільської ради від 3 жовтня 2016 року дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів законними та обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, зокрема те, що відповідач не надав доказів про знаходження у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків тощо. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу. Вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомогу на утримання сина не надає. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини надає нерегулярно, домовленості про розмір аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітніх дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав докази про те, що має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків. Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог\~\~позивач зазначає, що має з відповідачем спільну дитину [PERSON], [INFO]. В березні 2016 року вони припинили проживати з відповідачем. Відповідач мешкає у м.Верхівцеве, а вона з двома дітьми мешкає в с.Соколівка. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на сина, [PERSON], у розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сімї від 29 липня 2016 року (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів законними та обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 15 серпня 2015 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. В червні 2016 року припинено шлюбні відносини та ведення спільного господарства з відповідачем. Причиною припинення шлюбних стосунків, на думку позивача, було відсутність взаєморозуміння, виникнення конфліктів. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без його участі. Позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповіді до них правовідносини. 15 серпня 2015 року виконавчим комітетом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 13 та видано свідоцтво про шлюб (а.с.4). Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з червня 2016 року, з того часу стосунки не підтримують та не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання дитини та поділ майна подружжя не має. Враховуючи те, що від позивача не надійшла заява про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 4 серпня 2012 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Вони мають спільну дитину доньку, [PERSON], [INFO]. 29 вересня 2015 року припинено шлюбні відносини та ведення спільного господарства з відповідачем. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без його участі. Позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповіді до них правовідносини. 4 серпня 2012 року виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 25 та видано свідоцтво про шлюб (а.с.5). Подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з 29 вересня 2015 року, з того часу стосунки не підтримують та не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про місце проживання дитини та поділ майна подружжя не має. Враховуючи те, що від позивача не надійшла заява про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має спільну дитину з [PERSON] - [PERSON], [INFO]. В 2009 році позивач посварилася з відповідачем і з того часу почали жити окремо. Відповідач усіляко ухиляється від матеріального підтримання її та дитини. Добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється. Відповідач ніде офіційно не працює, а тому позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] у твердій грошовій сумі 100 грн. щомісячно до повноліття доньки. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.3). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. Дані обставини визнані сторонами, а тому у відповідності до ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб, а також ту обставину, що відповідач ніде офіційно не працює, а тому має нерегулярний, мінливий дохід. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 (двісті двадцять дев`ять) грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з 14 листопада 2004 року до 22 вересня 2012 року знаходилась у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення суду [PERSON] зобов'язаний виплачувати на користь позивача 1/3 частку усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, однак в період з 12 листопада 2012 року до 14 жовтня 2013 року він цього не робив, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 6990 грн. 79 коп., яку виплатити в добровільному порядку відповідач відмовляється. У зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6990 грн. 79 коп. До початку судом розгляду справи по суті позивачем подано заяву про зміну предмету позову, згідно з якою позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за порушення строків сплати аліментів в сумі 19948 грн. 51 коп. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.5). На підставі рішення суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в сумі 1/3 частини всіх його доходів. Згідно розрахунку заборгованості станом на 1 жовтня 2013 року заборгованість по аліментам становить 6990 грн. 79 коп. (а.с.6). Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку, наданому позивачем, сума неустойки складає 19948 грн. 51 коп. Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів того, що він на підставі рішення суду звільнений від сплати заборгованості за аліментами, а також поважності причин несплати заборгованості по аліментам, підстав для зменшення розміру пені, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесені нею судові витрати, а саме сплачений судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 12 грудня 2001 року Верхньодніпровським районним судом було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення донькою повноліття. Крім цього 27 березня 2009 року Верхньодніпровським районним судом було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею 23 років. У звязку з тим, що відповідач не виконує рішення суду про стягнення аліментів станом на 1 жовтня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 23\~207 грн. 45 коп.

Outcome: partial