Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з заявою, в якій просить оголосити її двоюрідного брата [PERSON], який проживав за адресою: [INFO] Б[ADDRESS], померлим від дня набрання законної сили рішенням суду. В обґрунтування заяви зазначено, що їй стало відомо від сусідів, що [PERSON] на початку 2000-х років був засуджений до позбавлення волі та відбував покарання в одній з виправних колоній м. Донецька, де захворів на туберкульоз та помер. З того часу, місце перебування [PERSON] невідоме. Оголошення [PERSON] померлим, необхідне заявнику для оформлення спадкових прав. Заявник та його представник [PERSON] в судове засідання зявились, надали пояснення по суті справи,\~ заяву підтримали в повному обсязі. Від представника заінтересованої особи Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. З довідки Соколівської сільської рапди Кіровоградського району та області № 02-41/77/1 від 18.01.2017 року слідує, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] Б[ADDRESS], але зі слів сусідів не проживає з 2000 року (а.с.20). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON], померлого 19.12.2012 року, заведена спадкова справа (а.с.12,13). У відповіді Кіровоградського районного відділення поліції Кропивницького відділу поліції зазначено, що [PERSON] в розшуку не значиться (а.с.26). Згідно довідки ДСНС України підтверджено факт пожежі житлового будинку по вулиця Полинкіна, 1 Б [ADDRESS] (а.с.35). З інформації, яка отримана представником заявника адвокатом [PERSON], на адвокатські запити в порядку ст.20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що: - актовий запис про смерть [PERSON], [INFO] по Кіровоградському району - відсутній (а.с.37). - [PERSON] по обліку установ пенітенціарної служби України в Донецькій облсті, які знаходяться на території підконтрольній українській владі - не проходить ( а.с.42, 111). Відповідно до запиту Кіровоградського районного суду за даними УІПКП 102 ГУНП [PERSON], [INFO], засуджено 12.10.1993 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.141 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік. 17.03.1999 року засуджено Кіровоградським районним судом Кіровограської області за ч.2 ст.144 КК України на 3 роки позбавлення волі. 06.04.1999 року він відбув до Арбузинської ВК Миколаївської області та 23.06.2001 року звільнений із заміною невідбутої частини покарання на виправні роботи (а.с.77). Прикордонна служба України проінформувала суд, що за результатами перевірки, відомостей про перетинання державного кордону України [PERSON], [INFO], в базі даних не виявлено (а.с.56). Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] неодноразово відбував покарання. Біля 15 років по місцю своєї реєстрації не проживає та про його долю невідомо. Від [PERSON] дізналася, що [PERSON] помер. Свідок [PERSON] дала аналогічні пояснення. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ч.ч. 1, 3, 4 ст.46 ЦК України). Відповідно до змісту зазначеної норми кожна з цих підстав є самостійною для визнання особи такою, що померла, і в залежності від підстав визнання особи, такою що померла, визначається строк, протягом якого мають бути відсутні відомості про особу у місті її постійного проживання. Згідно із ст.247 ЦПК України \~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. З\~ роз'яснень пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне зазначення» вбачається, що оголошення особи померлою здійснюється на підставі\~вірогідного припущення про смерть громадянина, зробленого на підставі обставин, передбачених ст. 46 ЦК України. У випадку відсутності відомостей про місце перебування особи протягом трьох років днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи померлою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом трьох років, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи. Заявник в заяві із якою він звернувся до суду, посилається на те, що [PERSON] по місцю своєї реєстрації не проживає з 2000 року та відомості про його місцезнаходження відсутні. Однак, відсутність особи по місцю проживання\~ не може бути підставою для визнання такої особи померлою. Факт, що [PERSON] помер, в зв»язку із захворюванням на туберкульоз, відбувая покарання, не підтверджений належними та допустимими доказами. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] не можуть розцінюватися судом як беззаперечний доказ смерті [PERSON] Як вбачається із довідки про судимість [PERSON], 17.03.1999 року його засуджено Кіровоградським районним судом за ч.2 ст.144 КК України на 3 роки позбавлення волі. 06.04.1999 року він відбув до Арбузинської ВК Миколаївської області та 23.06.2001 року звільнений із заміною невідбутої частини покарання на виправні роботи (а.с.77). Будь-яких достовірних доказів, що [PERSON] помер в колонії на території Донецької області в ході розгляду справи не добуто. Закон повязує можливість оголошення особи померлою за умови, що обставини її зникнення з місця постійного проживання дають підстави вважати її померлою. Будь-яких обставин, за яких можливо припустити смерть [PERSON], судом не встановлено. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б давали обґрунтовані підстави для задоволення заяви та оголошення [PERSON] померлим.

Outcome: dismissed