Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу покликаючись на те, що вони із відповідачем мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втратили почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння. Від подружнього життя мають двоє неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між ними не можливе, оскільки вони не пітримують подружніх відносин, а тому просить шлюб розірвати. 17.08.2020 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додав заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] подав суду заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, на розлучення згідний та просить щлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Сторони зареєстрували шлюб 16.07.2009 року в Красненській селищній раді Буського районному Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.07.2009 року. Від подружнього життя мають двоє неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та відносини в сім`ї, сторони не розуміють один одного, втратили почуття любові. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved