Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на те, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 10 червня 2014 року у виконавчому комітеті Вишківської селищної ради Хустського району за актовим записом № 40. У шлюбі в них народилася одна дитина син [PERSON] 04.01.2015 року, який проживає разом з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Відповідач почав зраджувати їй у подружній вірності. Подальше сумісне життя з ним за таких обставин є неможливим. Їхній шлюб існує лише формально та не виконує свого прямого призначення, а тому його збереження є недоцільним. Дитина знаходяться на повному утримані та вихованні позивачки. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач відмовляється. Позивачка у позові просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з нього аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове зсідання не зявився. До суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечив. В порядку, передбаченому ст.ст. 169, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 червня 2014 року у виконавчому комітеті Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 40, що стверджується оглянутим оригіналом свідоцтва про шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є протилежність поглядів на шлюб та сімю, нехтування з боку відповідача сімейними цінностями, що призводить до постійних сварок та непорозумінь між сторонами. Неповнолітня дитина: син [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач зобовязання по утриманню дитини належно не виконує, матеріальної допомоги по утриманню неповнолітнього сина позивачці не надає. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка стверджує про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі, його формальність та невиконання прямого призначення шлюбу. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загостренні їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу: для дитини віком від 6 до 18 років з 01 травня пo 30 листопада - 1777 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своєї дитини, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з дня подання позову. Судові витрати по справі підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved