Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їхнє подружнє життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, різні характери та відсутністю почуттів любові та поваги один до одного. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишаться проживати із нею. Питання про утримання дітей вирішено із відповідачем в добровільному порядку та діти й надалі залишатимуться на її утриманні. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Шлюбні відносини з відповідачем вони припинили. Позивачка в судове засідання не з'явилася, завчасно письмовою заявою сповістила суд про неявку та можливість розгляду справи за її відсутності, просила позов задовольнити та шлюб розірвати, не заперечувала проти заочного розгляду і вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Оскільки [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 07 листопада 2008 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за № 1153. Під час шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою і щодо місця проживання яких, у сторін спору не виникає. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та різні погляди на життя, вони не проживають разом, не ведуть сумісного господарства. Позивач стверджує, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та перш за все, інтересам їхніх дітей. Спору про поділ майна що є їхньою спільною сумісною власністю сторони не мають. Між ними досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу діти й надалі залишатимуться проживати із позивачкою. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їхніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved