Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з заявою про встановлення факту , що має юридичне значення, а саме факту народження особи в певний час , мотивуючи вимоги тим , що 10.11.2015р., знаходячись в м. Донецьку Донецької області України в Центральній міській клінічній лікарні №6 заявниця [PERSON] народила дитину жіночої статі та дитину чоловічої статі. Батьком дітей є [PERSON], 22.04.1980р.н., з яким заявниця [PERSON] перебуває у не зареєстрованих шлюбних відносинах. Оскільки м. Донецьк наразі знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області, то там не діють державні органи України. Заявниця [PERSON] звернулася до Красноармійського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою реєстрації народження дітей, однак їй в реєстрації народження було відмовлено з причини того, що медичні документи оформлені медичними закладами, які розташовані на непідконтрольній українській владі території, а тому викликають сумнів їх легітимність. Тому, заявниця [PERSON] з метою реєстрації факту народження своїх дітей, звернулася до суду з заявою і просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт народження [PERSON], 17.09.1987р.н. дитини жіночої статі, 10.11.2015р. та дитини чоловічої статі, 10.11.2015р. у м. Донецьк, Україна, батьком яких є [PERSON], 22.04.1980р.н.. Заявниця [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в позовній заяві зазначила прохання розглядати справу за її відсутності, на заявлених вимогах наполягала. Представник заінтересованої особи Красноармійського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, просив вирішити справу на підставі наявних документів відповідно до діючого законодавства України. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Статтею 257-1 ЦПК України, встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. З матеріалів справи слідує , що відповідно до копії паспорта громадянина України серії ЕН №508730, виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 29.06.2006р., [PERSON] народилася 17.09.1987р. у місті Ленінакан Республіка Вірменія та зареєстрована за адресою: [INFO] з 15.05.2013р.. Відповідно до копії медичного свідоцтва про народження №1002, виданого 13.11.2015р. Комунальним лікувально-профілактичним закладом Центральна міська клінічна лікарня №6 м. Донецька, [PERSON] 10.11.2015р. о 10-57год. народила дитину чоловічої статі вагою 3320гр. у ЦМКЛ №6 м. Донецька. Відповідно до копії медичного свідоцтва про народження №1003, виданого 13.11.2015р. Комунальним лікувально-профілактичним закладом Центральна міська клінічна лікарня №6 м. Донецька, [PERSON] 10.11.2015р. о 10-59год. народила дитину жіночої статі вагою 2580гр. у ЦМКЛ №6 м. Донецька. Відповідно до копії відмови в реєстрації факту народження дитини начальника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську від 17.02.2016р. №394/03.2.-09.4, вказаний відділ повідомив [PERSON] про відмову у державній реєстрації народження дітей оскільки медичні документи про їх народження видані окупованою владою в Криму та так званих ДНР та ЛНР, які не визнаються згідно з законодавством України. Суд враховує, що м. Донецьк станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Донецьк Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявницю можливості зареєструвати факт народження дітей у встановленому Законом порядку. Крім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. До того ж суд бере до уваги, що встановлення факту народження особи в певний час має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, а тому як виняток, документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, беруться судом до уваги та оцінюються судом у сукупності та взаємозвязку під час розгляду справи у порядку ст. 257-1 ЦПК України. При цьому суд зауважує, що заявниця [PERSON] просить суд в судовому рішенні вказати батьком своїх дітей [PERSON], 22.04.1980р.н.. Щодо цієї вимоги заяви суд зазначає, що відповідно до ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, враховуючи ту обставину, що заявниця [PERSON] не перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 22.04.1980р.н., а матеріали справи не містять доказів щодо походження дітей саме від [PERSON], то суд вважає необхідним відмовити у задоволенні даної вимоги заяви. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявницею [PERSON] в обґрунтування вимог заяви є достовірними, а також частково підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим заява [PERSON] про встановлення факту народження дітей, підлягає частковому задоволенню. Виконуючи вимоги ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України суд вважає за необхідне вказати у резолютивній частині рішення дані про дату і місце народження особи, а також про матір особи.

Outcome: partial