Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , [INFO] , згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.06.2013 року у справі № 308/8202/13-ц, визначивши розмір аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2013 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно з 20.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Дитина на даний час проживає з позивачем, потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Позивач в\~судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу у її відсутності, позовну заяву підтримує повністю, просить задовольнити. Відповідач\~ в\~судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2\~ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, зважаючи на заяви сторін, визнання позовних вимог відповідачем, проаналізувавши причини позову, суд дійшов встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини та дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч.3 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено наступні обставини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 липня 2006 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 763. Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від\~12 червня 2013 року\~\~з [PERSON] , 1980 року народження, РНОКПП [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , стягуються аліменти на користь [PERSON] , 1971 року народження, РНОКПП [NUMBER] , мешканки [ADDRESS] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі щомісячно в\~розмірі 700 (сімсот) гривень, починаючи з 20.05.2013 року і до досягнення ним повноліття, про що також свідчить, та не оспорюються сторонами, долучена до матерів справи копія виконавчого листа від 12.03.2013 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області. З довідки № 18 від 22 березня 2019 року, виданої [PERSON] встановлено, що остання працює в обласному наркологічному диспансері молодшою медичною сестрою та має дохід з 01.03.2018 по 28.02.2019 року в розмірі 55095, 14 грн. 08 липня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037\~VІІІ від 17 травня 2017 року, відповідно до якого ч. 5\~ст. 183 Сімейного Кодексу України\~визначено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину\~однієї чверті, на двох дітей\~однієї третини, на трьох і більше\~половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а у відповідності до ч. 2\~ст. 182 Сімейного Кодексу України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 3\~статті 181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень\~статті 182\~Сімейного Кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як вбачається з правової позиції Верховного суду України від 05.02.2014 року у справі № 143 цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Статтею 183\~Сімейного Кодексу\~України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу\~України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Разом з тим\~частиною 1\~статті 192 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми, якими врегульовано обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. А тому, у новому розмірі аліменти слід стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, крім того вважає доведеними обставини, на які посилається позивач, а саме, що з часу ухвалення рішення, змінилися потреби дитини, подорожчав рівень життя, тому на мінімальні потреби дитини на даний час недостатнім є розмір аліментів, попередньо визначений у сумі 700 грн. щомісячно, який є значно меншим від законодавчо встановленого мінімуму. Зважаючи на це, та на позицію відповідача, який визнає позовні вимоги повністю, суд доходить висновку, що попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує якнайкращі інтереси дитини, зважає на законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який з 1 січня 2019 року встановлений у розмірі 2027 гривень, позицію платника аліментів - відповідача, та бере до уваги обов`язок обох батьків в утриманні дитини. Крім того при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за дитиною, вік та стан здоров`я дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність даних про наявність у нього інших утриманців (матеріали справи таких відомостей не містять, відповідач таких відомостей не надав, маючи обов`язок доводити обставини у справі), його визнавальну позицію, яка не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати на утримання дитини, суд виходить з принципу добросовісності, справедливості та розумності, крім того, враховує обов`язок щодо участі в утриманні дітей обох батьків, матеріальне становище відповідача та, враховуючи законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, а саме, змінити розмір присуджених до стягнення аліментів, що визначенні в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно,змінивши спосіб стягнення аліментів та їх розмір, визначивши розмір аліментів в частці від доходу, заробітку відповідача у розмірі 1/3 всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, з`ясовані у справі обставини свідчать, що задоволення пред`явленого позову, в частині зміни способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, вирішуючи даний спір суд доходить висновку, що такі позовні вимоги заявлені в якнайкращих інтересах дитини та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення\~статті 141 ЦПК України\~та керуватися тим, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved