Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], 29.12.2002р.н. та [PERSON], 01.01.2007р.н. у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем з 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, але сімейне життя не склалось. 29.03.2012 року сторони розлучилися, що підтверджується рішенням Чернігівського районного суду у справі № 826/40/2012. В подальшому змінила прізвище на [PERSON]. Діти проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної та грошової допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не бажає надавати. Ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 27 серпня 2018 року\~ провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача за договором адвокат [PERSON] надав заяву, в якій просить позов розгляди без його участі, на вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 30). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що\~свідчить оголошення\~про його\~виклик на\~сайті Чернігівського\~районного суду\~Запорізької області\~(а.с.\~29),відзив на позов не надав. Оскільки від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено, позивач та відповідач з 29.12.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 29.03.2012 року (а.с. 7,11). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], 29.12.2002р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 116985 виданого 15.01.2003 року Обіточненською сільською радою Чернігівського району Запорізької області та [PERSON], 01.01.2007р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 049941 виданого 18.01.2007 року Обіточненською сільською радою Чернігівського району Запорізької області (а.с. 9,10). В подальшому позивачка змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС № 159813 (а.с. 8). На теперішній час діти проживають разом із позивачкою. Факт проживання неповнолітніх дітей з матірю, підтверджується довідкою про склад сім'ї позивачки, виданої виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області № 53 від 15.01.2018р. (а.с.12). У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як свідчать матеріали справи, між сторонами відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей, діти проживають з матірю, у зв'язку з чим позивач має право на звернення до суду й отримання аліментів з відповідача. Відповідно до ст. 182 СК України та роз'яснень, які містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. При цьому, на підставі частини першої\~статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня предявлення позову, тобто з 17 травня 2018 року. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, при цьому позивача законом звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої\~статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved