Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] у них в шлюбі народився син [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 173 та видано свідоцтво серія [NUMBER] В 2007 році між нею та відповідачем шлюб був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27 грудня 2007р, яке було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції 27 липня 2012 р вона уклала шлюб з [PERSON] і на даний час її прізвище [PERSON] . З моменту розлучення [PERSON] і по цей час відповідач сином [PERSON] не цікавиться, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Дитина від відповідача не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодні іграшки. Відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує його вдома та в школі. Після розлучення з 2007 року вихованням сина займалася тільки позивач та її теперішній чоловік [PERSON] , який фінансово забезпечив сім`ю їх, надає батьківське піклування відносно дитини. Орган опіки та піклування Красилівської районної адміністрації Хмельнциької області надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . В зв`язку з тим, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню відносно до його сина [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, однак причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заперечень суду не надавав. Представник третьої особи судове засідання не з`явився. Подав заяву з проханням розглянути справу без його участі. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 статті 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] .. Відповідач не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина, що підтверджено матеріалами справи. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зібраними у справі доказами стверджується, що відповідач [PERSON] не здійснює належного батьківського піклування, не виконує своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням сина, не виявляє будь-якого інтересу до нього, проживає окремо. З висновку № 47//22-74-505/2019 року від 18.02.2019 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав вбачається, що відповідач [PERSON] з сім`єю не проживає, протягом тривалого часу не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляє байдуже ставлення до долі дитини. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання вбачається, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , її чоловіком [PERSON] . З письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] слідує, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, дитинною не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини, не дбає про її здоров`я, що є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому задовольняє позов. Згідно з п.6 ч.1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Оскільки позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі ст.ст.150, 152, 164, 180, 184 СК України,

Outcome: approved