Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010 року задоволено її адміністративний позов, яким визнано нечинним та скасовано п. 3 рішення Луцької міської ради№39/42 від 29.04.2010 року та зобов'язано Луцьку міську раду внести на чергову сесію питання про передачу їй та [PERSON] у власність земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0545 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказує, що на підставі даної постанови Луцьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист та пред'явлено його до виконання і 26.03.2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Проте, з моменту відкриття виконавчого провадження і по даний час рішення суду не виконано. Вважає, що відповідачем грубо порушуються її законні права, в зв'язку з чим просить визнати бездіяльність Луцької міської ради по виконанню постанови Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010 року протиправною та стягнути на її користь 30000 грн. моральної шкоди. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 року, визнано нечинним та скасовано п. 3 рішення Луцької міської ради №39/42 від 29.04.2010 року «Про припинення договору оренди земельної ділянки на [ADDRESS] та зобов'язано Луцьку міську раду внести на чергову сесію питання про передачу [PERSON], [PERSON] у власність земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0545 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 5-12). Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 26.03.2012 року відкрито виконавче провадження №31767308 (а.с. 14). Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Проте, як з'ясовано в судовому засіданні, постанова Луцького міськрайонного суду від 12.07.2010 року внесена відповідачем на розгляд сесії 31.03.2014 року, тобто не виконувалась останнім близько двох років, у зв'язку з чим державним виконавцем неодноразово застосовувались штрафні санкції (а.с. 17-18). Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визнання бездіяльності Луцької міської ради по виконанню постанови суду протиправними і стягнення моральної шкоди є підставними та підлягають до часткового задоволення. При цьому, ч. 1 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Крім того, згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином , суд вважає, що позивачу внаслідок бездіяльності відповідача була заподіяна моральна шкода, яка полягала у певних душевних стражданнях, що спричиненні порушенням звичайного способу життя, докладенні зусиль для його відновлення у зв'язку із невиконанням відповідачем протягом тривалого терміну рішення суду, а тому, зважаючи на викладене, дотримуючись засад розумності і справедливості, у її відшкодування слід стягнути з відповідача в розмірі 500,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Outcome: partial