Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2014 року по 2016 рік. На підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.07.2016 року шлюб між ними розірвано і від даного шлюбу їх спільний син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати разом з нею. Весь цей період та задовго до розірвання шлюбу відповідач не утримував сина, не брав жодної участі у його вихованні, його ніколи не цікавила доля сина. На даний час вона знову вийшла заміж та має неповнолітню дитину від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] . З появою другої дитини їй матеріально важко утримувати двох дітей, так як відповідач в добровільному порядку ніколи не надавав кошти на утримання сина і жодним чином матеріально не допомагав, вже більше 4 років. Дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. [PERSON] ухиляється від покладеного на нього ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку щодо утримання дитини та не бажає добровільно надавати кошти на придбання дитині одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо, хоч є здоровим, являється добре матеріально забезпеченою особою, однак отримуваний дохід з метою уникнення визначеного законом обов`язку щодо утримання дитини приховує. Враховуючи небажання відповідача добровільно сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, батьком якої він є, вона вимушена звернутися до суду з позовом. Вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів не має. Вона самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їхнього малолітнього сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їхньої дитини. Так як, відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на утримання сина [PERSON] , [INFO] , і до його повноліття. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що на даний час він ніде не працює, але має змогу сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень щомісячно. Просить позов задовольнити частково. Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач та який перебувають на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги щомісячно на утримання сина не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітнім сином та сама веде догляд за ним, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, який не має постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1400 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 6 травня 2020 року, і до його повноліття, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Outcome: partial