Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації, у якому після уточнень прийнятих судом просить: 1) встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно її сина - [PERSON] , [INFO] та зобов`язати Забродівську сільську раду Богодухівського району Харківської області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , а саме в графі «батько» вказати [PERSON] ; стягнути із [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь позивача - [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дати народження дитини і до досягнення дитиною повноліття. Також просила розглянути клопотання про призначення судово-медичної експертизи. Судові витрати по справі покласти на відповідача та стягнути з нього на користь позивача сплачений нею судовий збір та інші витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що мала відносини із [PERSON] , внаслідок яких позивач завагітніла та народила дитину - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] стверджує, що відповідач [PERSON] є біологічним батьком дитини, однак, на повідомлення позивачки про вагітність відповідач жодним чином не відреагував. Оскільки шлюб між сторонами зареєстровано не було, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений за прізвищем матері, а ім`я по батькові дитини було записано зі слів матері відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України. Позивач вважає, що в даному випадку суд має встановити факт батьківства відповідача. Підставою для визначення батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Крім того, [PERSON] зазначила, що оскільки відповідач не визнає батьківства дитини, то вона не має можливості стягнути аліменти із дня народження дитини, про що неодноразово повідомляла відповідача. Вважає, що ухилення від батьківства є доказом, що підтверджує ухилення відповідача від сплати аліментів. Також вказала, що [PERSON] працює, не має інших утриманців, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину у розмірі 1/4 (однієї чверті) від його доходів. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12 лютого 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації про встановлення факту батьківства та стягнення аліментів було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. Заходи забезпечення позову не вживались. Ухвалою суду від 03.03.2021 задоволено клопотання позивача [PERSON] про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. Призначено у справі №613/96/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа - Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації про встановлення факту батьківства та стягнення аліментів - судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1. Чи є [PERSON] , [INFO] , громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] , громадянка України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ? 2. Яка вірогідність батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] ? Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27.05.2021 поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа - Служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації про встановлення факту батьківства та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 20.08.2021 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Білоножко Ю.В. у судовому засіданні позовну заяву підтримали, з викладених у ній обставин, на задоволенні позовних вимог наполягали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Представником відповідача - адвокатом Варченко О.П. подано до суду письмову заяву, яку він підтримав у судовому засіданні, та в якій він просив суд розглянути дану справу без участі відповідача, у зв`язку з відрядженням останнього за межі району. Зазначив, що з позовними вимогами відповідач [PERSON] згоден в повному обсязі. Батьківство своє визнає, сплачувати аліменти згоден, про що зазначив у письмовій заяві. Відзиву на позов не подав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у надісланій до суду письмовій заяві просив суд провести судове засідання за відсутності представника третьої особи. Письмових пояснень щодо позову не подав. Суд, заслухавши думку позивача, представника позивача та представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у с. Заброди, Богодухівського району, Харківської області народилася дитина - [PERSON] , про що Забродівською сільською радою Харківської області складено актовий запис № 04 від 16 вересня 2020 року. 16 вересня 2020 року Забродівською сільською радою Богодухівського району Харківської області видано свідоцтво про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , в якому матір`ю дитини зазначена [PERSON] , громадянка України, а батьком - [PERSON] , громадянин України (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. З урахуванням викладеного, оскільки [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала, в актовому записі та у свідоцтві про народження дитини [PERSON] , який народився [INFO] , запис про батька дитини було вчинено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України та зазначено батьком дитини за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі - [PERSON] , громадянина України, дитині було присвоєно прізвище « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] ». Як встановлено частиною 2 статті 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року). За клопотанням позивачки у справі була проведена судова молекулярно-генетична експертиза. Згідно з висновком експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.05.2021 № СЕ-19/121-21/5863-БД, [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , ймовірність даної події складає 99,9999999997% (а.с. 57-72). Вказаний експертний висновок відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, з клопотанням про проведення повторної або додаткової експертизи відповідач до суду не звертався. Відповідач [PERSON] , як зазначалось вище, у надісланій до суду письмовій заяві зазначив, що своє батьківство визнає. Крім того, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є подругою [PERSON] .. Підтвердила, що позивачка та відповідач мали близькі відносини. Вперше вона познайомилася із [PERSON] на Дні народження [PERSON] у липні 2019 року, у листопаді 2019 року вони вдвох приїжджали до [PERSON] на День народження та поводили себе як пара. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом [PERSON] , має з нею дружні відносини. Зазначив, що позивачка та відповідач зустрічалися з середини липня 2019 року грудень 2019 року, востаннє він бачив їх удвох приблизно 20 грудня 2019 року, однак, Новий рік [PERSON] та [PERSON] уже святкували окремо. Крім того, судом було досліджено у судовому засіданні зміст наявного в матеріалах справи СD-диску, на якому містяться спільні фотознімки [PERSON] та [PERSON] , а також фото смс-повідомлень переписки сторін, які підтверджують наявність близьких відносин між позивачем та відповідачкою. Враховуючи висновок судової молекулярно-генетичної експертизи, яким встановлено батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] з вірогідністю 99,9999999997%, фотографії та переписку, якими підтверджено факт наявності близьких відносин між [PERSON] та [PERSON] , пояснення свідків щодо періоду, в який мали місце ці відносини - з липня 2019 року по грудень 2019 року, та дату народження дитини, а також визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог [PERSON] в частині зобов`язання Забродівської сільської ради Богодухівського району Харківської області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , в частині відомостей про батька, суд зазначає наступне. За приписами ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є , зокрема, виконавчі органи сільських, селищних і міських рад. Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 6 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою , зокрема, одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини . Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Згідно з п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі по тексту - Правила № 96/5), зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. За приписами п.2.6 Правил № 96/5 разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. Як встановлено пунктом 2.13.1 Привал № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п.2.16.4 Правил № 96/5 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Беручи до уваги наведене, враховуючи, що біологічним батьком дитини [PERSON] є [PERSON] , тому з актового запису про народження дитини [PERSON] необхідно виключити відомості про [PERSON] як про батька вказаної дитини, та внести відомості про [PERSON] , громадянина України, як про батька дитини. Щодо позовних вимог в частині стягнення із [PERSON] аліментів на користь позивачки на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дати народження дитини і до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.27 Конвенції ООН про права дитини). Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Так, судом встановлено факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частина 2 ст. 191 СК України передбачає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Вказана правова норма передбачає вчинення позивачем певних дій, направлених на одержання аліментів з відповідача та неможливість їх отримання у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У даному випадку, важливе значення має доказування факту ухилення відповідача від сплати аліментів. Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження ухилення відповідача від сплати аліментів починаючи з дати народження дитини - [INFO] , а також відомості про вжиття позивачем відповідних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не змогла отримати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому стягнення аліментів необхідно проводити з дня пред`явлення позивачем позову, тобто з 26.01.2021. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приписами частини першої статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України). Суд зауважує, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, тобто, погодився із розміром аліментів, про стягнення якого просила позивач - ј (одна четверта) частка від всіх доходів щомісячно. Відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також доказів відсутності у відповідача можливості сплачувати аліменти у вказаному вище розмірі до матеріалів справи не надано. З клопотанням про витребування відповідних доказів сторони до суду не звертались. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, беручи до уваги позицію відповідача, який у поданій до суду письмовій заяві зазначив про свою згоду сплачувати аліменти, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення аліментів з дня пред`явлення даного позову (26.01.2021) з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви про стягнення аліментів, тому судовий збір в частині стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 26.01.2021 [PERSON] сплачено судовий збір за подання позову в частині позовних вимог про встановлення батьківства у сумі 908,00 грн., у зв`язку з чим суд на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 грн.. Також позивач просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 1000 грн. та за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 7614 грн. Згідно з ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження судових витрат на правничу допомогу адвоката позивачем до початку судових дебатів подано : договір про надання правової допомоги № 25/10/Б-21 від 25.10.2021, укладений між [PERSON] та адвокатом Білоножко Юлією Володимирівною, відповідно до якого клієнт надає адвокату повноваження, зокрема, брати участь у судових засіданнях. Обсяг і вартість наданої правової допомоги визначається у відповідному розрахунку; розрахунок до договору про надання правової допомоги № 25/10/Б-21 від 25.10.2021, відповідно до змісту якого вартість правової допомоги, що надається адвокатом клієнту становить 1000 грн. за участь та представництво інтересів у судовому засіданні 25.10.2021 о 14:00 год. та сплачується одразу після підписання договору і розрахунку до нього (або одразу після засідання - за домовленістю сторін); копію ордеру серії ПТ № 197239 від 25.10.2021 на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Білоножко Ю.В. у Богодухівському районному суді Харківської області; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я [PERSON] та витягу з Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвоката Білоножко Ю.В. Враховуючи, що склад та розмір витрат позивача підтверджено договором, ордером та розрахунком, у якому зазначено конкретний зміст, обсяг та вартість правничої допомоги, яка надається адвокатом Білоножко Ю.В., беручи до уваги, що відповідачем та його представником не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу або доказів неспівмірності заявлених до відшкодування витрат змісту та обсягу послуг адвоката, у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн. Згідно з ч.ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до клопотання експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 18.03.2021 вартість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи складає 7614,00 грн. Позивачкою надано копії трьох квитанцій від 20.04.2021 про сплату вартості судової молекулярно-генетичної експертизи, у загальній сумі 7614 грн. Відповідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України вказані витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial