Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням. В обгрунтування позову зазначила, що на підставі договору дарування вона набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному житловому приміщенні, крім неї зареєстровані її діти, а також колишній чоловік [PERSON] , відповідач по справі. Однак він вже понад рік не проживає у житловому будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере. Відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний. Факт реєстрації [PERSON] у житловому будинку позивачки порушує її право на вільне розпорядження і користування майном та оформлення субсидії так як вона проживає із двома малолітніми дітьми, одна з яких має інвалідність та потребує постійного догляду. Враховуючи викладене, позивака просить [PERSON] таким, що втратив право користуватися житловим будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та вказала, що відповідач вже тривалий час як створив іншу сім`ю, з якою проживає в іншій області. У березні та квітні відповідач з`являвся у будинку, при цьому вчиняв відносно неї неправомірні дії, і вона була змушена звертатися у поліцію. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Представник відповідача [PERSON] проти заявленого позову заперечив. Суд, заслухавши позивачку, представника відповідача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 зазначеного Кодексу власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України особа втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу 30 квітня 2015 року. Відповідно до довідки Ізяславської міської ради від 02.08.2021 року у даному помешканні зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний Ізяславським районним судом Хмельницької області 09 червня 2021 року. Позивачем у даній справі виступав [PERSON] , за відсутності позивача його інтереси представляв адвокат Чернов В.В. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона являється тіткою позивачки і проживає поряд у будинку. Відповідач із листопада 2001 року покинув сім`ю і з того часу за місцем реєстрації не проживає. Свідок [PERSON] посвідчила суду, що проживає неподалік від сім`ї [PERSON] і вони підтримують дружні стосунки. Разом із тим була свідком як колишній чоловік позивачки недобре до неї відносився, а з листопада місяця минулого року він сім`ю покинув. Судом витребовувалися матеріали перевірки за заявами [PERSON] 02 березня 2021 року та 06 квітня 2021 року, з яких вбачається , що позивачка зверталася до правоохоронного органу з приводу дій щодо неї [PERSON] . Таким чином, дослідивши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача у житлі, яке на праві приватної власності належить позивачам, порушує їх права, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 319, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved