Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , яка померла [INFO] із [PERSON] , який помер [INFO] , в [ADDRESS] з 1991 року та на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] . Заяву обгрунтовує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадкового майна, заявниця отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є відсутність доказів прийняття [PERSON] спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Так з 1991 року [PERSON] проживала в с. Лугова Бершадського району Вінницької області разом зі своїм співмешканцем - [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Однак за життя він вчинив заповіт від 25.03.2008 року, яким на випадок своєї смерті заповів [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Устянської сільської ради розміром 2,0507 в умовних кадастрових гектарах. Після смерті [PERSON] , [PERSON] фактично прийняла спадщину, так як проживала з ним однією сім`єю, однак довести даний факт в позасудовому порядку неможливо, так як зазначені особи були зареєстровані за різними адресами. Дана заява надійшла до суду 12.07.2019 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, була передана для розгляду судді Хмель Р.В. Ухвалою від 15.07.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання на 31.07.2019 року. Заявник, [PERSON] , через канцелярію суду надала письмову заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у її відсутність. Від представника заінтересованої особи - Устянської сільської ради, також надійшла письмова заява про визнання вимог заявника та розгляд справи без участі представника сільської ради. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] в с. Лугова Бершадського району Вінницької області у віці 67 років померла [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] , є дочкою померлої та спадкоємицею на її майно. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай), яке [PERSON] заповів на випадок своєї смерті [PERSON] , згідно заповіту від 25.03.2008 року. Однак, постановою нотаріуса від 12.03.2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на означене вище майно після смерті матері, заявниці було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] . Так, згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] в с. Устя Бершадського району вінницької області у віці 52 роки. Відповідно до довідки Устянської сільської ради №417 від 22.02.2019 року, [PERSON] є спадкоємцем на майно останнього за заповітом. У цій же довідці вказано, що [PERSON] з 1991 року проживала разом з [PERSON] в [ADDRESS] без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, однак до дня смерті [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] . Відсутність спільної реєстрації [PERSON] та [PERSON] в одному будинку на час смерті останнього унеможливлює встановлення факту прийняття спадщини за заповітом [PERSON] після смерті [PERSON] в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення фактів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до пункту 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частиною 2 ст. 315 цього ж Кодексу у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 та ч. 2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ст.273 ЦПК ( 1502-06 ) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Надані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт, встановлення якого просить заявник. Відсутні дані, які б свідчили про наявність спору про право у даних правовідносинах. Отже, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved