Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON]. Згідно уточненої позовної заяви, позивач просила суд встановити факт її проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 2007 року по 21 листопада 2008 року, визнати спільною сумісною власністю земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], площею 0,0499 га; земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], площею 0,14 га; домоволодіння за адресою: [ADDRESS]; автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», 2012 року випуску; автомобіль «Toyota Venza», 2013 року випуску; майно, придбане у житловий будинок Б-1, здійснити поділ вказаного майна, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за 1/2 частку майна в житловому будинку Б-1 у розмірі 84506 грн., за 1/2 частку вартості автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» у розмірі 211349 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з грудня 2007 року вони з відповідачем проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. У період спільного проживання відповідач набув право власності на вищезазначені земельні ділянки, сторони здійснили будівництво житлового будинку літ. А-2 за адресою: [ADDRESS]. Сторони зареєстрували шлюб 21 листопада 2008 року, у період якого здійснили будівництво, ремонт та облаштування житлового будинку літ. Б-1 за адресою: [ADDRESS], придбали автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado» та «Toyota Venza». У червні 2014 року сторони фактично припинили шлюбні відносини. Посилаючись на положення ст.ст. 60, 74 Сімейного кодексу України, позивач просила позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання: [ADDRESS] (Том 1, а.с. 29), були направлені судові повістки про виклик до суду на 24 вересня, 12 жовтня та 23 жовтня 2015 року, що підтверджується матеріалами справи (Том 2, а.с. 50-51, 87-89). Враховуючи положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України, [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Свідок [PERSON], яка є двоюрідною сестрою позивача, у судовому засіданні зазначила, що сторони проживали спільно з осені 2007 року до 2014 року у квартирі позивача, при цьому протягом одного року - без реєстрації шлюбу, з 2008 року - у шлюбі. За цей час вони придбали земельну ділянку та розпочали на ній будівництво житлового будинку. У період спільного проживання з відповідачем позивач, працюючи лікарем ультразвукової діагностики, мала самостійний заробіток. Свідок [PERSON], яка є сестрою позивача, у судовому засіданні вказала на те, що сторони почали проживати разом восени 2007 року, приблизно через рік після цього зареєстрували шлюб. Увесь цей час вони проживали у квартирі позивача, розташованій по [ADDRESS]. При цьому, обидві сторони працювали та спільними зусиллями здійснювали будівництво житлового будинку. На початку спільного проживання сторін у власності позивача знаходився автомобіль «Suzuki Grand Vitara», яким користувалися обидві сторони. Пізніше сторони продали зазначений автомобіль та придбали інший. На час, коли відповідач почав проживати в квартирі позивача, ремонт в ній вже був закінчений, квартира була повністю облаштована. Свідок також зазначила, що протягом спільного проживання сторін позивач працювала лікарем у санітарно-медичній частині. Необхідне для роботи ультразвукове діагностичне обладнання позивач придбала ще до початку спільного проживання з відповідачем, за власні кошти. Свідок [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача, пояснив, що сторони спільно мешкали з 2007 року. За час спільного проживання вони придбали земельну ділянку в смт. Кіровське та спільно здійснювали на ній будівництво житлового будинку. Ремонт та облаштування вказаного будинку позивач та відповідач проводили за спільні кошти. На початку спільного проживання сторін позивач мала у власності автомобіль «Suzuki Grand Vitara», позивач - «Mercedes 230». У період шлюбу ними було придбано автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado» та «Toyota Venza», зокрема, останній був придбаний за рахунок продажу автомобіля позивача «Suzuki Grand Vitara» та позичених позивачем грошових коштів. Свідок також підтвердив, що протягом спільного проживання з відповідачем позивач працювала лікарем, мала самостійний заробіток. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 20 квітня 2012 року (Том 1, а.с. 11), 21 листопада 2008 року у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами був зареєстрований шлюб. 27 серпня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 27 серпня 2014 року, актовий запис № 276 (Том 1, а.с. 131). Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Суд вважає, що позовна вимога про встановлення факту постійного проживання позивача з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 2007 року по 21 листопада 2008 року підлягає задоволенню, оскільки підтверджується наступними доказами: - фотографіями, на яких зображені сторони та їхні діти разом на відпочинку з 03 по 10 січня 2008 року та з 28 травня по 05 червня 2008 року (Том 2, а.с. 25-26, 29-30), тобто у період, у який позивач просить встановити факт спільного проживання з відповідачем; - копіями закордонних паспортів з візами та відмітками про в'їзд до іноземних держав у вищезазначений період (Том 2, а.с. 27-28, 31-32); - поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні 23 жовтня 2015 року, які підтвердили факт проживання сторін однією сім'єю з грудня 2007 року по 21 листопада 2008 року. Судом також встановлено та підтверджено письмовими доказами у матеріалах справи і поясненнями свідків у судовому засіданні, що у період спільного проживання позивача та відповідача однією сім'єю без реєстрації шлюбу та у шлюбі було набуто право власності на наступне майно: - присадибна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0499 га, розташована за адресою: [ADDRESS], та присадибна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,14 га, розташована за адресою: [ADDRESS], які згідно даних Державного земельного кадастру України зареєстровані за [PERSON] (Том 1, а.с. 28); - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстрований за відповідачем (Том 1, а.с. 41). Згідно технічного паспорта від 27 травня 2015 року, вищезазначений житловий будинок складається з: житловий будинок літ. А-2, тераса літ. а-1, ганок літ. а, тераса літ. а1, житловий будинок літ. Б-1, ганок літ. б, ганок літ. б1; огорожа, хвіртка, ворота, замощення, в'їзд № 1-5, І-ІІ (Том 1, а.с. 220-227); - автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», 2012 р.в., д.з. [NUMBER], який 20 квітня 2012 року було зареєстровано за [PERSON], 25 червня 2014 року - знято з обліку по заяві власника, 02 липня 2014 року - зареєстрований на підставі довідки-рахунку за іншим власником (Том 1, а.с. 165). Згідно висновку № 06/04 експертного автотоварознавчого дослідження щодо оцінки вартості колісного транспортного засобу, складеного 04 квітня 2015 року судовим експертом-автотоварознавцем [PERSON], (Том 1, а.с. 176-183), ринкова вартість вищезазначеного автомобіля на 25 червня 2014 року становить 422 699 грн. 26 коп.; - автомобіль «Toyota Venza», 2013 року випуску, д.з. [NUMBER], який 23 серпня 2013 року зареєстровано за [PERSON] (Том 1, а.с. 27, 47); - майно в житловий будинок літ. Б-1 на загальну суму 169012 грн. 00 коп. (Том 2, а.с. 64-79), а саме: - кухня: вітражне вікно - 8 000 грн.: блендер - 1999 грн.; раковина з каменю - 2 800 грн.; змішувач кухонний - 815 грн; підлога (ламінат) - 2 600 грн.; шпалери - 1 500 грн.; стіл - 2 199 грн.; м'які стільці - 2 800 грн.; холодильник - 4 800 грн.; витяжка - 2 500 грн.; варильна поверхня - 2 214 грн.; духова шафа - 3 774 грн.; посудомийна машина - 3 432 грн.; чайник -316 грн.; мікрохвильова піч - 879 грн.; газовий котел - 8 000 грн.; меблі (кухонний гарнітур) -20 000 грн.; кахель на стіні - 2 000 грн.; вікно пластикове - 2 500 грн.; пристрій для очистки води - 1 000 грн.; батарея - 2 300 грн. - зала: підлога ламінат - 3 500 грн.; шпалери - 3 000 грн.; вікно пластикове - 2 500 грн.; штори - 2 800 грн; меблі м'які - 15 000 грн.; шафи - 879 грн. та 750 грн.; комод - 900 грн.; люстра - 2 300 грн.; килим - 2 000 грн.; телевізор - 3 500 грн.; батарея - 2 300 грн.; двері міжкімнатні - 1 500 грн.; - спальня: вікно пластикове - 2 500 грн.; батарея - 2 300 грн.; комод - 739 грн.; ліжко - 1 578 грн.; люстра - 1 000 грн.; штори - 1 500 грн.; шпалери - 2 000 грн.; двері міжкімнатні - 1 800 грн.; - дитяча кімната: двоповерхове ліжко - 3 709 грн.; м'який диван 2 600 грн.; батарея - 2 300 грн.; вікно пластикове - 1 500 грн.; двері міжкімнатні 1 500 грн.; двері зі скла -5 800 грн.; - гардеробна: 2 шафи по 750 грн. х 2 = 1 500 грн.; шпалери 1 200 грн. Сан-вузол (туалет): рукомийник - 1 500 грн.; кахель - 3 200 грн.; унітаз - 1 200 грн. змішувач води - 1000 грн.; двері зі скла (душова) - 5 800 грн.; кахель - 4 000 грн.; душова колона(змішувач) - IMPRESE -1 449 грн. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього кодексу. Відповідно до ст.ст. 60, 61, 63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що під час застосування ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися відносини, що притаманні подружжю. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що під час спільного проживання з відповідачем позивач працювала, мала самостійний заробіток, будь-яких підстав для відступу від засади рівності часток подружжя судом не встановлено. Таким чином, у зв'язку зі встановленням судом факту спільного проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 2007 року по 21 листопада 2008 року та доведенням позивачем факту придбання сторонами в період спільного проживання та перебування у шлюбі вищезазначеного спірного майна, враховуючи принцип рівності часток подружжя та ненадання відповідачем суду доказів, які б спростовували позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved