Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи з моменту подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.11.2004 між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС м.Рівне, актовий запис №1756. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року вона з дітьми мешкають окремо від відповідача . Доньки перебувають на повному її утриманні. Батько жодної участі в їх утриманні не бере. Відповідач - [PERSON] хронічними захворюваннями не хворіє, є працездатним, інших неповнолітніх дітей на утриманні у нього немає, батьки померли. Представник позивачки адвокат Панчелюга К.М., яка діє згідно ордеру № РН-404 № 129 від 16.05.2019 р. , до початку судового засідання подала заяву згідно якої підтримала позов повністю, просила задовольнити, просила розглядати справу у її відсутність та відсутність позивачки, на заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, відзив на позов не подав, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки відповідно ч.3 ст. 130 ЦПК. Причину неявки суду не повідомив. З заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280- 282 ЦПК України, проти чого не заперечила представник позивачки. Дослідивши письмові матеріали справи , та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.11.2004 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1756. З оглянутого судом свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1429, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 3145, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції є [PERSON] та [PERSON] . Судом також встановлено, що відповідач належної матеріальної допомоги позивачці на утримання дітей, які проживають разом з нею, в добровільному порядку не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дітей на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їх утримання. При цьому суд враховує, що між сторонами не досягнуто домовленості про участь відповідача в утриманні дітей. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у частині третій статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня 2019 року - 2218 грн. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4) Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні не менше встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Отже, суд вважає, що підлягають до стягнення аліменти за рішенням суду у зв`язку з ухиленням від утримання дітей в добровільному порядку. Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших, крім дітей, утриманців, тощо), судом не встановлена. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення та підлягають до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи з 16.05.2019 року до повноліття дітей, при цьому суд зазначає, що при виконанні рішення суду будуть нараховані аліменти у грошовому еквіваленті, з врахуванням того, що прожитковий мінімум на дитину не є сталим, а тому розмір аліментів буде змінюватися в залежності від зміни прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду в частині стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 16.05.2019 р. по 16.06.2019 р. - допустити до негайного виконання. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави України в сумі 768,40 грн. за вимогу про стягнення аліментів від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved