Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпроптеровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 16 листопада 2002 року перебуває у шлюбі з [PERSON]. Вони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO]. Протягом усього сімейного життя відповідач усіляко ухилявся від виконання обов'язку по утриманню дітей. На даний час [PERSON] працює охоронцем на елеваторі м.Верхівцеве, має регулярний стабільний щомісячний прибуток та має змогу матеріально підтримувати своїх дітей. Інших осіб на утриманні відповідач не має. На неодноразові звернення до чоловіка про надання матеріальної допомоги на утримання дітей, позивач отримувала відмову. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без його участі. Позивач позов підтримала та просила суд задовольнити її позовні вимоги. Відповідач позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.3, 5). Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, проте має змогу надавати матеріальну допомогу. Інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Дані обставини визнано сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітніх дітей, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та сторін, той факт, що діти потребують утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved