Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Українська товарна біржа, Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, а саме: квартири № 135, житловою площею 36,3 кв.м., загальною площею 56,4 кв.м., яка складається з трьох кімнат та підсобних приміщень, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON], як продавцями та [PERSON], як покупцем, який було зареєстровано на Товарній Біржі «Українська» за реєстраційним № 11310 від 16.03.1998 року, а також визнати за нею право власності на цю квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 16 березня 1998 року між [PERSON], [PERSON], як продавцями та [PERSON], як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу нерухомості Української товарної біржі, а саме: квартири № 135, житловою площею 36,3 кв.м., загальною площею 56,4 кв.м., яка складається з трьох кімнат та підсобних приміщень, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Новомосковським ЖЕО, 01.06.1995 року, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за № 144-1. Позивач зазначає, що вона не знала про існування такої колізії законодавства, що договори купівлі-продажу нерухомості підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню та такі договори можуть бути зареєстровані на біржі і не потребують нотаріального посвідчення, у зв'язку з чим договори, зареєстровані на товарній біржі, є недійсними. Позивач зазначає, що сторони виконали всі істотні умови договору, а також нею було сплачено за продаж спірної квартири суму у розмірі 13 864,00 грн. За таких обставин [PERSON] вимушена звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх невизнаних прав. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі (а.с.20). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Української товарної біржі в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Суду надано копію договору (угоди) купівлі-продажу нерухомості від 16.03.1998 року, укладений між [PERSON], [PERSON], як продавцями, та [PERSON], як покупцем, посвідчений Українською товарною біржею за р.№ 11310 від 16.03.1998 року, а саме: квартири № 135, житловою площею 36,3 кв.м., загальною площею 56,4 кв.м., яка складається з трьох кімнат та підсобних приміщень, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Дана квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Новомосковським ЖЕО, 01.06.1995 року, зареєстрованим в Новомосковському БТІ за № 144-1, що підтверджувалося довідкою-характеристикою, що видана в Бюро Технічної Інвентаризації за місцем розташування об'єкта нерухомості за № 569 від 12.03.1998 року (а.с.9). У відповідності зі ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час укладення угоди, договір купівлі-продажу житлового будинку чи іншого нерухомого майна повинний бути нотаріально засвідчений. Між тим, згідно ст. 47 ч. 2 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона відмовляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі визнати угоду дійсною, визнавши за позивачем право власності на спірний будинок. Судом встановлено, що 16.03.1998 року [PERSON], [PERSON] отримали від [PERSON] кошти у розмірі 13 864,00 грн. за продаж квартири, що стверджується договором купівлі-продажу від 16.03.1998 року посвідченого Українською товарною біржею (а.с.9). Тобто сторони досягли згоди та виконали всі істотні умови зазначеного вище договору. Суду надано також копію технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, який розташований по [ADDRESS], де власником квартири зазначено [PERSON] (а.с.7-8). Крім того, як видно з копії паспорту позивача, з 07.04.1998 року вона зареєстрована за зазначеною адресою (а.с.6). Наявна в матеріалах справи і довідка КП «Новомосковського міського бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради» (а.с.27), відповідно до якої відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи, власником квартири [ADDRESS], станом на 01.01.2013 року є [PERSON] на підставі Угоди купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованої 16.03.1998 року на Українській товарній біржі за № 11310, зареєстрованої в БТІ 16.03.1998 року № 144-1. Все вищевикладене дає підстави стверджувати, що сторони при укладання договору купівлі-продажу нерухомості досягли усіх істотних умов договору, виконали його умови. Відповідно до ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та мають бути задоволені, договір купівлі-продажу нерухомості, а саме: квартири № 135, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON], як продавцями та [PERSON], як покупцем, який було зареєстровано на Товарній Біржі «Українська» за реєстраційним № 11310 від 16.03.1998 року, слід визнати дійсним, а за позивачем необхідно визнати право власності на дану квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved