Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просить визнати право власності на включення до списку та отримання сертифікату на право на земельну (частку) пай, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання представник [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області О.Ю. Шабельник також у судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника сільської ради, заперечень проти позову не має. Представник Ізюмської райдержадміністрації не до суду не з`вився, клопотань або заперечень не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 17.02.2003 року мати позивачки у справі [PERSON] [INFO] року померла.(а.с.13). Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04.10.2016 року встановлено факт родинних відносин [PERSON], яка є матір`ю [PERSON] (а.с.21-22) Актом обстеження сім`ї померлої [PERSON] від 29.12.2016 року зазначено, що з 2001 року по день смерті вона була зареєстрована в селі Петрівське. (а.с.18) Архівною довідкою Ізюмської райдержадміністрації Харківської зазначено, що [PERSON] являлась членом колгоспу ім.. Чапаєва, колгоспу ім.. Шевченка працювала на різних роботах, комірником колгоспу (а.с.25) З наданої суду інформації відділу Держгеокадастру в Ізюмському районі Харківської області за №29-20.02-0.3-2245/2-16 від 27.07.2016 року вбачається, що на ім'я [PERSON] не було зареєстровано право на земельну частку (пай) в КСП ім. Чапаєва. (а.с.24) У частині 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 закріплено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У ч. 1 ст.3 вказаного Закону закріплено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статті 1216, 1217, 1218 ЦК України встановлюють, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із положеннями ч. 1. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин суд вважає доведеною ту обставину, що позивач, проживаючи разом із [PERSON] на момент її смерті та звернувшись до Ізюмської державної нотаріальної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є таким, що прийняв спадщину, але в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) за спадкодавцем [PERSON] не має іншої можливості оформити спадщину та захистити право власності.

Outcome: approved