Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником квартири №104, розташованої за адресою: м.Херсон, вул.Карбишева, 22. Відповідач з 2006 року не проживає у квартирі позивача. Речі відповідача в квартирі відсутні, участі у витратах на оплату комунальних послуг та утримання житла не приймає. Позивачу як власнику необхідно сплачувати комунальні платежі за всіх зареєстрованих у будинку. Реєстрація відповідача у квартирі порушує право власності позивача щодо володіння, користування та розпорядження майном. У звязку з цим, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №104 в будинку №22 по вул.Карбишева у м.Херсоні. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.03.2007 року, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки від 19.02.2018 року ОСББ «Карбишева-22» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який не проживає за даною адресою з липня 2006 року. З відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Херсонській області встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 06.05.2003року. З акту про непроживання від 19.02.2018 року вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з липня 2006 року, про що свідчать сусіди. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача [PERSON] у спірному жилому приміщенні понад рік без поважних на те причин. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття\~ з\~ реєстрації\~ місця проживання особи здійснюється на підставі судового\~ рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~ власності\~ на\~ житлове\~ приміщення\~ або\~ права користування житловим\~ приміщенням,\~ про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved