Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що у зв'язку зі смертю [PERSON], померлої [INFO], відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,26 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, якою остання володіла на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], однак відсутність у позивача оригінала правовстановчих документі на земельну ділянку позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, тому позивач змушена звернутися до суду про захист свого майнового права. Сторони по справі, відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, при цьому відповідач - Балтська міська рада Одеської області, визнав позов та просив його задовольнити. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено наступне. [PERSON], померлій [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] відділом ДРАЦС реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, на праві власності належала земельна ділянка площею 4,26 га, кадастровий номер [NUMBER], наданої для ведення товарного сільськогосподарсь-кого виробництва, розташованої на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, якою остання володіла на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації від 09.06.2004 року № 236/А-2004. Відповідно до заповіту, зареєстрованого за реєстром під № 68 від 01.10.2005 року, посвідченого секретарем Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, [PERSON] на випадок смерті зробила таке розпорядження: «свою земельну ділянку площею 4,26 га, що належить їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації від 09.06.2004 року № 236/А-2004, заповідаю [PERSON]». У зв'язку зі смертю [PERSON], [INFO] відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеної земельної ділянки, яку позивач [PERSON] у визначений законодавством строк прийняла спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України, оскільки звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим документально оформити спадкове майно не представилося можливим по відсутності оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Балтською районною державною адміністрацією Одеської області від 09.06.2004 року, про що свідчить лист-відповідь приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Зезик В.А. від 20.10.2014 року № 502/02-14. Згідно довідки державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. від 04.06.2016 року № 446/01-16, після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадкова справа не заводилася, спадкоємці не зверталися. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов'язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які суд виходить з того, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). В першу чергу, за правилами ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за законом мають особи, визначені у заповіті. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб згідно ст. 316 ч. 1 ЦК України. Відповідно до п.7, Глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України наказом № 296/5 від 22.02.2012., Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у справах нотаріуса залишаються оригінали державних актів на право власності на земельну ділянку. На оригіналі державного акта нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця. При обґрунтованій відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відмову приватного нотаріуса Балтського нотаріального округу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину суд визнає обґрунтованою. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна за заповітом. Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1220 ЦК України зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину, однак, у зв'язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на земельну ділянку, нотаріальна контора відмовилась видати свідоцтво про право на спадщину, та вищевикладені докази в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, та івідсутність нших спадкоємців, суд вважає, що позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved