Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що до 19.07.2007р. з [PERSON] перебувала у шлюбі, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Відповідач після розлучення проживає окремо, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач виховує та матеріально забезпечує дитину, в той час як батько будь-якої участі в утриманні та вихованні не приймає. У зв'язку з тим, що відповідач не приймає участь у духовному вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, позивач просила суд стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі від частки заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та позбавити [PERSON] батьківських прав. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 50). Відповідач своє право на участь в судовому засіданні не використав про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 40, 42, 47). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 08.07.15р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. До початку судового засідання представник Служби у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі (а.с. 51). Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази встановив наступне. Від спільного життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою форми №3 за №118 від 28.01.2015р., виданою КП «Куренівське Подільського району міста Києва» (а.с. 13). Відповідач проживає окремо та добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. 17.07.1999р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 10). 17.07.2007р. між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 9). [PERSON] працює в ПАТ «Креді Агріколь Банк» на посаді головного спеціаліста, що підтверджується довідкою №364 від 20.04.2015р. (а.с. 28). Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно з ч.1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки або особи , які їх замінюють мають прав і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитиною. Судом встановлено, що жодних з покладених законом на батьків обов'язків відповідач не виконує, не спілкується з донькою, не приймає участі у її вихованні та матеріально не підтримує. Як зазначила позивач, у відповідача є інша сім'я. З характеристики № 14 від 03.02.2015р. дошкільного навчального закладу №163 вбачається, що вихованням дитини [PERSON], [INFO], займається мама та бабуся. За час перебування дитини в садочку батько в дитячий заклад не приходив (а.с. 12). З характеристики [PERSON], [INFO], вбачається, що вона навчається в Романо-германській гімназії №123 з першого класу. Дівчинка виховується у неповній сім'ї. Вихованням дитини займається мама та бабуся. Батько не приділяє уваги вихованню доньки. За період навчання жодного разу не з'явився до гімназії і не поцікавився навчанням доньки (а.с. 11). У висновку №106-4575 від 15.06.2015р орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації зазначив, що вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з огляду на те, що батько з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться життям та здоров'ям доньки (а.с. 52). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, все вищенаведене свідчить про те , що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків , а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів, то вона також підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 12.03.2015р. Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи те, що відповідач має ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, суд, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, прийшов до висновку про можливість стягнення аліментів у розмірі 1/4 усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 164, 165, 180-183, 185, 191 СК України, Закону України «Про охорону дитину»,

Outcome: approved