Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] у якій просить суд усунути перешкоди, що чинить їй відповідач, у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS], визнавши відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Обґрунтовуючи такі позовні вимоги [PERSON] зазначає, що відповідач по даній справі є її рідною донькою, а третя особа - [PERSON] є її чоловіком. Двокімнатна квартира [ADDRESS] належить їй одноособово на праві особистої власності, згідно з договору дарування, укладеного між нею та її нині покійною матір'ю - [PERSON], 10 вересня 2007 року. З 1988 року, вона проживала та була зареєстрована в цій квартирі. Крім неї, в даній квартирі також постійно проживає та зареєстрований її чоловік [PERSON] Відповідач також зареєстрована в даній квартирі разом зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], однак, починаючи з січня 2004 року, добровільно покинула квартиру, і наразі проживає в невідомому їм із чоловіком місці. Ніхто не виганяв [PERSON] з даної квартири, не міняв замки на дверях, не створював їй якихось умов, за якими вона не могла би проживати разом з ними. Але, з часу реєстрації відповідачки в даній квартирі, коли ще була жива її мати, відповідачка прожила в квартирі близько двох років, тобто, до січня 2004 року. З того часу її донька проживала з сім'єю в батьків свого чоловіка у м. Ужгороді, інколи поверталась разом з сім'єю до Дніпропетровська, проживаючи у найманому житлі, але додому вона не поверталась. Свого часу вони з чоловіком підтримували з донькою телефонний зв'язок, але останні рік-два вона лише кілька разів телефонувала, але на їхні дзвінки не завжди відповідала. Тобто, їм з чоловіком відомо, що донька жива і здорова та десь проживає окремо, але не вважає за необхідне повертатись додому. Отже, відповідачка лише формально зареєстрована у її квартирі, але насправді, проживає з дитиною зовсім в іншому місці, і її адреса їм з чоловіком невідома. Таким чином, вона довгий період часу змушена сплачувати всі комунальні послуги за житло з розрахунку на чотирьох осіб, а реально в квартирі мешкає лише вона з чоловіком. В 2014 році відповідачка була згідно з рішення суду позбавлена батьківських прав щодо своєї дитини. Але жодного разу до судового засідання не з являлася, що також свідчить про її і байдужість до всього, і про постійне не проживання в зазначеній квартирі. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, позивач завчасно сповістила про неявку та можливість розгляду справи за її відсутності. Просила позов задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду й вирішення справи. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно. Треті особи в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час судового засідання, заперечень проти позову надано не було. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка є одноосібною власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 10 вересня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2876. Право власності за позивачкою на цю квартиру зареєстровано 17.10.2007 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Згідно довідки житлової організації - Житлово-будівельного кооперативу № 131 «Уютний» від 18.08.2014 року, у квартирі за адресою: [ADDRESS], окрім позивачки та її чоловіка також зареєстровані її донька [PERSON] та онука [PERSON], 2001 р.н. Згідно з актом від 18 серпня 2014 року складеного мешканцями будинку [ADDRESS], відповідач [PERSON] разом зі своєю донькою у вищевказаній квартирі не мешкають з січня 2004 року по теперішній час. Отже, встановлені обставини вказуються на те, що відповідач не проживає у квартирі, не бере участі в оплаті комунальних платежів, має інше житло, у добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причин відсутності за місцем реєстрації протягом більше ніж один рік, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved