Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , на строк до 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення ближче ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення ближче ніж на 100 метрів до місця перебування [PERSON] , [PERSON] та переслідування їх; особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] та [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] та [PERSON] або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб; обмеження спілкування з постраждалою дитиною - [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що перебувала в шлюбних відносинах з [PERSON] з 10.08.2016 року по 01.10.2019 року. Зазначила, що останнім часом у неї з [PERSON] виникають конфлікти, які супроводжуються словесними образами, погрозами розправою з боку її колишнього чоловіка та всіляко намагається налаштувати їхнього сина проти неї та її мами, говорячи йому про них негарно. Дитина будучи в невеликому віці це сприймає, вважаючи правдою. Тому такі маніпуляції з боку колишнього чоловіка шкодять нормальним сімейним відносинам між нею та сином, адже він проживає з нею та бабусею, які опікуються вихованням дитини. Зазначила, що постійно зазнає психологічного тиску та насильства з боку [PERSON] , що полягає у погрозах їй, нецензурному висловлюванні на її адресу, що принижують її честь та гідність, постійних провокаціях конфліктних ситуацій. Щоб запобігти поглибленню конфліктів вона змушена викликати поліцію. В судовому засіданні заявник [PERSON] , та її представник [PERSON] підтримали подану заяву, просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Представник заінтересованої особи Київської районної в м. Полтаві ради Серебряний В. не з`явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника [PERSON] , представника заявника [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Заявник [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 10.08.2016 року по [INFO] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01.10.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з повідомлень ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, [PERSON] неодноразово зверталася до поліції з заяви про вчинення відносно неї [PERSON] фізичного та психологічного насильства. Згідно повідомлення заступника начальника ВП № 1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області Осаулко В., розглянувши заяву [PERSON] встановлено, що 13.03.2020 року відносно [PERSON] [INFO] , винесено заборонний припис стосовно кривдника Серія [NUMBER] з визначеними заходами ТЗП (заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, зобов`язання залишати місце проживання (перебування) постраждалої особи строком на 10 діб. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України. Відповідно до ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до правил ст.305-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Частиною другою статті 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 14, 17 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Враховуючи положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно ч.ч. 2,3 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Так, судом встановлено, що учасники справи є особами, які перебували у шлюбі між собою, мають спільну дітину. З пояснень заявниці та досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наявність конфлікту, неприязного відношення заінтересованої особи до заявника. Стосунки між сторонами напружені та конфліктні. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ«Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-4 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved