Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що проживала з [PERSON] у шлюбі, який зареєстровано 11.11.2000 року у виконкомі Данилівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №21. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду з даним позовом донька позивачки досягла повноліття. Вважає що їхній шлюб виявився невдалим, через несумісність їхніх характерів та поглядів на спільне подружнє життя і сімейні цінності. Через вказані обставини вони не змогли створити міцну сім`ю, на почуттях взаємної любові та поваги одне до одного. Вже більше року вони припинили спільне проживання, разом не ведуть ніякого господарства та не мають спільних інтересів. Вони між собою дійшли спільної згоди про неможливість збереження їхнього шлюбу, тому просить у позовній заяві вирішити питання про розірвання шлюбу без надання їм строку на примирення. Питання про зміну прізвища позивачка у своєму позові не ставила. В судове засідання позивачка не з`явилася, до суду її представник [PERSON] подала заяву про розглядати справу без її участі та участі позивачки. На підставі поданих доказів до матеріалів справи просила суд повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги визнав та не заперечив проти задоволення позову. Процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення, відновлення провадження, надання строку на примирення, тощо) судом не проводилось. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, з урахуванням заяв поданих сторонами про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 СК України зі змінами та доповненнями внесеними від 10.01.2002 року, «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Судом встановлено, що сторони проживають в шлюбі, який зареєстровано 11.11.2000 року у виконкомі Данилівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №21. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду з даним позовом донька сторін досягла повноліття. На час розгляду справи в суді встановлено, що сторони не підтримують своїх шлюбних відносин, спільно не проживають і не бажають збереження їхнього шлюбу. Сторони в своїх письмових заявах висловили бажання про розірвання шлюбу та просили не надавати їм строк на примирення. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати. Питання про стягнення судових витрат у справі сторонами не ставилося.

Outcome: approved