Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просила визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Воробей О.М. 18 жовтня 2017 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є онукою заповідачки та має право на спадщину за законом за правом представлення, так як її батько [PERSON] - син спадкодавця [PERSON] помер раніше матері. [PERSON] подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Там довідалась, що існує заповіт [PERSON] на користь [PERSON] . Позивач вважає, що цей заповіт [PERSON] склала під впливом фізичного та психологічного насильства з боку відповідача, а отже він не відповідає вільному волевиявленню заповідача. При цьому позивач вказує, що її баба неодноразово складала заповіт на [PERSON] , а через деякий час з допомогою племінниці [PERSON] скасовувала його по тій причині, що відповідач погано ставився до баби. Останнім часом паспорт [PERSON] та документи на майно перебували в [PERSON] , а тому без паспорту вона не могла вчергове скласти заповіт на [PERSON] . У встановлений судом строк після відкриття провадження у справі відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, та доповнивши його своїми поясненнями вказав, що останній заповіт на його користь складено та посвідчено абсолютно незалежним приватним нотаріусом Воробей О.М. у суворій відповідності до вимог закону та відповідає внутрішній волі заповідачу, хоч цьому намагалась перешкодити [PERSON] . Саме вона, як племінниця розраховувала на квартиру тітки після її смерті та якимось чином дізнавалась про попередні заповіти, складені на його користь та посвідчені приватним нотаріусом [PERSON] , після чого психологічно тиснула на спадкодавця та особисто водила її до нотаріуса скасовувати черговий заповіт. За твердженням відповідача [PERSON] останній свій заповіт склала в іншого нотаріуса аби зберегти таємницю та уникнути дорікань та психологічного тиску з боку [PERSON] . Вислухавши аргументи учасників судового процесу, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повідомив, що зі слів його довірительки [PERSON] її баба [PERSON] дійсно кілька разів складала заповіти у приватного нотаріуса [PERSON] на користь свого співмешканця [PERSON] , з яким згодом, нікого не повідомивши зареєструвала шлюб. Останній раз заповіт баба скасувала 28.04.2017 в присутності племінниці [PERSON] . Така не постійна позиція спадкодавця підтверджує відсутність у неї внутрішньої волі залишити своє майно [PERSON] . Відносини між померлою та відповідачем були непрості, оскільки [PERSON] хворіла та потребувала посиленої уваги, лікування та догляду. Натомість [PERSON] обмежував її у свободі пересування та спілкування з людьми, про що свідчить написана нею записка про допомогу, яку вона передала сусідці через вікно. Після чергового скасування заповіту паспорт [PERSON] залишився в [PERSON] . За таких обставин оспорюваний заповіт від 18.10.2017 представник вважає таким, що не відповідає волі заповідача та посвідчений приватним нотаріусом Воробей О.М. з порушенням порядку щодо встановлення особи на підставі оригіналу паспорта. Відповідач [PERSON] , допитаний в суді як свідок, повідомив, що племінниця його дружини [PERSON] весь час чинила тиск на [PERSON] в надії заволодіти її квартирою. Він тривалий час здійснював догляд за [PERSON] , з якою в них були відносини притаманні подружжю з кінця 2010 року. Остання хворіла на цукровий діабет, мала проблеми з ногами, погано бачила та чула, а тому знайшла в ньому підтримку чоловіка, з яким бажала прожити до кінця свого життя. [PERSON] була вдячна йому за турботу та згодом після того як вони зійшлися повідомила, що склала на нього заповіт. Вона йому розповідала, що ні онука [PERSON] , ні племінниця [PERSON] не виявили бажання переїхали до неї, щоб завжди бути поряд. У зв`язку з хворобою та похилим віком, задля уникнення конфліктів з племінницею [PERSON] піддавалась її психологічному тиску та скасовувала складений у нотаріуса [PERSON] черговий заповіт. Аби все ж таки реалізувати свою волю та уникнути дорікань племінниці [PERSON] , яка мала дружні відносини з приватним нотаріусом [PERSON] , [PERSON] попросила його знайти іншого нотаріуса щоб таємно від всіх скласти заповіт і спокійно жити далі. Заповіт від 18.10.2017 є вільною волею [PERSON] , був складений та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] в присутності двох свідків, оскільки у померлої був слабкий зір. На той час паспорт у [PERSON] був при собі. Пропажу паспорта він виявив в день смерті дружини та тепер здогадується, що його могла забрати [PERSON] , яка незадовго до смерті приїздила провідати [PERSON] та наполегливо шукала якісь документи по квартирі, в тому числі і паспорт. Стан здоров`я [PERSON] різко погіршився після останнього візиту [PERSON] напочатку квітня 2018 р., тоді він навіть запідозрив, що та принесла та дала їй якусь неякісну їжу, про що написав заяву в поліцію. [PERSON] також повідомив суду, що через кілька років спільного проживання [PERSON] сама запропонувала йому зареєструвати шлюб, пояснивши, що так буде і йому і їй спокійніше. Він доглянув дружину до смерті та за свій кошт організував поховання. Все майно, гроші та цінності, які належали покійній та були в квартирі, він віддав [PERSON] без будь-якого спору та розписок, оскільки [PERSON] визнавала позивачку за онуку та за життя щомісяця пересилала їй гроші. Тому позов в суд від імені [PERSON] став для нього несподіванкою, вважає це ініціативою [PERSON] , яка не може змиритись з тим, що їй не дісталась квартира. Допитана в суді як свідок нотаріус [PERSON] обставини посвідчення заповіту пригадала частково. При цьому повідомила, що пам`ятає, як [PERSON] перед посвідченням заповіту на її (нотаріуса) запитання повідомила, що хоче скласти заповіт на чоловіка з яким проживає, бо він турбується і доглядає її. Вона задавала бабі побутові питання, щоб переконатись в її дієздатності та частково пригадує, як та казала, що був син і помер. Зовнішній вигляд [PERSON] був охайний, ззаду зібране волосся, йшла помалу сама. Також були двоє свідків чоловіків, оскільки [PERSON] мала слабкий зір. Ніяких підозр чи сумнівів для посвідчення заповіту у неї як нотаріуса не було. Свідок [PERSON] також ствердно та впевнено відповіла, що паспорт у баби точно був і вона лише з оригіналу могла зробити його ксерокопію, оскільки за багаторічну роботу в її практиці не було жодного випадку посвідчення заповіту за відсутності паспорта, чи по ксерокопії. Свідок [PERSON] повідомив суду, що на прохання [PERSON] у 2011 році він налаштував мобільний телефон так щоб [PERSON] однією цифрою «2» могла здійснити виклик до чоловіка, а також встановив сигнал нагадування про час прийому ліків до телефону [PERSON] . Він неодноразово приходив до них додому в квартиру щось полагодити чи допомогти та спостерігав цілком мирну обстановку. Він також часто бачив як [PERSON] гуляв з [PERSON] на вулиці, підтримуючи її, бо та мала проблеми з ногами та зором. Восени 2017 року він на прохання відповідача та [PERSON] був свідком під час складання заповіту у приватного нотаріуса Воробей О.М. Іншим свідком був [PERSON] . Коли вони зайшли до контори, то відповідач віддав бабі сумку, а сам вийшов по нужді. Він також пам`ятає, як нотаріус взяла у них паспорти та як свідків запросила в кабінет, прочитала заповіт і вони поставили свої підписи на ньому. Під час тієї нотаріальної процедури він бачив паспорт [PERSON] в її руках. За нотаріальні послуги [PERSON] розраховувалась своїми грошима, які дістала з сумочки. Казала при нотаріусу, що чоловік у неї хороший, а тому і заповіт нехай буде на нього. Свідок [PERSON] суду показав, що восени 2017 року він та [PERSON] погодились бути свідками при посвідченні заповіту і в назначений час приїхали велосипедами до нотаріуса Воробей О.М. Через кілька хвилин на автомобілі приїхали [PERSON] та [PERSON] . Бабусю завели в приміщення контори і [PERSON] вийшов. Нотаріус у всіх трьох попросила паспорти та ідентифікаційні коди, зробила з них ксерокопії та повернула кожному. Вона також попередила про таємницю заповіту та пояснила в чому їх роль, як свідків. При них нотаріус спитала [PERSON] чи вона все розуміє та чи добровільно прийшла, а та відповіла, що все робить по своїй волі. Він також пам`ятає, що заповіт зачитувався вголос, він був на користь [PERSON] . Після того нотаріус запитала у баби чи все так, як вона хоче. [PERSON] відповіла, ствердно і настрій у неї був хороший, вела себе спокійно, зробила відповідний запис у заповіті та розписалась. По закінченню процедури [PERSON] витягнула зі свої сумки гроші щоб розрахуватись з нотаріусом, а він допоміг бабі відрахувати потрібну суму. Свідок [PERSON] повідомила, що була сусідкою [PERSON] та знає, що вона зійшлася жити з [PERSON] . З чуток від сусідів їй відомо, що у них були сварки і що баба багато разів складала на нього заповіт, а він ставився до неї недобре. Часто бачила, як вранці [PERSON] кудись їхав, а увечері повертався, а [PERSON] виходила на вулицю та подовгу сиділа на лавці та казала, що він весь час на городі. У [PERSON] була онука [PERSON] , яка приїздила до неї однієї зими, тоді вона з нею познайомилась. Через деякий час онука поїхала. Останні місяці перед смертю [PERSON] на вулиці вона не бачила. Додому до неї не ходила. Свідок [PERSON] показала, що вона як соціальний працівник приблизно з 2004 року здійснювала супровід [PERSON] та приходила до неї три рази на тиждень. Підопічна їй повністю довіряла та багато розповідала про себе. Останні сім-вісім років з нею проживав [PERSON] . Він все робив по дому, доглядав за жінкою дуже добре, а також регулярно робив їй ін`єкції інсуліну, бо у неї був цукровий діабет. На той час [PERSON] вже мала проблеми з ногами, слабкий зір та носила слуховий апарат. По цій причині [PERSON] часто супроводжував її, коли та виходила з дому. При потребі він займався госпіталізацією в лікарню. Вона, як соцпрацівник допомагала [PERSON] в побуті та щомісяця за її дорученням відправляла грошові перекази онуці в Полтавську область. Свідок знала місце де [PERSON] зберігала документи і з дозволу хазяйки за потреби брала її паспорт, код, домову книжку для оформлення субсидій тощо. Знаючи характер та вдачу [PERSON] , свідок впевнена, що вона сама нікому не могла віддати паспорт та документи на квартиру. Коли [PERSON] померла, то [PERSON] клопотався щодо організації поховань та казав, що не може знайти її паспорт. Додатково свідок повідомила, що [PERSON] розповідала їй про родичів та жалілась на самотність. Одного разу, приблизно у 2010 році вона попросила подати об`яву в місцеву газету, про те, що шукає чоловіка для спільного проживання. Так з`явився [PERSON] . Бабі він сподобався і вони почали жити разом. Пізніше [PERSON] говорила їй, що вирішила «переписати» спадщину [PERSON] , який погодився жити з нею та доглядати до смерті. У відносинах між [PERSON] та [PERSON] свідок спостерігала вимогливість баби, яка могла і крикнути на нього і дорікнути чимось, бо мала дуже твердий та непоступний характер. Натомість [PERSON] зберігав витримку та піклувався про неї дуже гарно. Свідку відомо про одну серйозну сварку між [PERSON] та [PERSON] , але вже через кілька днів [PERSON] просила її піти і позвати його назад. Приблизно за два роки до смерті [PERSON] похвалилася, що вони з [PERSON] «розписалися» в ЗАГСі, щоб все було законно, водночас вона не хотіла розголосу цій обставині. Про обставини складання заповіту на користь [PERSON] , то свідок [PERSON] повідомила, що зі слів [PERSON] в це питання постійно втручалась її племінниці [PERSON] , яка накручувала її, спочатку просила зробити дарування квартири на неї, а потім стала говорити про онуку, як рідну кровиночку, та не раз водила бабу до нотаріуса [PERSON] відміняти черговий заповіт на [PERSON] . Одного дня у жовтні 2017 року вона (свідок) прийшла зранку до [PERSON] . Остання була в гарному настрої та повідомила, що збирається з чоловіком до іншого нотаріуса, щоб скласти заповітпри свідках. Свідок [PERSON] була двічі допитана в судовому засіданні за клопотанням представника позивачки та запевнивши суд, що дає показання без примусу та погроз з будь якої сторони, повідомила, що [PERSON] та [PERSON] жили разом не менше п`яти років. Спостерігаючи за їхнім спільним життям вона бачила, як [PERSON] часто сиділа на лавці біля будинку вулиці одна, а [PERSON] за звичай був відсутній та зайнятий якимись справами. Незадовго до смерті, [INFO] вона провідувала [PERSON] вдома, оскільки та тривалий час не виходила на вулицю. В той день [PERSON] сиділа на дивані, по хаті не пересувалась, однак була говірка і навіть запрошувала, на свій день народження - [INFO] . [PERSON] була хворою людиною, страждала на цукровий діабет, язви на ногах. Останнім часом, без сторонньої підтримки на вулицю вона не виходила. Проте, вже 07.04.2018 її стан різко погіршився, цього дня [PERSON] навіть попросив її допомоги підняти бабу з підлоги та покласти на диван. Між цими подіями, в кінці березня на початку квітня 2018 року невідома жінка принесла їй записку від [PERSON] і вона одразу прийшла до неї в квартиру. [PERSON] впустив її та на звинувачення, що він не випускає [PERSON] на вулицю та зачиняє пояснив, що вона дуже слаба, а тому він боїться, щоб не впала та не зашкодила собі. Тоді вона (свідок) посварилася з відповідачем та подзвонила племінниці. Через кілька днів вона бачила як з під`їзду бабиної квартири поспіхом виходила [PERSON] . Свідок [PERSON] також повідомила, що вона знала про намір [PERSON] залишити все майно за заповітом [PERSON] . При спілкуванні з цього приводу [PERSON] пояснювала свої дії тим, що відповідач обіцяв жити з нею та доглядати до смерті саме на таких умовах. Одного разу (точної дати свідок не пам`ятає) біля нотаріальної контори [PERSON] вона бачила [PERSON] та [PERSON] . Свідок зрозуміла, що буде скасування чергового заповіту, та на кивок [PERSON] направилась до них. Тоді раптово з`явився [PERSON] і вона (свідок) швидко відійшла. Свідок показала, що в той день скасувати заповіт не вдалося, [PERSON] з папкою в руках сіла до машини, повідомивши її, що забрала бабин паспорт та документи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона доводиться [PERSON] рідною племінницею. В основному вони з тіткою добре спілкувались, хоч і не дуже часто, але останні два місці вони майже не бачились, вважає, що через [PERSON] , який все взяв на себе і обмежував її участь у спілкуванні та догляді [PERSON] . Тітка боялась самотності, хотіла щоб постійно з нею був хтось поряд, тому приблизно за п`ять років до смерті зійшлася з [PERSON] . Онука [PERSON] проживає в Полтавській області та інколи також приїздила провідати бабу. Свідок показала суду, що вона дійсно не хотіла щоб квартира після смерті [PERSON] дісталась [PERSON] , так як він чужа людина і на її думку часто ображав тітку. Вона (свідок) кілька разів ходила з [PERSON] за її згодою до нотаріуса [PERSON] скасовувати складений на [PERSON] заповіт. Вважає, що справедливо було б, якби квартира [PERSON] дісталась онуці [PERSON] . Щодо оспорюваного заповіту, то [PERSON] якось проговорилась їй, що знову склала заповіт на [PERSON] , і що для цього вони їздили до іншого нотаріуса на машині, було два свідки. Про скасування цього заповіту [PERSON] свідка не просила. В своїх показаннях [PERSON] додала, що якби баба схотіла скласти заповіт на онуку, то вона віддала б їй паспорт. Пояснила, що паспорт [PERSON] вона (свідок) взяла з відому та зі згоди тітки після тієї події, як [PERSON] передала їй записку від тітки з тим змістом, що якийсь «бандит» закрив її у будинку. Це було навесні і з тих пір паспорт [PERSON] залишився в неї приблизно один рік. Свідок [PERSON] також повідомила, що приблизно за тиждень до смерті вона була у [PERSON] . Тоді вдома був і [PERSON] , він відкрив їй двері. Від тітки відчувалась тривога, та збудженість, вона щось шукала в квартирі, можливо якісь документи. В той день в розмові з тіткою, вона заспокоювала її та сказала, що паспорт у неї. Свідок [PERSON] суду показав, суду показав, що приблизно у 2017 році він на прохання своєї дружини [PERSON] возив у ЗАГС її та [PERSON] . Дружина казала, що потрібно дізнавалась як можна оформити розлучення. Взагалі дружина хвилювалась за тітку та кілька разів до цього випадку водила її скасовувати заповіт на [PERSON] . Знає, що дружина схиляла тітку, щоб та залишила майно не відповідачу, а онуці [PERSON] . Паспорт [PERSON] був у них дома на збереженні недовго до та після смерті тітки, а потім дружина передала його [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у місті Переяслав-Хмельницькому (теперішня назва- м. Переяслав) Київської області у віці 80 років (а.с.59). До дня смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] ., що окрім показань свідків підтверджується довідкою виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради №748 від 16.04.2018 (а.с.60). З 07 липня 2015 року та до дня смерті [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис за № 158 та видано Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.58) Відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] після смерті дружини подав до Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована державним нотаріусом 16.04.2018 та заведено спадкову справу у нотаріуса № 73, номер у Спадковому реєстрі: 62288031 (а.с. 61, 65). 15.06.2018 заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] також подала позивачка [PERSON] , яку посвідчила державний нотаріус Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської області ( а.с.74) Крім цього [PERSON] після смерті [PERSON] з метою отримання права на спадщину звернулась до суду за місцем свого проживання про встановлення факту батьківства [PERSON] , [INFO] відносно неї - [PERSON] . Така заява розглядалась в окремому провадженні (справа № 549/369/18) та рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 25.07.2018 була задоволена (а.с. 21). Відповідач [PERSON] не брав участь у вказаній вище судовій справі, однак обставини встановлені судом визнав, а тому суд бере їх до уваги, як такі, що не підлягають доказуванню у відповідності до положень ч.1 та ч.5 ст. 82 ЦПК України. [PERSON] , батьківство якого встановлено відносно позивачки, доводився [PERSON] сином, що підтверджується свідоцтвом про його народження, де матір`ю записано [PERSON] , яка в подальшому у зв`язку з реєстрацією повторного шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 76, 80) [INFO] батько позивачки - [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом Куріньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області зроблено відповідний актовий запис за № 594 та видано свідоцтво про смерті Серії [NUMBER] (а.с.79). [PERSON] пережила свого сина [PERSON] та 18 жовтня 2017 року, склала заповіт на користь [PERSON] , який посвідчив приватний нотаріус Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Воробей О.М. (а.с.61 -62) Вищевказаний заповіт є оспорюваним у даній справі позивачкою [PERSON] , як спадкоємцем за законом після баби - [PERSON] за правом представлення в порядку ст. 1265 ЦК України. За змістом оспорюваного заповіту він прочитаний вголос у зв`язку з частковою втратою зору заповідача, на її прохання посвідчений нотаріусом в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , ними підписаний та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1290, у державному Спадковому реєстрі за № 61397842. Заповіт має власноручний запис від імені [PERSON] про його відповідність її волі та підпис заповідача. Звертаючись з позовом до суду про визнання заповіту недійсним, позивач [PERSON] прагне позбавити [PERSON] права на спадкування за заповітом і в такий спосіб відновити своє право на спадкування за законом. З показань сторін та свідків, які не суперечать одне одному судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживав разом з [PERSON] , понад п`ять років до дня її смерті - [INFO] , та здійснював догляд за нею. Майже три останні роки вони перебували в зареєстрованому шлюбі. В свою чергу [PERSON] пообіцяла [PERSON] , що все майно після смерті залишить йому, якщо він буде поряд та турбуватиметься про неї до кінця життя. За час спільного проживання з відповідачем [PERSON] потребувала постійного медичного нагляду та лікування, страждала на значну втрату зору, користувалась слуховим апаратом, мала ампутовані пальці ніг. 10.02.2003 вона визнана інвалідом ІІ групи довічно по причині загального захворювання у виді тяжкої форми цукрового діабету та його ускладнень, що підтверджується витягом з Акту огляду МСЕК та довідкою до нього Серії КНО-І № 194642 та довідкою КНП «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» №1755 від 13.12.2018 на запит представника відповідача (а.с.28, 155) До складання оспорюваного заповіту від 18.10.2017 на користь [PERSON] , протягом спільного проживання з ним, 12.06.2012 та 24.05.2016 [PERSON] також складала заповіти на його користь, які через деякий час (12.05.2015 та 28.04.2017, відповідно) в силу сімейних конфліктів та втручання в їхні відносини племінниці [PERSON] скасовувала, що в сукупності з показаннями свідків підтверджується Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру заповітів /спадкових договорів (а.с.66-72). Водночас, [PERSON] не складала заповіту ні на позивача [PERSON] , яку визнавала за онуку та допомагала матеріально, ні на племінницю [PERSON] , яка відкрито виражала свою незгоду з бажанням [PERSON] залишити після себе спадщину [PERSON] . На момент розгляду справи в Спадковому реєстрі чинним значиться останній, оспорюваний у даній справі заповіт [PERSON] за номером: 61397842, посвідчений 18.10.2017 приватним нотаріусом Переслав-Хмельницького районного нотаріального округу Воробей О.М. (а.с.72) Відповідно до інформації Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області, наданої на запит представника відповідача, в період жовтня 2017 року ніяких звернень та повідомлень від [PERSON] до поліції не надходило (а.с.92). З показань свідків та зареєстрованих звернень [PERSON] до правоохоронних органів з приводу намагання [PERSON] втрутитись у їх з [PERSON] приватне життя та заволодіти документами останньої, встановлено, що здоров`я [PERSON] різко погіршилось з кінця березня, початку квітня 2018 року, тобто незадовго до смерті (а.с.29-31). Відповідач [PERSON] доглянув [PERSON] до смерті та [INFO] здійснив поховання дружини з організацією поминального обіду, що підтверджується, поданими ним документами (а.с.93-97, 115-116). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). В розумінні положень статті 202 ЦК України заповіт за своєю юридичною природою є одностороннім правочином. В статті 203 ЦК України закріплено загальні вимоги для чинності правочину, серед яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. Вказані обставини підлягають доведенню в судовому порядку, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує дійсність правочину. За цих умов такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.3 ст. 215 ЦК України) Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, у випадку, якщо недійсність правочину встановлена законом, то такий правочин є нікчемним. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Положеннями статті 1257 ЦК України передбачений вичерпний перелік підстав недійсності заповіту. У частині першій вказаної норми закону йдеться про ті підстави недійсності заповіту, які є необхідними та достатніми, щоб вважати заповіт нікчемним. Так, відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Крім того, положення ч.2 ст. 1257 ЦК України визначає єдину підставу визнання заповіту недійсним в судовому порядку за позовом заінтересованої особи: якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заповіт, що є предметом даного спору, за своїм змістом є безумовним, одностороннім правочином, він не породжує для заповідача чи інших осіб ніяких прав та обов`язків, а лише наділяє [PERSON] одноосібним правом на спадкування майна після смерті [PERSON] . Позивач, обґрунтовує свій позов про визнання заповіту недійсним як тим, що волевиявлення заповідача не було вільним по причині складання його під впливом фізичного або психологічного насильства, так і тим, що заповіт складений з порушенням порядку його посвідчення. Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальні вимоги до форми заповіту визначені в статті 1247 ЦК України, де передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини другої статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Як встановлено судом заповіт від 18.10.2017, який є предметом спору в цій справі складено за місцем проживання заповідача [PERSON] у приватного нотаріуса Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Воробей О.М., яка записала заповіт за допомогою технічних засобів зі слів заповідача на її прохання, прочитала заповіт вголос та посвідчила його при свідках, у зв`язку з вадами зору заповідача. Судом перевірено та проаналізовано зміст спірного заповіту, повно встановлені обставини, за яких здійснювалось його посвідчення та не виявлено таких порушень, які б вказували на його недійсність в силу закону (нікчемність заповіту). Вимоги ст. 1247, 1248, 1253 ЦК України при складанні та посвідченні заповіту від 18.10.2017 від імені [PERSON] на користь [PERSON] дотримані повністю. Аргументи представника позивача, що вказаний заповіт посвідчувався нотаріусом з порушенням положень статті 43 ЗУ «Про нотаріат», а саме: у відсутності заповідача та без встановлення її особи, оскільки в той час паспорт [PERSON] перебував в племінниці [PERSON] , не знайшли свого підтвердження в суді та спростовані показаннями самого нотаріуса, допитаного як свідка, показаннями інших свідків, змістом заповіту, де міститься власноручний запис та підпис [PERSON] , а також іншими доказами, які у своїй сукупності, поза розумним сумнівом дають підстави вважати, що заповіт був складений за особистої участі [PERSON] з встановленням її особи нотаріусом на підставі паспорта. При цьому, суд не приймає за достовірні показання свідка [PERSON] щодо безперервного перебування в неї паспорта [PERSON] протягом останнього року життя заповідача та на час складання оспорюваного заповіту, з огляду на зацікавленість цього свідка у вирішенні даного спору, не підтвердження таких обставин жодним доказом та навіть її чоловіком [PERSON] , а також по причині об`єктивної неможливості вирішення ряду питань побутового, медичного та соціального характеру, що стосуються [PERSON] , протягом тривалого терміну без її паспорта, на чому додатково наголосила соціальний працівник [PERSON] , допитана в суді як свідок. Щодо аргументів позивачки про відсутність вільного волевиявлення у заповідача на момент складання заповіту, то такі твердження не підтвердились в суді. Водночас, встановлено, що [PERSON] бажала заповісти своє майно чоловіку, якого прийняла до себе жити, зареєструвала з ним шлюб та від якого очікувала догляду і піклування до самої смерті в силу свого похилого віку та стану здоров`я. Таким чоловіком для неї став [PERSON] . Той факт, що під впливом родички - племінниці [PERSON] . [PERSON] скасовувала попередні два заповіти, складені на [PERSON] , а потім знову складала заповіт на нього, а не на позивачку, племінницю чи будь-яку іншу особу лише підтверджує послідовність [PERSON] у своєму бажанні все своє майно залишити чоловіку, який піклувався про неї до смерті. Встановлені в суді обставини також дають підстави обґрунтовано вважати, що [PERSON] на момент складання оспорюваного заповіту від 18.10.2017, хоч і страждала на хронічні захворювання, однак будь-яких проявів психічних розладів не мала та, проживши близько півроку після складання останнього заповіту, не висловила бажання скасувати чи змінити його, що підтвердила в суді її племінниця [PERSON] , яка була вхожа в дім та спілкувалась з [PERSON] з приводу майбутньої спадщини. Посилання позивачки та її представника, як на підставу для скасування заповіту на те, що [PERSON] передала своїй племінниці [PERSON] через сусідку [PERSON] власноруч написану записку (а.с. 24 та а.с. 103-106 - висновок спеціаліста - почеркознавця №14/12-2018) з таким змістом, що невідомий «бандит» заблокував її у квартирі, відключив телефон з тим, щоб заволодіти її квартирою, не може вважатись достатньою підставою для скасування заповіту, оскільки цю записку за свідченням [PERSON] передала їй незнайома жінка, в той день як [PERSON] викинула її з вікна своєї квартири, і така подія за впевненим твердженням свідка [PERSON] була незадовго до смерті [PERSON] , а саме в останні дні березня - перші числа 2018 року, тоді як заповіт нею складено 18.10.2017. Крім цього, в суді встановлено, що останні кілька тижнів стан здоров`я [PERSON] значно погіршився, а тому в силу цього, з урахуванням похилого віку, а також значної втрати зору та слуху вона могла переживати посилену тривогу та страхи в останні дні свого життя, відчувати гостру потребу побачитись з родичами, у тому числі з племінницею, яка з її ж слів два місяці не спілкувалась з тіткою. Все це могло спонукати [PERSON] до написаннязаписки про допомогу та захист від уявного зловмисника аби привернути до себе увагу. Однак, це ніяк не пов`язано з волевиявленням заповідача на складання заповіту на користь [PERSON] та обставинами його посвідчення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] та її представником не доведено наявність обставин, які б могли свідчити про порушення порядку посвідчення заповіту від 18.10.2017, а також не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що волевиявлення заповідача [PERSON] при складанні заповіту на користь [PERSON] не було вільним. А отже позовні вимоги про визнання заповіту недійсним є необґрунтованими та недоведеними. При ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову, всі судові витрати понесені сторонами покладаються на позивача в силу положень ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України. При цьому суд враховує, що відповідач не подавав розрахунку понесених ним витрат та користувався послугами центру надання безоплатної вторинної допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed