Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] вказує на те, що в період з червня 2013 по серпень 2015 року вона з відповідачем перебувала в сімейних відносинах без реєстрації шлюбу. В результаті таких відносин 07 травня 2014 року в них народився син - [PERSON]. Весь час існування таких стосунків вони сумісно проживали разом за адресою: [ADDRESS]. 04 серпня 2015 року вона пішла від відповідача у звязку із неможливістю проживати разом і з того часу проживає разом із своїм малолітнім сином за адресою: Дніпропетровська обл., м. Перещепине, м-н. Орільський[ADDRESS]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У відповідача є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Їй відомо зі слів відповідача, що відносного нього було винесено рішення про стягнення аліментів на утримання вищевказаних неповнолітніх дітей, таке рішення зверталося до примусового виконання до виконавчої служби. Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час судового засідання, завчасно подала до суду письмову заяву про можливість розгляду й вирішення справи без її участі, позовні вимоги підтримала та пред'явлену заяву просила задовольнити. Письмовою заявою відповідач сповістив суд про визнання позову та можливість розгляду й вирішення справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками дитини - [PERSON], який народився 07 травня 2014 року і який наразі проживає разом із позивачкою. Відповідач [PERSON] проживає окремо. Починаючи з 04 серпня 2015 року позивачка з відповідачем не підтримують сімейних відносин, сумісного господарства вони не ведуть та проживають окремо один від одного. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися. Доказів про те, чи має відповідач стягнення по іншим аліментним зобов'язанням в судове засідання надано не було. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст. 180 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення предявленого позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дитину у судовому порядку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобовязаний її матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved