Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та своє утримання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 18.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 25. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя не склалося, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Вже більш як пів року разом вони не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. Також зазначає, що неповнолітні діти перебувають на її утриманні. При цьому, відповідач не приймає участі у їх вихованні та не надає матеріальної допомоги на утримання. Разом з тим, на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дочкою [PERSON] до досягнення нею трьох років, а тому також потребує допомоги. У зв`язку з чим, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше за встановлений законодавством мінімум. Крім того, просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 25, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні з пояснень позивача та досліджених письмових доказів, судом з`ясовано, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Примиритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, а тому суд вважає за доцільне та правильне шлюб між ними розірвати. Крім того, як слідує із матеріалів справи, [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 04.07.2013 року та серії [NUMBER] від 30.08.2017 року відповідно (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, суд у відповідності до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатним, відсутність інших утриманців та стан здоров`я дітей. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачає ст. 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, зважаючи, що відповідач свій обов`язок по утриманню дітей належним чином не виконує, неповнолітні діти перебувають на утриманні матері, то суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не працює у зв`язку із доглядом за дитиною до досягнення трьох років, а відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає. Як вбачається з довідки про склад сім`ї від 23.08.2019 №53227, виданої департаментом ЦНАПу Луцької міської ради неповнолітні діти проживають разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до ст. 84 ч.2 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, а дружина має право на утримання від чоловіка у разі проживання з нею дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині також підлягають до задоволення та з відповідача слід стягувати на утримання дружини по 1000 грн. щомісячно, до досягнення меншою дитиною трьох років. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід в дохід держави стягнути 1536,80 (2 х 768,40 грн.) грн. судового збору за наслідками задоволених вимог про стягнення аліментів та на користь позивача 768,40 грн. по задоволеній вимозі по розірванню шлюбу.

Outcome: approved