Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], третя особа: Марганецька міська рада Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що квартира [ADDRESS], в якій вона мешкає, належить їй на праві власності. В квартирі значиться зареєстрованим відповідач - [PERSON], який є її сином. Відповідач не проживає в квартирі з 2006 року, особистих його речей в квартирі немає, ніяких перешкод у проживанні відповідачем у квартирі нею не чиниться. Вона не може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, що є порушенням її права володіти, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подавав, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS], належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19 вересня 2003 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22772084 від 19.05.2009 року; копіями свідоцтв про шлюб, згідно яких позивач по справі після укладення шлюбу змінювала прізвище. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої 11.05.2018 року паспортистом ОСББ «Паркова 2», довідки, виданої відділом адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованим відповідач. Згідно акту від 10.05.2018 року, складеного в присутності свідків [PERSON], [PERSON], затвердженого директором ОСББ «Паркова 2», в квартирі [ADDRESS], відповідач не проживає протягом останніх п'яти років, постійно проживає у місті Нікополь Дніпропетровської області. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач мав можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач або члени її сім'ї не чинили, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для їх відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад одного року, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником квартири та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні більш ніж одного року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягають визнанню такими в судовому порядку.

Outcome: approved