Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовує тим, що її дочка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 квітня 2010 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2014 року. Від даного шлюбу в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу її дочка та внучка стали проживали разом з нею. [INFO] матір дитини [PERSON] померла. Після смерті матері дитина [PERSON] продовжила проживати з нею за адресою: [ADDRESS]. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. При цьому, батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, а саме: не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом її здоров'я та навчання, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає жодної матеріальної допомоги. Вказує, що вона займається оформленням опікунства над [PERSON], але оскільки [PERSON] офіційно є батьком дитини, то вона позбавлена можливості завершити процес оформлення опікунства над дитиною. Крім того, згідно заяви від 13 грудня 2017 року [PERSON] заявив свою згоду на призначення її опікуном над дитиною. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вважає, що для повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав. З огляду на наведене, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду невідомі. Матеріали справи містять відзив на позовну заяву, в якому відповідач заявляє про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступного. З моменту народження доньки він постійно турбувався про її духовний та фізичний розвиток, займався її вихованням, повністю матеріально забезпечував свою сім'ю. В силу напружених стосунків з тещею він змушений був проживати окремо від дружити на доньки, хоча вони щодня спілкувалися. Після розірвання шлюбу він продовжив займатися вихованням та матеріальним утриманням дитини. Після смерті [PERSON] дитина продовжила проживати з бабусею, яка почала створювати йому перешкоди в спілкуванні з дочкою. На неодноразові спроби поговорити з дитиною, позивач відповідала відмовою. Вважає, що він не ухиляється від виховання та спілкування з дитиною. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служби у справах дітей Луцької міської ради Шульган Ф.П. в судовому засіданні вимоги позову підтримав, вважає, що в інтересах дитини доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], її батьками є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 29 травня 2010 року (а.с.8). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 13 вересня 2017 року, вбачається, що [PERSON] [INFO] померла (а.с.12). Після смерті матері дитина залишилась проживати зі своєю бабусею [PERSON], яка здійснює догляд та виховання дитини. Згідно копії довідки КЗ «Луцька гімназія №18 Луцької міської ради Волинської області» №02-10/437 від 15 грудня 2017 року [PERSON] дійсно навчається у КЗ Луцька гімназія №18 Луцької міської ради Волинської області» з 01 вересня 2016 року. Батько, [PERSON], впродовж навчання дитини жодного разу не з'являвся до гімназії, з учителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував, навчанням та вихованням [PERSON] не цікавився. На даний час вихованням [PERSON] займається бабуся, [PERSON], яка приводить та забирає дитину зі школи, відвідує батьківські збори, шкільні та позакласні заходи (а.с.11). Як вбачається з наданого висновку служби у справах дітей Луцької міської ради №67 від 28 березня 2018 року, бабуся дитини, [PERSON], самостійно забезпечує онуку всім необхідним: одягом, продуктами харчування, засобами особистої гігієни, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 03 січня 2018 року. Батько дитини, [PERSON], надав нотаріально завірену заяву, якою надає згоду щодо призначення [PERSON] опікуном його малолітньої дочки. [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання [PERSON]. Він не цікавиться життям та здоров'ям дочки, не намагається з нею зустрітися, не вітає зі святами та днем народження. [PERSON] був запрошений у службу у справах дітей, при зустрічі йому роз'яснено право і обов'язок спілкуватися з дитиною і брати участь в її вихованні. Після зустрічі у службі у справах дітей [PERSON] перестав відповідати на телефонні дзвінки. При обстеженні умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], комісією відділу соціального захисту у справах дітей, сім'ї та молоді Луцької РДА встановлено, що [PERSON] має іншу сім'ю. Зі слів [PERSON], він спілкується з малолітньою [PERSON] телефоном, а в січні 2018 року зустрічався з нею. Однак, при спілкуванні зі старшим інспектором з ювенальної превенції Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області [PERSON] підтвердив, що не бере участі у вихованні та матеріальному утриманні дочки, хоча періодично купує їй одяг, іграшки. З огляду на наведене, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та и людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Свідок [PERSON], яка перебуває в родинних стосунках з позивачем і являється їй дочкою, пояснила, що батько [PERSON] не виховував її, не піклувався про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, навчання. Ніколи не цікавився, чи потрібно їй щось купити, не брав участі в підготовці дитини до школи. Вказує, що відповідачу не чиняться перешкоди в спілкуванні з дитиною, про що, зокрема, свідчить періодичне відвідування дитиною батьків відповідача. Свідок [PERSON] пояснила, що вона знає сім'ю дитини [PERSON] давно, на даний час вона є класним керівником [PERSON]. Матір дитини, за життя, брала активну участь в навчанні дочки, позашкільних заходах. Батька за два роки навчання вона ніколи не бачила. Сама дитина нічого про батька не розказує. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала вихователем дитячого садочку, який відвідувала [PERSON] Вихованням та доглядом за дитиною в той період часу займалась мама та бабуся дитини. Батько жодного разу не приймав участі та не відвідував святкових заходів, які проводились в дитячому садку. Дитина не розказувала про батька, однак ділилась враженнями про перебування в гостях в батьків відповідача, які проживають в селі. За три роки виховання дитини в садочку вона бачила батька лише чотири рази в нетверезому стані, він приходив забрати [PERSON], але в таких випадках завжди також приходила мама дитини. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, вказала, що вона бачила відповідача лише один раз, а саме: на похороні [PERSON] Випадки про намагання відповідача відвідати дитину чи спілкуватись з нею їй невідомо. За адресою проживання [PERSON] [PERSON] вона ніколи не бачила. Оцінюючи надані позивачем докази, які досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позивачем доведений той факт, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків протягом тривалого часу і за час розгляду справи в суді своєї поведінки не змінив, продовжує ухилятись від цього обов'язку, тому, суд вважає, що в інтересах дітей, необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Аргументи, наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, про існування перешкод в його спілкуванні з дочкою через напружені стосунки з її бабусею, не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами та знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Крім того, за ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно роз'яснень, наданих в постанові Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року «про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що вимог про стягнення аліментів заявлено не було, суд вважає за необхідне вирішити таке питання з власної ініціативи, відповідно до положень СК України. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. За змістом ч. 2 ст.с150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням постановлення судом рішення про позбавлення батьківських прав та того, що станом на день розгляду справи дитина проживає разом з бабусею та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги в утриманні дитини не надає, суд приходить до висновку, що відповідач порушує інтереси дитини, а тому з відповідача належить стягнути на користь особи, у якої будуть перебувати діти, аліменти на їх утримання. При визначенні виду та розміру аліментів, які необхідно присудити до стягнення, суд виходить з того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження негативного стану здоров`я дитини та не містять доказів наявності у її власності нерухомого майна. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, негативного стану здоров`я, що свідчить про наявність можливості сплачувати аліменти на утримання дитини, водночас не містять матеріали справи і доказів на підтвердження наявності у власності відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. З огляду на викладені вище норми законодавства та обставини, установлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок дитини в Державному ощадному банку України, який зобов'язати відкрити законного представника дитини у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. на користь держави та 704,80 грн. судового збору на користь позивача.

Outcome: approved