Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , укладений 20 серпня 2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 996, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Крім того, просить суд стягнути судові витрати з відповідача на її користь. Позивач одночасно з позовом подала заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 20 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, серії [NUMBER] , сторони 20 серпня 2004 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 996. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved