Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, проте тривалий час в ній не проживає. В добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, у зв'язку з чим позивач звернулася з даним позовом до суду. Учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Причини неявки відповідача суду не відомі. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі - продажу квартири серії [NUMBER] від 16.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Рубан Н.С., зареєстрованим в реєстрі під №3136. Згідно копії довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №29177 від 12.07.2018 року, виданої Відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, до складу сім'ї зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до копії акту про встановлення факту проживання / не проживання № 913, виданого 12.07.2018 року директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька, за адресою: [ADDRESS] фактично проживає [PERSON], [INFO] Крім зазначеної особи за вказаною адресою ніхто не проживає з 2014 року. Аналізуючи викладене вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], відповідач не мешкає з 2014 року. Наміру проживати у вказаній квартирі відповідач не має, перешкод у користуванні квартирою позивач не чинить. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад передбачені законодавством строки та втратив інтерес до житла, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved