Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на навчання дитини, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своєї позиції позивач зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2010 року ухвалено стягнути із відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 250 грн. щомісячно, починаючи з 21 квітня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. З дня присудження аліментів минув час, змінилося законодавство та рівень життя, підвищилися ціни та соціальні гарантії, збільшився прожитковий мінімум на дітей. Аліментів, що стягуються, [PERSON] не вистачає на утримання сина та такий їх розмір є значно меншим від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, визначеного законом. Цього року появилися додаткові витрати на утримання сина, оскільки він вступив на денну форму навчання на контрактній основі, початком навчання є 01 вересня 2018 року, закінченням - 28 лютого 2022 року. Загальна вартість навчання становить 29400 грн., вартість одного місяця - 700 грн., а тому [PERSON] не взмозі самостійно забезпечити належний рівень життя сина та забезпечити його всім необхідним. [PERSON] не виконує рішення суду про стягнення аліментів в користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], станом на 04 вересня 2018 року відповідач має заборгованість із виплати аліментів у розмірі 11074,99 грн. За вказаних обставин, [PERSON] просить збільшити розмір аліментів. які стягуються з [PERSON] на її користь на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], визначивши їх у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття (до закінчення навчання), в залежності від того, що наступить пізніше; зобов'язати [PERSON] сплачувати додаткові витрати на навчання сина на контрактній формі навчання у сумі 14700 грн. та у спосіб, визначений судом; зобов'язати [PERSON] сплатити неустойку (пеню) за прострочення у сплаті аліментів на неповнолітнього [PERSON] у розмірі 7530 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2018 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на навчання дитини, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 11 жовтня 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у позові [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на навчання дитини відмовити, позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково, стягнувши з відповідача 500 грн. Додатково зазначив, що будь-яких доказів зміни матеріального або сімейного стану позивача чи відповідача, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, чи інших випадків, передбачених законодавством, які б стали підставою для зміни розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь сина, позивачем не надано. Доводи [PERSON] про наявність заборгованості по аліментах не є підставою для зміни їх розміру. Заявляючи до стягнення розмір додаткових витрат в сумі 14700 грн., позивач не зазначила, які саме прогнозовані витрати, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) включені в цю суму, а надала тільки копію квитанції про оплату 02 червня 2018 року 4200 грн. Вважає, що сплачені позивачем кошти на навчання у ВУЗі неповнолітнього сина, не можна вважати додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами. [PERSON] просить звернути увагу на наступне: він здійснює догляд за перестарілим - [PERSON], 1934 р.н., яка досягла 80-ти річного віку; згідно медичного заключения Микулинецької поліклініки № 153 від 03 жовтня 2018 року відповідачу рекомендовано обмежити фізичні навантаження; [PERSON] не працює, не має доходу; на його утриманні перебувають троє дітей; його сім'я є малозабезпечена, а тому просить у позові [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на навчання дитини відмовити та зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до 500 грн. 29 жовтня 2018 року позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, в якому зазначила, що коштів, що стягуються із відповідача на утримання сина, недостатнього для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Посилання відповідача про те, що матеріальний стан [PERSON] не змінився є хибним та таким, що не відповідає дійсності, так як на час розгляду справи в суді позивач залишилася без стабільного доходу, вона не працює за трудовим чи цивільно-правовим договором та її матеріальне становище погіршилося. Вартість навчання сина сторін становить 29400 грн., ця сума є для [PERSON] великою та оплатити її самостійно їй важко, а тому вона просить [PERSON] покрити лише половину вартості навчання у навчальному закладі у сумі 14700 грн. Відповідач не бере участі у житті сина, йому не цікаво чим той займається, про що мріє та чого бажає досягти. Пояснення [PERSON] щодо необхідності зменшення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до 500 грн. є необґрунтованим. Неналежне виконання рішення суду про стягнення аліментів з відповідача потягнуло за собою виникнення заборгованості останнього по сплаті аліментів, починаючи з 21 травня 2010 року, підрахована сума пені складає 7530 грн. Щодо життєвих обставин, на які посилається відповідач, як на підтвердження неспроможності відшкодувати нараховану пеню позивач зазначає наступне: зі слів відповідача, він здійснює догляд за перестарілим - [PERSON], 1934\~р.н., яка досягла 80-ти річного віку, однак, довідка видана Управлінням праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації, за місцем проживання перестарілої [PERSON] Проте невідомо, яким чином відповідач, який проживає в [ADDRESS] та зареєстрований у [ADDRESS], може здійснювати догляд за жителькою Козівського району та як це безпосередньо впливає на неспроможність відповідача оплатити нараховану пеню. Також відповідач зазначає, що згідно медичного заключения Микулинецької поліклініки № 153 від 03 жовтня 2018 року йому рекомендовано обмежити фізичні навантаження, проте позивач вказує, що [PERSON] неналежним чином виконував рішення суду по сплаті аліментів з моменту набрання ним законної сили. На той момент, у відповідача не було проблем із здоров'ям. Крім того, рекомендації лікаря ніяким чином не забороняють [PERSON] працевлаштуватися на роботу з невеликими фізичними навантаженнями. Відповідач посилається на те, що на його утриманні перебуває сім'я з п'яти чоловік, однак, [PERSON] зазначає, що сім'я отримує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», у дітей [PERSON] та [PERSON] є батько, який зобов'язаний брати участь у їхньому забезпеченні. На підставі викладеного позивач просить задовольнити позов про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину в повному обсязі. 02 листопада 2018 року відповідач [PERSON] подав заперечення, в яких вказав, що протягом всіх років він допомагав позивачу матеріально. Влітку ним було внесено пропозицію щодо оплати навчання сину в майбутньому, однак [PERSON] повідомила, що все буде вирішувати через суд, відмовившись в добровільному порядку від будь-яких коштів через неприязні стосунки до [PERSON] та його дружини [PERSON] Відповідач лише в серпні 2018 року дізнався про те, що позивач звернула до виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів. Практично вся заборгованість по аліментах згідно рішення суду від 2010 року оплачена. 26 жовтня 2018 року [PERSON] було перераховано позивачу суму в розмірі 3000 грн. Відповідач стверджує, що навчання неповнолітньої дитини у коледжі не відноситься до особливих обставин, оскільки фактично продовжується навчання з метою здобуття професійної освіти. [PERSON] просить звернути увагу на долучений ним до матеріалів справи акт обстеження матеріально-побутових умов від 12 вересня 2018 року, з якого вбачається, що він дійсно з 29 вересня 2008 року ніде не працює і в даний час проводить догляд за пенсіонеркою [PERSON], [INFO], оскільки вона потребує стороннього догляду, а відповідач надає їй таку допомогу, у зв'язку з чим не має права влаштуватися на роботу. Батько дітей [PERSON] та [PERSON] за період з березня по серпень 2018 року сплачував щомісячно по 900 грн., однак така сума є недостатньою для забезпечення дітей, тому відповідач мусить брати участь в утриманні дітей дружини від попереднього шлюбу. [PERSON] допомагав позивачу, з 2010 по 2018 рік жодних претензій до нього зі сторони [PERSON] не було. Відповідач просить відмовити [PERSON] в частині позовних вимог про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на навчання дитини та зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів до 500 грн. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 06 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на навчання дитини, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, просила суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні проти позов визнав частково, покликаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення та доводи учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2010 року (справа №2-4478/10) стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 21 квітня 2010 року, до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа №607/7380/15-ц) від 07 квітня 2017 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]; стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] суму індексації аліментів в розмірі 3452,75 грн. Згідно договору №142545 про надання освітньої послуги між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 02 серпня 2018 року, Тернопільський національний економічний університет (виконавець), [PERSON] (замовник) для [PERSON] (одержувач) уклали договір, предметом якого є надання освітньої послуги. За п. 1 даного договору виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: денна форма навчання, освітній ступінь - молодший спеціаліст, спеціальність - Менеджмент, строк навчання з 01 вересня 2018 року по 28 лютого 2022 року в Коледжі економіки, права та інформаційних технологій Тернопільського національного економічного університету, загальна тривалість навчання становить 3 роки 6 місяців. Пунктом 9 договору передбачено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 29400,00 грн., вартість одного місяця навчання 700,00 грн. Як слідує із квитанції до прибуткового касового ордеру №3 088 від 02 серпня 2018 року, [PERSON] здійснила оплату за навчання згідно з угодою №142545 [PERSON] в сумі 4200,00 грн. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04 вересня 2018 року, наданого Теребовлянським РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області, вбачається, що загальна сума заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] в користь [PERSON] станом на 01 вересня 2018 року становить 11074,99 грн. Згідно довідки №1669 від 19 жовтня 2018 року, виданої ДП «Фаворит 2», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], не працює, згідно з записом в трудовій книжці звільнена за наказом №1487-ЄП\\ЗВ-к від 07 вересня 2018 року і не працює по час видачі довідки. 25 жовтня 2017 року Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради видано довідку про реєстрацію місця проживання особи №10057/28-03. Згідно цієї довідки [PERSON], [INFO], з 15 липня 2005 року по день видачі довідки зареєстрований в [ADDRESS]. 26 травня 2016 року відповідач зареєстрував шлюб із [PERSON], про що 26 травня 2016 року Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу народилась дочка [PERSON], [INFO], про що Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 15 березня 2018 року; Дочка відповідача [PERSON], [INFO], з 10 квітня 2018 року по 18 квітня 2018 року перебувала на лікуванні в хірургічному відділені Тернопільської обласної комунальної дитячої клінічної лікарні з діагнозом «Вроджений гіпертрофічний субкомпенсований пілоростеноз», про що свідчить копія виписного епікризу з медичної карти №4393 стаціонарного хворого від 09 жовтня 2018 року. Відповідно до довідки №01-04/934 від 04 жовтня 2018 року, виданої Козівською районною державною адміністрацією Тернопільська області, [PERSON] здійснює догляд за перестарілим ([PERSON], 1934 р.н.), який досяг 80-річного віку, з 21 вересня 2018 року по 04 березня 2044 року. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання жительки [ADDRESS] [PERSON], [INFO], складеного представниками Зборівської міської ради 12 вересня 2018 року, слідує, що [PERSON] ніде не працює і проводить догляд за пенсіонеркою [PERSON] Аналогічну інформацію підтверджує довідка Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області №387 від 12 вересня 2018 року. Як вбачається із заключення Микулинецької поліклініки №153 від 03 жовтня 2018 року, [PERSON] у зв'язку із захворюванням хребта, рекомендовано обмеження фізичних навантажень. Дружина відповідача [PERSON] знаходиться на обліку в Микулинецькій жіночій консультації, оскільки перебуває на 8 тижні вагітності, що підтверджується довідкою №189 від 04 жовтня 2018 року. Сім'я відповідача є багатодітною та малозабезпеченою, що підтверджується посвідченням, виданим 16 серпня 2018 року Сектором у справах сім'ї та молоді Теребовлянської районної державної адміністрації. Згідно довідки №2142 від 18 вересня 2018 року, виданої Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області, дружина відповідача [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Після закінчення у 2006 році Львівського художнього професійного училища остання ніде не працювала і не працює, трудова книжка відсутня. [PERSON] здійснює догляд за дитиною до 3-х років і має такий склад сім'ї: чоловік - [PERSON], 1984 року народження, дочка - [PERSON], 2008 року народження, син [PERSON], 2010 року народження, дочка - [PERSON], 2018 року народження. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення суду від 04 червня 2010 року (справа №2-4478/10) із відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250 грн. щомісячно. Свій обов'язок по сплаті аліментів [PERSON] виконує неналежно та має перед позивачем заборгованість по їх сплаті. [PERSON] вважає, що такий розмір аліментів є недостатнім, а тому звернулася до суду з позовом про їх збільшення. При призначенні розміру аліментів суд враховує те, що позивач на час звернення з позовом не працювала та не мала постійного заробітку. Відповідач також не працює, однак є працездатним. Надана ним довідка медичного закладу, в якій міститься рекомендація про обмеження фізичних навантажень, судом приймається, однак така інформація не є належним доказом того, що [PERSON] є непрацездатним або позбавлений можливості влаштуватися на роботу, яка не пов'язана із фізичними навантаженнями. Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що у зв'язку із доглядом за [PERSON] він не може працевлаштуватися, оскільки дана обставина не виключає право [PERSON] на офіційну роботу та отримання достатнього заробітку. Також суд приймає до уваги те, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дочка [PERSON], дружина [PERSON], яка є вагітною. Крім того, [PERSON] сплачує аліменти на користь колишньої дружини [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], визначені в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно. Щодо доводів відповідача про те, що на його утриманні знаходяться діти дружини [PERSON] від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], то суд зазначає, що батьком цих дітей є [PERSON], який бере участь в утриманні своїх дітей шляхом сплати аліментів, що було встановлено в судовому засіданні. Доказів того, що діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні [PERSON] суду не надано, а сам факт їх спільного проживання з відповідачем не є доказом на підтвердження таких доводів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Спільний син сторін сторін [PERSON], [INFO], досяг п'ятнадцяти років, отже прожитковий мінімум на дитину сторін повинен становити не менше 1944 грн. Врахувавши наведені вище обставини, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення рішення суду про збільшення розміру аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення частково, шляхом зміни розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2014 року в справі №2-4478/10р. із 250 грн. щомісячно до 1000 грн. щомісячно, починаючи із дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Щодо стягнення додаткових витрат на утримання сина [PERSON], [INFO], слід зазначити наступне. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Звертаючись до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов'язані із навчанням дитини в сумі 14700 грн. На підтвердження понесених витрат [PERSON] долучила до матеріалів справи договір №142545 та квитанцію до прибуткового касового ордеру №3 088 від 02 серпня 2018 року. За вказаних обставин із [PERSON] в користь [PERSON] підлягають до стягнення додаткові витрати на навчання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 2100,00 грн. Понесення таких витрат позивачем підтверджено, а щодо стягнення решти витрат, які можливо будуть понесені [PERSON] на навчання спільного сина сторін суд відмовляє, оскільки матеріальне становище [PERSON] не дозволяє йому забезпечити повну оплату додаткових витрат на майбутнє. В частині позовних вимог [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 7530 грн. суд зазначає наступне. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, за період з 21 травня 2010 року по 21 серпня 2018 року в розмірі 7530 грн. 00 коп. Суд погоджується з таким розрахунком, однак враховуючи сімейний та матеріальний стан [PERSON], приходить до переконання, що розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів слід зменшити до суми 3765,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, атому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за три позовні вимоги (зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на навчання дитини, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів) в розмірі 2114,40 грн.

Outcome: partial