Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просила встановити факт прийняття [PERSON] спадкового майна, а саме житлового будинку житловою площею 7 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] року [PERSON] в порядку спадкування за заповітом посвідченим 17 квітня 1986 року, а також визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], на квартиру [ADDRESS] та право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є двоюрідною сестрою [PERSON], який хоча і був зареєстрований в м.Маріуполь Донецької області, однак проживав однією сім'єю останні шість років до його смерті в м. Одесі разом з нею в її квартирі за адресою: [ADDRESS]. Навесні 2011 року брат поїхав в [ADDRESS], де в нього залишилося спадкове майно, а саме дачний будиночок, куди він їздив майже кожен рік - порався в городі, прибирав, ремонтував будиночок і часто влітку там знаходився. Так було і в 2011 році, але брату там стало погано і він помер. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області від 4 червня 2013 року, залишеним без змін Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2013 року та Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 жовтня 2013 року було встановлено факт, що вона є двоюрідною сестрою померлого [INFO] року [PERSON]. Оскільки у померлого [PERSON] інших спадкоємців крім неї не має, то вона як спадкоємець п'ятої черги, яка проживала разом з ним на час смерті, прийняла спадщину та звернулася до нотаріальної контори з метою отримання документів на спадщину, але їй було відмовлено в зв'язку з тим, що в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно яке належало померлому. Іншого шляху для захисту свого права на отримання спадку ніж звернутися до суду в неї не має. В судове засідання сторони не з'явилися, в матеріалах справи є заяви від позивача та відповідача про підтримання вимог та розгляд справи в їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом було встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], і це підтверджується актовим записом №20 від 3 квітня1990 року проведеним Ланнівською сільською радою Карлівського району Полтавської області і довідкою ради виданої саме [PERSON] (а.с.31). За своє життя, ще 17 квітня 1986 року, [PERSON] залишив на ім'я [PERSON] заповіт, згідно з яким заповідав належний йому на праві власності будинок, розташований в селищі Рибацьке Першотравневого району Донецької області (а.с.30-33). [INFO] року помер двоюрідний брат позивачки [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис за № 609 та що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 29 березня 2011 року, а також рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області від 4 червня 2013 року. В своїх письмових поясненнях, які були завірені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджують спільне проживання останні шість років позивачки разом з її братом [PERSON], ведення спільного господарства, завжди були разом, чи то в лікарні, чи то в магазині (а.с35-37). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Інших спадкоємців після померлого [PERSON], крім [PERSON], судом не встановлено. Остання своєчасно звернулася до нотаріальної контори і є спадкоємцем п'ятої черги відповідно до вимог ч.1 ст.1265 ЦК України, але їй було відмовлено в зв'язку з тим, що в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно яке належало померлому. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, якій постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після померлого [PERSON] залишилося нерухоме майно, а саме: - однокімнатна квартира, загальною площею 34,1 кв.м. в тому числі житловою 17,2 кв.м., яка розташована адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 07 вересня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]; - однокімнатна квартира, загальною площею 31,9 кв.м., в тому числі житловою - 18 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також відповідно до ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Крім того, за своє життя [PERSON] не оформив право власності на спадщину а саме на житловий будинок житловою площею 7 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], який він отримав у спадок після померлого [INFO] року [PERSON] на підставі заповіту посвідченого 17 квітня 1986 року. Як видно з представлених доказів брат позивачки вказану спадщину прийняв, тому необхідно встановити факт прийняття спадщини, а саме вказаного житлового будинку [PERSON] після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна відповідно до ст.1217 ЦК України. Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як було судом встановлено оригінали правовстановлюючих документів у позивача відсутні. Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України регламентовано вирішення справ відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад (цивільного) законодавства. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечності законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Книгу третю ЦК України, зокрема Главу 24 «Набуття права власності» ст.328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими частково тому підлягають частковому задоволенню. Оскільки позивачка 5 листопада 2013 року вже отримала свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], і вказані факти знайшли своє підтвердження, тому відповідно до ст.328 ЦК України необхідно визнати право власності за позивачем лише на квартиру [ADDRESS] та на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 7 кв.м в порядку спадкування за законом.

Outcome: partial