Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у яком зазначила, що з 2008 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від яких [INFO] народився син- [PERSON] . З липня 2016 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.08.2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 11). Ухвалою суду від 07.10.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 20). В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 18). Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 28). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком дитини. (а.с. 3). Відповідач допомоги на утримання сина не надає, у зв`язку з чим у [PERSON] склалося тяжке матеріальне становище, оскільки остання несе витрати, пов`язані з утриманням дитини. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Дослідивши обставини справи та надані письмові докази, враховуючи визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved