Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку та доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, шлюб між сторонами розірвано, від шлюбу у сторін є спільна дитина, яка проживає разом з позивачем, син є інвалідом першої групи і потребує постійного догляду, значно більших затрат на його утримання, відповідач згідно норм Сімейного кодексу України зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги він визнає частково, в частині стягнення на утримання сина 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, як матері, так і батька. Позовні вимоги позивача вважає завищеними, оскільки його місячна заробітна плата складає 2 300 грн. 00 коп. на місяць, а у випадку сплати аліментів у розмірі, як того просить позивач, грошових коштів на життя у відповідача не залишиться, оскільки його заробітна плата є єдиним джерелом для існування. Позивач не подала до суду відповідь на відзив відповідача. Ухвалою суду від 30.08.2019 року, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 16.10.2019 року, яке було відкладено на 22.11.2019 року. Від представника позивача - адвоката Колесник В.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. У заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Також, відповідач не повідомив суд про причини неявки, клопотань про розгляд справи у його відсутності чи перенесення судового засідання на іншу дату від нього не надходило. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, враховуючи подану заяву представника позивача, повторну неявку відповідача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрвоаному шлюбі, який в подальшому, за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2013 року, ухваленого у справі № 180/431/13-ц було розірвано. Від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 23.02.2012 року, актовий запис № 165. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-18/5-307 від 08.05.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 08.05.2019 року по теперішній час. Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої групи, підгрупи А. Малолітня дитина на даний час проживає разом з позивачем і перебуває на її повному матеріальному утриманні, так як відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у добровільному порядку не надає. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно із довідкою, наданою відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що він працює в КНП «Стоматологічна поліклініка № 3» ЗМР від 17.09.2019 року № 51, на посаді зубного техніка з 02.11.2009 року по теперішній час. Загальна сума нарахованого йому доходу за період з 01.09.2018 року по 31.08.2019 року становить 25 409 грн. 52 коп., а середньомісячна заробітна плата за останні 12 місяців складає 2 117 грн. 46 коп. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з частиною третьою цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, враховуючи стан здоров`я дитини та часткове визнання відповідачем позову, наявність у нього постійного місця роботи і достатнього доходу, відсутність на його утриманні інших дітей, непрацездатних родичів чи близьких осіб, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення належного рівня життя, та необхідним для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп., від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial