Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 13 липня 2009 року між нею і відповідачем по справі у виконавчому комітеті Липівської сільської ради Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за №3. Від спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між ними склалося невдало. Різні погляди на життя стали причиною непорозумінь. Між ними відсутнє взаєморозуміння, немає жодних спільних інтересів, постійно виникають сварки. Відповідач зловживає спиртними напоями, не бере участі у вихованні дітей. Подальше спільне проживання є неможливим. Просила шлюб розірвати. У судове засідання, призначене на 29.12.2014 року позивачка не прибула, направила на адресу суду клопотання про слухання справи у її відсутності. Просила позовні вимоги задовольнити повністю, не надавати їм терміну для примирення, оскільки таке примирення неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не прибув повторно і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, з письмової згоди позивачки по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 13.07.2009 року виконавчим комітетом Липівської сільської ради 13 липня 2009 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №3. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Судом встановлено, що в подружжя за час спільного проживання народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], даний факт підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що підтверджується серії [NUMBER], виданими 08 липня 2010 року та 26 вересня 2012 року виконавчим комітетом Грабівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с.6,7). [PERSON] народилася [INFO] року, зареєстрована в с.Грабів Рожнятівського району, що підтверджується паспортом серія [NUMBER], виданим 08 березня 2012 року Рожнятівським РВ УМВС, проживає в с.ЛипівкаРогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою №579, виданою 03.11.2014 року виконавчим комітетом Липівської сільської ради (а.с.4,8). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобов'язаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, позивачка не бажає проживати разом з відповідачем, у неї наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved