Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що на підставі ухвали Лохвицького районного суду Полтавської області від 25.11.2003 року про затвердження мирової угоди, укладеної з колишнім чоловіком [PERSON] , позивачу належить 12/25 частки будинку [ADDRESS] , що складається в цілому з: житлового будинку- А-1 загальною площею 145,0 кв. м., житловою площею 66,5 кв. м., площа підсобних приміщень 78,5 кв.м., з допоміжними господарчими будівлями: Б- літня кухня, В- погріб, № 1- огорожа, Е- вбиральня, Г- гараж, Д- сарай. Право власності на належну їй частку домоволодіння зареєстроване в КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». Згідно довідки Лохвицької міської ради належній позивачу частині житлового будинку присвоєно адресу: [ADDRESS] . Інша частина даного будинковолодіння (13/25 його частки) належить [PERSON] та відповідно має адресу: [ADDRESS] . На даний час у [PERSON] виникла необхідність виділення у натурі належної їй частки домоволодіння, у зв`язку з необхідністю реєстрації у ній членів сім`ї без згоди співвласника будинку та вільного розпорядження належним майном. Частки спірного житлового будинку є відокремленими житловими приміщеннями із незалежними комунікаціями, газо- та електропостачанням, водопостачанням та водовідведенням. Просить припинити право спільної часткової власності між нею та [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; виділити їй у приватну власність із спільної часткової власності 12/25 (дванадцять двадцять п`ятих) частки будинку [ADDRESS] та визнати право власності на виділену частину будинку із адресою: [ADDRESS] , яка складає 12/25 частки будинку [ADDRESS] , виділивши їй у власність кімнати, господарській будівлі та споруди: 1-6 (сіни) площею 10,7 кв.м., 1-2 (коридор) площею 16,8 кв.м, 1-3 (кладова) площею 2,9 кв.м, 1-4 (вбиральня) площею 2,7 кв.м, 1-5 (ванна) площею 4,6 кв.м., 1-6 (кухня) площею 10,7 кв.м., 1-9 (кімната) площею 11,0 кв.м., 1-10 (кімната) площею 23,0 кв.м., а- прибудова, В- погріб, Г- гараж, № 2- огорожа; виділити [PERSON] у приватну власність із спільної часткової власності 13/25 (тринадцять двадцять п`ятих) частки будинку [ADDRESS] та визнати за ним право власності на виділену частину будинку із адресою: [ADDRESS] , яка складає 13/25 частки будинку [ADDRESS] , виділивши йому у власність кімнати, господарські будівлі та споруди: 2-1 (сходи) площею 11,0 кв.м., 2-2 (кухня) площею 9,1 кв.м, 2-3 (коридор) площею 10,0 кв.м, 2-4 (кімната) площею 12,7 кв.м, 2-5 (кімната) площею 19,8 кв.м., а1- прибудова, в2- тамбур, Б- літня кухня, б, б1- прибудова, Д- сарай, Ж- гараж, Е- вбиральня, № 2- огорожа. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 28). Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 29). За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі ухвали Лохвицького районного суду Полтавської області від 25.11.2003 року про затвердження мирової угоди, укладеної з колишнім чоловіком, [PERSON] належить 12/25 частки будинку [ADDRESS] (на даний час- Миргородського району) Полтавської області (а.с. 15). Будинок складається в цілому з: житлового будинку- А-1 загальною площею 145,0 кв. м., житловою площею 66,5 кв. м., площа підсобних приміщень 78,5 кв.м., з допоміжними господарчими будівлями: Б- літня кухня, В- погріб, № 1- огорожа, Е- вбиральня, Г- гараж, Д- сарай. Право власності на належну [PERSON] 12/25 частки домоволодіння та належну [PERSON] 13/25 частки домоволодіння зареєстровані в КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується Витягами про реєстрацію право власності на нерухоме майно (а.с. 17, 18). Згідно довідки Лохвицької міської ради № 03-02/1454 від 06.04.2021 року належній позивачу частині житлового будинку присвоєно адресу: [ADDRESS] , інша частина даного будинковолодіння, належить [PERSON] відповідно має адресу: [ADDRESS] (а.с. 19). [PERSON] фактично користується кімнатами позначеними в технічному паспорті на житловий будинок, виготовленим 10.05.2005 року Комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»: 1-6 (сіни) площею 10,7 кв.м., 1-2 (коридор) площею 16,8 кв.м, 1-3 (кладова) площею 2,9 кв.м, 1-4 (вбиральня) площею 2,7 кв.м, 1-5 (ванна) площею 4,6 кв.м., 1-6 (кухня) площею 10,7 кв.м., 1-9 (кімната) площею 11,0 кв.м., 1-10 (кімната) площею 23,0 кв.м.; господарськими будівлями та спорудами: «а»- прибудова, В- погріб, Г- гараж, № 2- огорожа (а.с. 5-8). [PERSON] фактично користується кімнатами позначеними в технічному паспорті на житловий: 2-1 (сходи) площею 11,0 кв.м., 2-2 (кухня) площею 9,1 кв.м, 2-3 (коридор) площею 10,0 кв.м, 2-4 (кімната) площею 12,7 кв.м, 2-5 (кімната) площею 19,8 кв.м.; господарськими будівлями та спорудами: а1- прибудова, в2- тамбур, Б- літня кухня, б, б1- прибудова, Д- сарай, Ж- гараж, Е- вбиральня, № 2- огорожа (а.с. 9-13). Таким чином, на даний час вказані частки житлового будинку є окремими домоволодіннями із незалежними комунікаціями, газо-та-електропостачанням та окремими адресами. Вказані спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України «Право спільної власності». Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За умовами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивач та відповідач є суб`єктами спільної часткової власності. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України). Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ст. 364 ЦК України). Згідно ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відсутність правовстановлюючого документу, що засвідчує право власності позивача на окремо виділену частку позбавляє його можливості відповідно до вимог чинного законодавства вчиняти правочини (без згоди іншого співвласника). Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007р. № 55 (1.2.) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1 ст. 367 ЦК України, за домовленістю між ними. Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведене, а також визнання стороною відповідача позову у повному обсязі, яке не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved