Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу з посиланням на ті обставини, що 26 листопада 2017 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, яким заповів земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] Після смерті спадкодавця заявниця звернулася до нотаріуса щоб отримати свідоцтво про право на спадкове майно але нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва у звязку з тим, що у свідоцтві про смерть померлий записаний на прізвище «Єремєєв», а в предявленому державному акті на право приватної власності на землю померлого записано «Єремеєв». В звязку з неточностями у правовстановлюючих документах [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності [PERSON], який помер 26.11.2017 р., правовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю. Заявник у судовому засіданні підтримала свою заяву та просила суд її задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Пісківська сільська рада Дворічанського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що сільська рада не заперечує з приводу задоволення заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 06 липня 2018 року заявниця [PERSON] отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі, який підтверджує належність спадкодавцю [PERSON] спадкового майна невірно записано його прізвище, а саме: «Єремеєв», тоді як у свідоцтві про смерть спадкодавець записаний «Єремєєв» (а.с. 16). [PERSON] помер 26.11.2017 р., що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №610920 (а.с. 14). У свідоцтві про смерть спадкодавець заявника записаний «Єремєєв» [PERSON]. Державний акт на право приватної власності на землю серії ХР 09-00-002169 був виданий на імя «Єремеєва» [PERSON], що підтверджується ксерокопією державного акту (а.с. 14). У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку у графі відомості про власника зазначено прізвище «Єремєєв» О.С., що підтверджується ксерокопією витягу (а.с. 9-12). У трудовій книжці спадкодавця записано російською мовою («Еремеев» [PERSON]), у військовому квитку прізвище спадкодавця також записано російською мовою («Еремеев» [PERSON]), у атестаті про середню освіту спадкодавець записаний українською мовою: «Єремєєв» [PERSON] дані відомості підтверджується ксерокопіями вищевказаних документів, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно\~ст. 315 ч.1 п.6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом було встановлено, що заявник не надала до суду ані свідоцтва про народження, ані паспорту [PERSON] для встановлення факту належності документів особі, адже відповідно до положень ст.315 ЦПК України відповідність написання прізвища, імя, по батькові, місце і час народження у спірних документах можливо встановити лише при наявності свідоцтва про народження або паспорту. Крім того, з положень статті 315 ЦПК України випливає, що для встановлення факту належності правовстановлюючого документу особа повинна особисто звернутися до суду, а в даному випадку [PERSON] помер та фізично подати таку заяву немає можливості. На підставі викладеного, судом встановлено, що заявник [PERSON] обрала невірний спосіб захисту своїх порушених спадкових прав та для захисту своїх прав їй потрібно звертатися до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту володіння на праві власності спадкодавцем спірним майном. За таких обставин, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed