Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON]. Позов мотивує тим, що за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, в них народився син [PERSON], [INFO]. Син був народжений в Італії, однак є громадянином України. З 2009 року припинили спільне проживання з відповідачем, після чого батько дитини не приймає участі у вихованні та утриманні сина. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не виявляє інтересу до сина, не цікавиться його життям, матеріально не допомагає. А тому, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Представник позивача [PERSON]. подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги позову підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не забезпечив явку свого представника, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав, хоча повідомлявся про місце і час розгляду справи за місцем останньої відомої його реєстрації: [ADDRESS], шляхом надання доручення компетентному органу Італійської Республіки вручити відповідачу копію позовної заяви з додатками та повідомлення про дату судового засідання. З відповіді компетентного органу Республіки Італія, вбачається, що судове доручення не виконане, оскільки за вказаною адресою відповідач відсутній, встановити його місце проживання не вдалося. Третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради заперечень проти позову не подавала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові докази в справі, враховуючи вжиті судом заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до свідоцтва про народження (в перекладі з італійської мови) батьками [PERSON], [INFO], що народився у м. Реджіо Емілія (Італійська Республіка) є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідки № 458 від 21.07.2008 року виданої Генеральним Консульством України в Мілані, [PERSON], який народився [INFO] зареєстрований громадянином України (а.с. 8 зворот). 10.04.2009 року [PERSON], на той час зареєстрований за адресою: [ADDRESS], надав нотаріально засвідчений дозвіл [PERSON] супроводжувати сина [PERSON] до України для реєстрації постійного місця проживання в Україні. З довідки товариства «М.Ж.К.» від 04.11.2014 року вбачається, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками: не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, про його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання сина та самоусунення від виконання батьківських обов'язків. Встановлені обставини об'єктивно підтверджені дослідженими судом матеріалами справи та поясненнями в судовому засіданні позивача. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Outcome: approved