overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 27.08.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №34. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Від спільного проживання та шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Подружні відносини між сторонами припинені з 28.11.2019 року, спільне господарство не ведеться та спільно не проживають. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.19). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову, та з проханням розглянути справу без його участі (а.с.22). Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 27.08.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №34 (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст.113 Сімейного Кодексу України, тому суд залишає шлюбне прізвище позивача - [PERSON] . На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 28 квітня 2018 року Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 13. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивача [PERSON] . Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, розходження поглядів на сімейне життя та обов`язки, між ними втрачено почуття взаєморозуміння. Ухвалою суду від 27 грудня 2019 року було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду на 04.02.2020 року (а.с. 13-14). Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі, позов визнає, щодо задоволення позову не заперечує (а.с. 26). Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 квітня 2018 року Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 13 (а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 4). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, тому суд залишає шлюбне прізвище позивача - [PERSON] . На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між, зареєстрований між ними 23.08.2003 року Жовтневою сільською радою Решетилівського району Полтавської області, актовий запис № 6. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життєві ситуації. Між ними виникають розбіжності та непорозуміння. В їх сім`ї запанувала напружена атмосфера. З січня 2019 року вони припинили підтримувати подружні відносини та більше року разом не проживають. Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 31). Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 43). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову, та з проханням розглянути справу без його участі (а.с. 35). Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 23.08.2003\~року Жовтневою\~сільською радою\~Решетилівського району\~Полтавської області,\~актовий запис\~№ 6 (а.с. 9). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , малолітніх: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10-16). Згідно з ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 16 квітня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 9. Від спільного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Подружні відносини між сторонами припинені з грудня 2018 року, спільне господарство не ведеться та спільно не проживають. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 25). Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав. Ухвалою суду від 15.07.2019 року встановлено заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16 квітня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 9 (а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, та інтересам їх дитини, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, тому суд залишає шлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Вказувала на те, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS]. Вказує на те, що вона являється єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], в управління та володіння спадковим майном вона вступила своєчасно, похоронила померлу, розпорядилася її речами, та продовжує проживати в спадковому господарстві. Зазначає те, що в нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину заповітом не може, так як відсутні правовстановлюючі документи на будівлі, а тому просила суд задовольнити позов. Позивач підтримала позовні вимоги, представник відповідача заявлені вимоги визнав, звернувшись до суду з відповідними заявами. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв'язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає, що згідно ст. 61 ЦПК України позов слід задовольнити, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі наведеного, ст. ст. 1235, 1236, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона 05.07.2019 р. звільнилася з ТОВ «Сумське НВО». В день звільнення з роботи їй не виплачено заробітну плату в сумі 20365,51 грн., внаслідок відсутності грошових коштів. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 20365,51 грн. Представник відповідача - ТОВ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, надіслав до суду відзив в якому зазначив, що Товариством були здійснені часткові виплати заробітної плати, а саме 06.08.2019 р. на банківський рахунок позивача було перераховано заробітну плату за лютий 2019 р. у сумі 611,17 грн. та заробітну плату за травень 2019 р. у сумі 3552,02 грн. Отже, заборгованість Товариства перед позивачем станом на день підписання письмових пояснень складає 11916,14 грн. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та 05.07.2019 р. був звільнений за власним бажанням у зв`язку з переведенням працівника, за його згодою в ПАТ «Сумське НВО», за п.5 ст.36 КЗпП України (а.с.3-4). Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. З довідки наданої ТОВ «СМНВО» №150 від 03.07.2019 р. станом на 03.07.2019 р. сума заробітної плати, що належить до виплати [PERSON] (після утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору) складає 20365,51 грн. (а.с.7). Згідно довідки наданої ТОВ «СМНВО» №210 від 16.08.2019 р. на день звільнення [PERSON] сума заробітної плати, що належала до виплати складала 20365,51 грн. Виплата заробітної плати за лютий 2019 р. в сумі 636,17 грн. та за травень 2019 р. в сумі 3552,02 грн. була 06.08.2019 р. На день видачі довідки (16.08.2019 р.) сума заробітної плати, що належить до виплати [PERSON] (після утримання з доходів фізичних осіб та військового збору) складає 11916,14 грн. (а.с.15-22). Таким чином розмір заборгованості з заробітної плати становить 16177,32 грн. (20365,51 грн. - 636,17 грн. - 3552,02 грн.). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 16177,32 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «СМНВО» необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона до 27.09.2018 р. перебувала у трудових відносинах з ТОВ «МАШ - СЕРВІС». 27.09.2018 р. вона звільнилася з ТОВ «МАШ - СЕРВІС» за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору. В день звільнення з роботи їй не виплачено заробітну плату в сумі 38928,96 грн. У зв'язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 38928,96 грн. Представник відповідача - ТОВ «МАШ - СЕРВІС», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «МАШ СЕРВІС» та 28.09.2018 р. був звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.4). Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листа за вересень 2018 р., відповідач - ТОВ «МАШ СЕРВІС» не виплатив [PERSON] заробітну плату при звільненні в сумі 22268,81 грн. (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 22268 грн. 81 коп., оскільки позивачем не надано суду доказів того, що сума заборгованості по заробітній платі до виплати становить 38928 грн. 96 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «МАШ - СЕРВІС» необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО». Із жовтня 2018 р. утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати. Сума заборгованості з виплати заробітної плати з жовтня 2018 р. становить 2997 грн., а з листопада 2018 р. по березень 2019 р. становить 7091 грн. Загальна сума заборгованості виплати заробітної плати з жовтня 2018 р. по березень 2019 р. становить 10088 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітної плати в сумі 10088 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» працює на посаді прибиральника території (а.с. 7-11). Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до довідки №16-07/843 від 19.07.2019 р., виданої АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,- заборгованість по заробітній платі позивачеві (з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) за період з листопада 2018 р. по лютий 2019 р. складала 7091 грн. (а.с.12). Відповідно до довідки №16-07/882 від 05.08.2019 р., виданої АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,- заборгованість по заробітній платі позивачеві (з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) за жовтень 2018 р. складала 2997 грн. (а.с.13). Таким чином, розмір заборгованості з заробітної плати становить 10088 грн. (2997 грн. + 7091 грн.). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі з жовтня 2018 року по лютий 2019 року - 10088 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «СМНВО» необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО». Із серпня 2018 утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати. Загальна сума заборгованості з серпня 2018 по лютий 2019 становить 27374 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з заробітної плати з серпня 2018 по лютий 2019 в сумі 27374 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» працює в відділі підтримки корпоративної інформаційної системи управління підприємством на посаді провідного адміністратора даних (а.с.8-11). Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як вбачається з наданих позивачем розрахункових листків за листопад 2019,- відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом: серпень 2018 - 4867 грн., вересень 2018 - 4993 грн., жовтень 2018 - 4479 грн., листопад 2018 - 3028 грн., грудень 2018 - 3703 грн., січень 2019 - 3152 грн., лютий 2019 - 3152 грн. Всього 27374 грн. (а.с.12). Оскільки в матеріалах справи відсутні докази про здійснення розрахунку з виплати заробітної плати [PERSON] , то з огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі з серпня 2018 по лютий 2019 включно - 27374 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ «СМНВО» необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved