Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 квітня 1999 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Мають трьох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року сім'я розпалася і з того часу з відповідачем не підтримує шлюбних відносин, кожний живе сам по собі. Причиною розірвання шлюбних відносин позивач вважає постійні сварки з відповідачем, образи з його боку на її адресу та дітей. Окрім того позивач стверджує, що має відносини з іншим чоловіком, з яким має намір зареєструвати шлюб. Сім'я розпалася остаточно, примиритися вони не зможуть. У зв'язку з чим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала. Відповідач, позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суду пояснив, що до 27 вересня 2014 року вони проживали разом, а потім вона з якимсь чоловіком та дітьми виїхала за межі України. Проти розірвання шлюбу не заперечував, оскільки збереження сім'ї не можливе. Спору про поділ майна та місце проживання дітей не має. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23 квітня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Первомайська Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 70 (а.с. 3). Сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON], 1998 року народження, [PERSON], 2003 року народження, та [PERSON], 2009 року народження, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5-7). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з вересня 2014 року, тривалий час стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Позивач має інші відносини та не робить спроб для примирення. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що діти будуть проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved