Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] до досягнення ними повноліття. Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона розірвала шлюб з відповідачем 22.09.2017 року. Під час шлюбу у сторін народилися двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. З моменту народження і по даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, вони перебувають на повному утриманні та вихованні позивачки. На даний час позивачка не працює. ЇЇ доходами та доходами її дітей є виплата допомоги управлінням праці та соціального захисту населення на утримання дітей до досягнення трирічного віку та допомога як малозабезпечена сім'я, сума яких становить близько 3000 - 3400 гривень. Протягом останнього року сторони проживають окремо. Позивачка проживає у будинку своїх батьків, не має у власності земельної ділянки та не веде підсобного господарства. Відповідач офіційно не працює та не має офіційного доходу, на його утриманні та вихованні немає інших дітей. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач повідомлявся про час і місце судового розгляду, в судове засідання на виклик суду не з'явився, причини неявки не повідомив. 29.11.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 22.09.2017 року, яке набрало законного сили (а.с.5), шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу разом із матір'ю [PERSON] Згідно записів у копіях свідоцтв про народження (а.с.6, 7), сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Поясненнями позивачки встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні.Проживання дітей сторін з позивачкою також стверджується записами в довідці виконкому Ворохтянської селищної ради (а.с.8) та акті обстеження матеріально-побутових умов (а.с.9). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач такого обов'язку не виконує, тому кошти на утримання дітей присуджуються за рішенням суду. Відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоров'я. Проте, він є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дітей. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, розмір витрат на утримання дітей, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дітей у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. З відповідача слід стягнути не сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень відповідно до положень ст.88 ч.3 ЦПК України. На підставі ст.ст.180-184, 191 СК України та

Outcome: approved