Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом, який в подальшому уточнила 26.07.2017року, до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, Володимирецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В пред'явленому до суду позові просила стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на її користь 208685,60 грн. на відшкодування збитків, заподіяних протиправною бездіяльністю державних виконавців Рівненського міського відділу Державної в виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 184348,80 грн. та Володимирецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 2434,80 грн. Крім того, просила стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на її користь 992160,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяною протиправною бездіяльністю державних виконавців Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 876426,32 грн. та Володимирецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 115733,68 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що через наявність на виконанні двох виконавчих листів про стягнення на її користь аліментів призвело до того, що в період з грудня 2015р. по даний час не призначається та не сплачується тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. За вказаний період вона могла отримати допомогу в сумі 11023,2 грн. Внаслідок протиправної бездіяльності державного виконавця не зверталося стягнення аліментів на заробітну плату та допомогу по безробіттю боржника [PERSON], а відтак вона не отримала аліменти в розмірі 1/3 частки по виконавчому листі № 2-9161 від 10.07.2008р. , що становить 160000,00 грн. Крім того, вважає, що внаслідок порушення її прав, їй була завдана моральна шкода. Відповідачі не виконували прямих обов'язків та повноважень, не виконували її законних претензій, що призвело до необхідності відстоювати своє право в державних установах та суді, а відтак і до душевних страждань. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов вмежах її доводів та просила задовольнити повністю. Уточнила, що завдана матеріальна шкода і моральна шкода не пов'язана з кримінальним провадженням, яке перебуває на розслідуванні. Представники Рівненського міського відділу ДВС Якобчук П.О., Ковальчук Н.М., в судовому засіданні позов про стягнення з них завданої матеріальної та моральної шкоди не визнали та просили відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Підтвердили, що дійсно на даний час у відділі ДВС перебуває на виконанні два виконавчі листи про стягнення аліментів на користь [PERSON] з [PERSON] як в частці, так і в твердій грошовій сумі. За кожним виконавчим документом нарахована заборгованість по аліментах. Вживаються заходи по її погашенню, зокрема відшукано належну на праві власності боржника земельну ділянку на яку буде звернуто стягнення аліментів. Представник відповідача ДКС України Осіпова З.В. позов не визнала та вважає, що він не підлягає до задоволення за недоведеністю позовних вимог. З досліджених в судовому засіданні письмових заперечень Володимирецького районного відділу ДВС, які в судове засідання не з'явилися, вбачається, що позовні вимоги [PERSON] не визнають та просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивачки, представників відповідачів, дослідивши письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду від 27.07.2016р., яка набрала законної сили 02.08.2016р., у справі за скаргою [PERSON] на дії відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції, відділу ДВС Володимирецького районного управління юстиції визнано протиправною їх бездіяльність Так, дії відділу ДВС Володимирецького району визнані протиправними внаслідок не направлення виконавчого листа № 2-5423 від 17.05.2006р. за належністю, а дії відділу ДВС Рівненського міського суду у не перевірці даних за Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень наявності або відсутності іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо [PERSON] Ухвалою Рівненського міського суду від 10.02.2017р. , залишеною в силі ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 04.04.2017р., у справі за скаргою [PERSON] на дії Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Рівненської області визнано противправною бездіяльність відділу ДВС , що полягала у не зверненні стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника [PERSON] у непроведенні індексації розміру аліментів по виконавчих листах. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в ході примусового виконання рішень судів про стягнення аліментів з [PERSON], Рівненським міським відділом ДВС, Володимирецьким районним відділом ДВС була допущена протиправна бездіяльність, що підтверджується судовими рішеннями, які набрали чинності. Також судом встановлено, що на виконанні у Рівненському міському відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області перебуває на виконанні два виконавчі провадження: - Виконавче провадження № 841/34 про стягнення з [PERSON] на утримання дітей по дублікату виконавчого листа за рішенням Рівненського міського суду від 16.12.2003 року аліментів у розмірі 1/3 всіх видів заробітку відповідача, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян починаючи з 14.11.2003 р. і до досягнення повноліття дітьми. Дане виконавче провадження відкрите постановою державного виконавця від 12.09.2017р. За вказаним виконавчим провадженням нарахована заборгованість по аліментах за період з 18.07.2005 року по 31.08.2017р. в сумі 83082,53 грн. - виконавче провадження № 800/34 по примусовому виконанню рішення Рівненського міського суду від 17.05.2006 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення старшою дитиною повноліття. Виконавче провадження відкрите постановою державного виконавця від 31.03.2016 року. За даним виконавчим провадженням виникла заборгованість по аліментах за період з 27.04.2006 року по 31.08.2017р. в сумі 84502,37 грн. Вище викладене вказує на те, що по виконавчих листах має місце заборгованість по аліментах за досить значний період часу. Так, відповідно до ч.4 ст. 194 СК України п. 19. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена , виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що сума аліментів стягнена в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття , п..20, у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному законом. Проте, з огляду на діюче законодавство заборгованість по аліментах підлягає до стягнення до повного виконання. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Так, наданий як доказ індивідуальний договір № 2016-К-000369 про підготовку фахівця [PERSON] за кошти платника [PERSON], витрати на проживання тощо, дає право позивачці звертатися до суду з позовом в порядку ст..ст.198,199 СК України, проте з таким позовом [PERSON] до суду не зверталася. Також, суд прийшов до висновку, що доводи [PERSON], як на заподіяння матеріальної шкоди неотримання державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, в наслідок неправомірних дій державного виконавця є безпідставними, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами наданими позивачкою. Так, довідкою, виданою управлінням праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому № 3286 від 24.07.2017р. підтверджується, що [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям . Крім того, судом встановлено, що [PERSON] оскаржувала дії управління праці та соціального захисту населення виконкому Рівненської міської ради. Постановою Рівненського міського суду від 12.09.2016р. її позов було задоволено. Тобто, в разі непогодження з розміром нарахованої допомоги або допущеними іншими порушення в ході виконання посадових обов'язків, у особи виникає право пред'явлення позову до суб'єкта владних повноважень з метою усунення допущеного порушення, чим і скористалася [PERSON] Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між встановленими порушеннями та заявленою матеріальною шкодою, а тому позовна заява в частині стягнення матерільної шкоди до задоволення не підлягає. Проте, з огляду на вищезазначене суд прийшов до висновку, що внаслідок допущених порушень в ході примусового виконання рішень судів з боку виконавчих служб, позивачка зазнала душевних страждань, тому згідно зі ст. 56 Конституції України має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок держави . Враховуючи характер порушення прав позивачки, глибини її душевних страждань, вимоги розумності і справедливості, суд визначив моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. На обґрунтування зазначених висновків суд вважає за можливе послатись також на практику розгляду справ Європейським судом з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні. Зокрема в рішенні по справі «Ромашов проти України»від 27 липня 2004 року суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина суду. А оскільки п.1 ст.6 §1 Конвенції про права людини і основоположних свобод гарантує кожному право на суд, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Рішення «Мала проти України» від 17.11.2014р. Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (бюджетних установ) визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМУ від 3 серпня 2011 року № 845, у редакції постанови КМУ № 45 від 30 січня 2013 р.(далі - Порядок). Згідно з п. З Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Відповідно до пунктів 36-38 Порядку № 845 виконання зазначених судових рішень здійснюється Казначейством України. Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок за бюджетною програмою. Додатком № 3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розподіл видатків Державного бюджету України на 2017 рік, які закріплені за Державною казначейською службою України, в тому числі по коду програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3504030 - відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Отже, стягнення зазначеної шкоди здійснюється з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою 3504030. За таких обставин, враховуючи наведене вище, та об'єктивно оцінюючи ситуацію, як цього вимагає стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, з урахуванням характеру та суті допущеного відповідачами в особі Рівненського міського відділу ДВС, Володимирецького районного відділу ДВС правопорушення, його правових наслідків, ступеню перенесених позивачем душевних і моральних страждань та переживань, які вочевидь мали місце, частково задовольнити заявлені нею вимоги, стягнувши з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою на її користь відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок неправомірної бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні рішень суду. На підставі викладеного ст..ст.23,1167,1173 ЦК України,

Outcome: partial