Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Стримбівської с/ради, [PERSON] про визнання недійсними рішень сільради та зобовязати винести рішення про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким визнати не дійсними рішення Стримбівської с/ради № 502-23/2013 від 12.02.2014р. і аналогічне рішення № 588-27/2014 від 21.11.14р про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га в провулку Соборному 3 с.Стримба під будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель запау сільської ради житлової та громадської забудови та рішення Стримбівської сіл с/ради № 503-23/2014р. від 12.02.2014р. про надання дозволу [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,18 га в провулку Соборному 3 с. Стримба під будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд з земель запасу сільської ради житлової та громадської забудови та зобов'язати Стримбівську с/раду Надвірнянського району винести рішення про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою на приватизацію земельної ділянки площею 0,25 га в провулку Соборному,3 с. Стримба, Надвірнянського р-ну під обслуговування житлового будинку та господарських споруд і не перешкоджати в її приватизації, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Представник відповідача - Стримбівської с/ради в судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнала, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, а оскаржувані рішення законними та такими, що прийняті Стримбівською с/радою в межах повноважень та компетенції. Крім того, Стримбівська с/рада подала заяву в якій просила суд закрити провадження в даній справі в звязку з тим, що вирішення земельних спорів фізичних і юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вимоги [PERSON] також не визнала. Вказала, що Стримбівська с/рада правомірно прийняла рішення, які на даний час оскаржує позивач. Вважає, що підстав для їх скасування немає, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] В наступні судові засідання представник позивача не прибувала. Про дату, час та місце розгляду повідомлялася судом заздалегідь та належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача- Стримбівської с/ради, представника [PERSON], дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість часткового задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 18.10.2008 року позивач [PERSON] придбала у [PERSON] домоволодіння № 3 в провулку Соборний с. Стримба Надвірнянського району. Згідно даного догово\-ру до складу домоволодіння входило 158,9 м/п огорожі та зазначено, що земельна ділянка під домоволодінням не приватизована і межі земельної ділянки сторонами визначені та погоджені. Площа ділянки становила 0,25 га. Зясовано також, що рішенням Надвірнянського районного суду від 28.12.2009р. [PERSON], [PERSON] відмовлено в позові до [PERSON], [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно. А рішенням апеляційного суду Ів-Франківської області від 17.01.2012р. задоволено позов [PERSON] та зобов'язано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод у здійсненні права власності на домоволодіння, знятися з реєстрації в ньому, а також вирішено виселити їх, без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою Вищого спеціалізовано\-го суду України від 06.07.2012р. дане рішення апеляційного суду від 17.01.2012р. залишено без змін. Також, рішенням Надвірнянського р-нного суду від 29.01.2013р. відмовлено [PERSON] в позові до [PERSON], [PERSON] про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, витре\-бування майна від добросовісного набувача та визнання договору купівлі-продажі від 18.10.2008р. удаваним . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 13.06.2013р. дане рішення та ухвала апеляційного суду від 21.03.2013р. залишені без змін. Як вбачається з пояснень позивача, в 2010 році вона замовила та виготовила в Надвірнянському районному відділі Івано-Франківської регіональної філії ДП Центру ДЗК земельно-кадастро\-вий план земельної ділянки під домоволодінням, за яким її площа становила 0,25 га. Було встановлено 11 межових знаків, а межі земельної ділянки узго\-джено з суміжними землекорисгувачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується їх підписами та печатками на земельно-кадастровому плані, акті узгодження меж та акті прийому-передачі межових знаків на зберігання, копії яких додаються. Разом з тим, стверджує позивач, сільський голова [PERSON] відмовив їй в завершенні приватизації земельної ділянки, посилаючись на інтереси [PERSON], а також на те, що в погосподарській книзі № 6 за 2011-15р. за адре\-сою пров.Соборний № 3 (особовий рахунок № 0495) обліковано для обслуговування житлового будинку та господарських споруд тільки 0,15 га земельної ділянки, що підтверджується довідкою с/ради № 2-18/345 від 20.03.14р. та почав чинити перепони в її приватизації. Зокрема, посилаючись на судові спори голова с/ради, як посадова особа, тривалий час не розглядав її заяви від 07.06.2012р., від 22.08.2012р., від 16.10.2012р., від 01.04.2013р. та інші щодо приватизації 0,25 га землі та всупереч заявам позивача та поданій техдокументації рішенням Стримбівської с/ради № 502-23/2013 від 12.02.2014р. їй надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,06 га в провулку Соборному 3 с.Стримба під будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель запасу с/ради житлової та громадської забудови та одночасно рішенням № 503-23/2014 від 12.02.14р. надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в провулку Соборному 3 с.Стримба відповідачу [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,18 га за рахунок земель запасу Стримбівської сільської ради. Разом з тим, зазначає позивач, в провулку Соборному під № 3 нахо\-диться її домоволодіння, з якого, стверджує позивач, вилучили 0,18 га землі. Згідно ст. 158 ЗК України - земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч.4 ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимоги власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Судом в процесі розгляду справи встановлено наступне: Згідно договору купівлі-продажу домоволодіння [PERSON] отримала у власність домоволодіння за №3 в провулку Соборний с.Стримба Надвірнянського району. Як достовірно доведено в судовому засіданні згідно записів погосподасрької книги №6 Стримбівської с/ради площа земельної ділянки в провулку Соборний,3 с.Стримба Надвірнянського району становить 0,15 га для обслуговування вищевказаного домоволодіння та господарських споруд і будівель біля нього. П.1 ст.377 ЦК України, передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Однак, Стримбівською сільською радою було прийняте рішення №502-23/2013 від 12.02.2014 року про надання [PERSON] дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в провулку Соборному,3 с.Стримба Надвірнянського району для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд тільки на площу 0,06 га, чим порушено і вищевказану статтю ЦК України і ст.118,120 ЗК України. Також судом встановлено, що одночасно Стримбівською с/радою було прийняте рішення №503-23/2014 від 12.02.2014 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в провулку Соборному,3 с.Стримба Надвірнянського району [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,18 га за рахунок земель запасу Стримбівської с/ради. Підсумовуючи вищенаведене суд вважає, що рішення №503-23/2014 від 12.02.2014 року Стримбівської с/ради прийняте з порушення вимог ст. 118 ЗК України через те, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,18 га надавалась [PERSON] не з земель запасу Стримбівської с/ради, а з земель, які перебувають у користуванні позивача, згідно записів погосподасрької книги №6 Стримбівської с/ради. Відповідно до ст.141,142,143 ЗК України однією з підстав припинення прав користування земельною ділянкою може бути добровільна відмова від прав користування, або примусове припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку - в даному випадку від [PERSON] відмови та рішень суду до сільської ради не надходило. Як вбачається з матеріалів справи, в звязку з наявними порушеннями с/радою при прийняті рішень Державною інспекцією сільського господарства в Івано-Франківській області до Стримбівської сільської ради були направлені клопотання про приведення у відповідність до вимог чинного земельного законодавства рішення Стримбівської сільської ради №502-23/2014 від 12.02.2014 року та №503-23/2013 від 12.02.2014 року, які прийняте з порушенням вимог вищезазначеного законодавства України, а також вжиття інших заходів, відповідно до ст. 12 ЗК України, щодо припинення виявленого порушення земельного законодавства та усунення його наслідків. Однак Стримбівська с/рада не використала надані їй повноваження та не повідомила у встановлений законом місячний термін Держсільгоспінспекцію в Івано- Франківській області про результати розгляду клопотань. Зі змісту ст.116 ЗК України вбачається, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Згідно З-ну України «Про місцеве самоврядування» до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємства чи організації. Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Ч.2 ст.144 Конституції України передбачено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду . Цьому конституційному положенню відповідають [PERSON] України «Про місцеве самоврядування в Україні» у частині десятій статті 59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ч.І ст. 155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У ст. 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, як достовірно встановлено судом, Стримбівська сільська рада прийняла рішення №502-23/2013 від 12.02.2014 року, рішення №588-27/2014 від 21.11.2014 року та рішення №503-23/2014р. від 12.02.2014 року необґрунтовано та з порушеннями, які суттєво вплинули на їх законність, і, як наслідок стали предметом їх оскарження позивачем [PERSON] Тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] слід задоволити. Що стосується вимоги позивача зобов'язати Стримбівську с/раду Надвірнянського району винести рішення про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою на приватизацію земельної ділянки площею 0,25 га в провулку Соборному,3 с. Стримба, Надвірнянського р-ну під обслуговування житлового будинку та господарських споруд, то на переконання суду, дана вимога до задоволення не підлягає виходячи з наступного. Ст. 25 З-ну України « Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Ст. 12 ЗК України передбачено, що міська (сільська, селищна ради) має право розпоряджатися землями територіальної громади, яке вона здійснює шляхом: передачі ділянок комунальної власності у власність громадян або юридичних осіб відповідно до цього кодексу; надання земельних ділянок у користування і вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викупу земельних ділянок для суспільних потреб відповідної територіальної громади села; організації землеустрою; координації діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання земельного й екологічного законодавства; обмеження, тимчасової заборони (зупинення) використання земель громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовки висновків щодо вилучення (викупу) і надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій щодо встановлення і зміни меж сіл; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Враховуючи наведене, суд не вправі зобовязувати Стримбівську с/раду виносити рішення про надання позивачу дозволу на складання проекту землеустрою на приватизацію земельної ділянки площею 0,25 га в провулку Соборному,3 с. Стримба, Надвірнянського р-ну під обслуговування житлового будинку та господарських споруд, оскільки таке рішення приймається сесією с/ради на підставі розгляду заяви громадянина, колегіально, шляхом голосування. Вимога [PERSON] до відповідачів Стримбівської с/ради та [PERSON] не перешкоджати приватизації земельної ділянки в судовому засіданні позивачем не доведена, і, на думку суду, ґрунтується тільки на припущеннях позивача щодо ймовірності чинення їй перешкод в майбутньому, тому суд вважає, що вона є заявленою передчасно і не може підлягати до задоволення. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів -Саджавської с/ради та [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн.20 коп., по -275 грн. 60 коп. з кожного. На підставі ст.12, 116, 118, 125, 126, 152, 158 ЗК України, ст.25,33 [PERSON] України « Про місцеве самоврядування в Україні», п.4 ст. 268 ЦК України

Outcome: approved