Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивовано наступним. 08.05.1999 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO] Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 21.02.2011 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Василівського районного суду від 31.08.2011 з [PERSON] на користь позивачки стягнено аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку. 06 листопада 2017 доньці виповнилося 18 років. На сьогоднішній день донька сторін є студенткою 2 курсу КВНЗ «Запорізький медичний коледж» ЗОР денного відділення «Фармація» (1 рівня акредитації) на контрактній основі з терміном навчання з 01.09.2017 до 30.06.2019. [PERSON] вказує, що відповідач ніякої добровільної допомоги на утримання доньки не надає та жодним чином не бере участі у її житті. Відповідно до договору про надання платних освітніх послуг, укладеного між комунальним вищим навчальним закладом «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради та [PERSON], вартість навчання [PERSON] становить 17 170 грн. за перший рік навчання та 17 935 грн. за другий рік навчання, всього 35 105,00 грн. Позивачем було сплачено за перший семестр навчального року 8 585,00 грн. [PERSON] на час навчання у коледжі мешкає у гуртожитку, вартість проживання у якому становить 1 665,00 грн. на пів року, які було також сплачено позивачем. Позивач вказує, що донька фактично знаходиться на її утриманні, адже всі витрати на оплату освітніх послуг, одяг, взуття, харчування, пересування, купівлю всіх необхідних приладь для навчання здійснює позивач. Проте, доходів позивача недостатньо, щоб задовольнити всі потреби доньки, яка продовжує навчання та не має змоги отримувати власні доходи. Добровільної згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги донці, яка продовжує навчання, між сторонами не досягнуто. На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], на період навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково суду пояснила, що не теперішній час додатково на її утриманні знаходиться малолітній син [PERSON], [INFO], теперішній її чоловік офіційно не працевлаштований. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що він погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частини усіх видів його доходів, оскільки на його утриманні знаходяться дружина [PERSON], малолітній син - [PERSON], 07.01.2012, а також батьки, які є особами пенсійного віку та стосовно яких відповідачем над ними встановлено опіку. Крім того, за рішенням суду з нього на користь [PERSON] на утримання дитини стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку). Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 08.05.1999 позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO] Рішенням Василівського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Василівського районного суду від 31.08.2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки сторін в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку. 06 листопада 2017 доньці виповнилося 18 років. Вказані обставини не оспорювалися сторонами та підтверджені паспортом позивачки (а.с. 2), свідоцтвом про одруження від 08.05.1999 (а.с. 3), свідоцтвом про народження від 23.11.1999 (а.с. 4), свідоцтвом про шлюб між позивачем та [PERSON] (а.с. 5), рішенням суду від 31.08.2011 (а.с. 6). На сьогоднішній день донька сторін є студенткою 2 курсу КВНЗ «Запорізький медичний коледж» ЗОР денного відділення «Фармація» (1 рівня акредитації) на контрактній основі з терміном навчання від 01.09.2017 до 30.06.2019, що підтверджується довідкою № 520 від 22.09.2017 (а.с.9). Відповідно до договору про надання платних освітніх послуг, укладеного між комунальним вищим навчальним закладом «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради та [PERSON], вартість навчання [PERSON] становить 17 170 грн. за перший рік навчання та 17 935 грн. за другий рік навчання, всього 35 105,00 грн. Позивачем було сплачено за перший семестр навчального року 8 585,00 грн., що підтверджується квитанцією та копією договору (а.с. 11-12,13). [PERSON] на час навчання у коледжі мешкає у гуртожитку, вартість проживання у якому становить 1 665,00 грн. на пів року, які було також сплачено позивачем, що підтверджується квитанцією (а.с. 10). Сторонами не досягнуто добровільної згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги донці, яка продовжує навчання. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина 1) ; право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частина 2) ; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (частина 3). Відповідно до ч.1 ст.. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою коментованої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зазначає, що положеннями закону обов'язок батьків утримувати до відповідного віку дітей, які продовжують навчання, пов'язується з умовою, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні не встановлено обставин неможливості надання відповідачем [PERSON] матеріальної допомоги своїй доньці [PERSON], яка продовжує навчання. Одночасно суд вважає, що зазначені відповідачем обставини, які підтверджені належними доказами, зокрема факт перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, батьків, які є особами похилого віку та відносно яких відповідачем встановлено піклування (а.с. 34, 35), стягнення з відповідача на користь [PERSON] 1/6 частини його заробітку, що підтверджено довідкою ПрАТ «ЗЗРК» та рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 07.11.2017 (а.с. 33,49), можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, які просить стягнути позивач, з 1/6 на 1/7 частину усіх видів доходу (заробітку) відповідача. На підставі викладеного, враховуючи майновий стан відповідача, його стан здоров'я та іншій обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню частково. Одночасно суд зазначає, що вимога позивача про стягнення аліментів в частині заробітку відповідача, але не меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи, не відповідають вимогам закону, оскільки відповідно до частини 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому при винесенні рішення суд вважає необхідним вказати, що аліменти мають сплачуватися в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial