Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за нею право власності на земельні ділянки площею 0,5800 га та площею 0,5800 га в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що по [ADDRESS] проживали її батьки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] і їм на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по зазначеній адресі та дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 0,5800 га кожна, що знаходяться на території с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області в урочищі «Вільхи», виділені на підставі рішення Олешанської сільської ради за № 15 від 14.05.2002 року у відповідності до Державних актів на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 026476 та серії ІІ-ІФ № 026475, зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 249 на ім`я батька [PERSON] та за № 250 на ім`я матері [PERSON] [INFO] помер батько [PERSON] , [INFO] померла мати [PERSON] (вступила в управління спадковим майном батька, але юридично не оформила своїх спадкових прав). За життя ні батько, ні мати не отримали Державних актів на право приватної власності на землю. Дані державні акти вона отримала вже після смерті батьків [INFO] . Однак у нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що Державні акти на право власності на земельні ділянки були видані після смерті спадкодавців, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,5800 га та площею 0,5800 га в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розгляну у її відсутності. Представник відповідача - Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що заперечень проти позову немає, позов визнає у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 026475, виданого 21.02.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 250, на підставі рішення Олешанської сільської Ради народних депутатів № 15 від 14.05.2002 року, [PERSON] (мати позивача) належало право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5800 га, що розташована в урочищі «Вільхи» на території с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 4). Також, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 026476, виданого 21.02.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 249, на підставі рішення Олешанської сільської Ради народних депутатів № 15 від 14.05.2002 року, [PERSON] (батько позивача) належало право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5800 га, що розташована в урочищі «Вільхи» на території с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 5). [PERSON] (батько позивача) та [PERSON] (мати позивача) перебували у зареєстрованаму шлюбі, що підтверджується копією повторного свідоцтва про одруження (а.с. 13) і [INFO] у них народилася дочка [PERSON] (позивач), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14). 09.11.1995 року позивач [PERSON] одружилася з [PERSON] та після одруження їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 14). [INFO] [PERSON] (батько позивача) помер, а [INFO] померла [PERSON] (мати позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 8). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Мати позивача [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки вступила в управління спадковим майном, проживали разом, вели спільно господарство, а після смерті [PERSON] (мати позивача) в управління спадковим майном вступила її дочка [PERSON] (позивача), яка допомагала покійній вести підсобне господарство, сплачувала комунальні платежі, доглядала за нею, проводила її похорон, зараз робить ремонт житлового будинку і обробляє присадибну ділянку, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 953 від 24.12.2020 року (а.с. 7). Відповідно до копії спадкової справи № 58/2003 від 28.02.2003 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 28-91), позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка прийняла та частково оформила спадщину (а.с. 10), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5800 га та площею 0,5800 га, розташовані в урочищі «Вільхи» на території с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала одну земельну ділянку площею 0,5800 га після смерті чоловіка [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на земельні ділянки у зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 026475 від 14.05.2002 року, виданий на ім`я [PERSON] та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 026476 від 14.05.2002 року, виданий на ім`я [PERSON] , спадщину якого прийняла його дружина [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, видані після смерті спадкодавців, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 405/02-31 від 23.12.2020 року (а.с. 9). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що представник відповідача визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 454 грн. (а.с. 19). На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved