Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, вказуючи, що згідно правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 18.10.1995 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації Вільногірського державного гірничо-металургійного комбінату, вона, її матір- Новікова [PERSON], її бабуся- Бойченко [PERSON], її дідусь- Бойченко [PERSON], та її дядько- Бойченко [PERSON], отримали у спільну часткову власність квартиру [ADDRESS], яка була передана їм у власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 02.06.2016 року її бабуся- Бойченко [PERSON] померла. Після смерті бабусі відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частки вищевказаної квартири. Оскільки спадкоємці першої черги за законом після смерті бабусі, а це дідусь, її матір, та її дядько вирішили відмовитися від своїх часток спадщини, єдиним спадкоємцем залишилася вона. У вересні 2016 року вона звернулася до Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області щодо прийняття нею спадщини після смерті бабусі, однак нотаріус повідомила її, що їй необхідно встановити в судовому порядку факт, що свідоцтво про право власності на житло від 18.10.1995 року належить в тому числі, і їй, оскільки зазначені у ньому її прізвище та по батькові - «Ганна Юрійовна» не співпадають з її імям та батькові, зазначеними у її паспорті громадянина України «Анна Юріївна». Тобто різне написання її імя у правовстановлюючому документі на квартиру та у паспорті громадянина України, перешкоджає їй у реалізації її права, передбаченого ст.317 ЦК України щодо права розпорядження своїм майном. Таким чином, їй необхідно встановити факт, що правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS] - свідоцтво про право власності на житло від 18.10.1995 року, належить їй, для можливості реалізувати нею свого права власності на цю квартиру, в тому числі, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на частку цієї квартири, та подальшого продажу належних їй часток квартири. Іншим шляхом встановити даний факт вона не може, оскільки у її свідоцтві про народження, її імя зазначено як «Анна», у паспорті громадянина Україна, її імя також зазначено як «Анна», і на цей час вже не існує органу приватизації, який видав вказаний правовстановлюючий документ від 18.10.1995 року, тим більше, що і за умов існування, цей орган не мав би права видавати нове свідоцтво про право власності на житло з зазначенням у ньому вже померлої особи, приймаючи до уваги, що зі смертю фізичної особи припиняються і її цивільні права. Працівники органу приватизації у свідоцтві про право власності на житло її імя зазначили як «Ганна», вільно зробивши переклад на українську мову з російської мови імя «Анна», яке зазначено у неї в свідоцтві про її народження, та також орфографічно неправильно зробили переклад її по батькові з російської мови на українську «Юрійовна», замість вірного написання «Юріївні». До того ж, вона 12.06.2015 року, уклала шлюб з громадянином [PERSON] і їй присвоєно прізвище «Яцута». Просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу свідоцтва на право власності на житло від 18.10.1995 р. В судове засідання заявник [PERSON] та заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що заяву підтримують і просять задовольнити. (а.с. 38, 39, 48, 66). Представник заінтересованої особи - Приватного акціонерного товариства «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти встановлення факту належності [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 18.10.1995 року, виданого органом приватизації Вільногірським ДГМК. (а.с.64) Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи,\~фіксування судового процесу\~за допомогою\~ звукозаписувального\~ технічного запису\~ не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, згідно з свідоцтвом на право власності на житло від 18.10.1995 року, виданого Вільногірським ДГМК, [PERSON] та члени її сімї - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири № 59 , яка знаходиться за адресою Бульвар Миру 4 , м. Вільногірськ Дніпропетровської області (а.с.8) Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] померла 02.07.2016 року. (а.с.9). Згідно з копією свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] в м.Донецьк, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно з копією свідоцтва про шлюб, [PERSON], [INFO], та [PERSON], зареєстрували шлюб 12.06.2015 року, після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7) Анкетні дані заявниці підтверджуються також копією паспорту серії АО № 276014, виданого Вільногірським МВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 11.07.2015 року на імя [PERSON], [INFO], яка народилась в м.Донецьк, зареєстрованою [INFO], з 07.08.2007 року (а.с.4). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на підставі правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 18.10.1995 р., виданого органом приватизації - Вільногірським ДГМК, правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС», є співвласником квартири [ADDRESS], однак у вказаному свідоцтві, зазначені імя та по- батькові заявниці [PERSON] не співпадають з її паспортними даними, виправлення помилки установою, яка видала правовстановлюючий документ неможливо, а встановлення факту належності вказаного документу заявниці має для неї юридичне значення, оскільки дає їй можливість реалізувати свої повноваження власника по розпорядженню належним їй майном, отримати спадщину, тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення понесені судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved