Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], вимоги за яким утонила згідно заяви від 18.12.2017р., про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.10. 2001 року уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований відділом РАГС м. Рівне., актовий запис № 1391. Від шлюбу мають дітей: сина:Переходько [PERSON], 31березня [INFO], сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного у зв'язку з частим вживанням спиртних напоїв чоловіком, як наслідок в сім'ї відбуваються постійні непорозуміння, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини припинилися з початку 2017 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Примирення неможливе. Просила шлюб розірвати. Крім того, просила стягнути аліменти на утримання дітей. Відповідач не надає кошти на утримання дітей, працює, аліменти нікому не платить. Просила стягнути на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25.07.2017 р. до повноліття дітей . Позивачка [PERSON] подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Відповіда [PERSON] подав до суду письмові заперечення згідно яких позов визнав частково. Позовну вимогу щодо розірвання шлюбу визнав, оскільки подружні відносини фактично припинились, примирення між ними неможливе. Спору щодо поділу спільного майна немає, все майно , що набуте у шлюбі (в т.ч. отримане в кредит), залишив дружині. Спору щодо визначення місця проживання дітей, між ними відсутній. Їхній менший син [PERSON], [INFO], за спільною згодою залишився проживати з матір'ю, а старший син [PERSON], 31.03.2002 р. н., досяг 15-го віку з якого вільно обирає своє місце проживання. Після припинення з позивачем подружніх відносин, продовжує брати участь в утриманні дітей, всі витрати на їх харчування та одяг здійснюються практично за його рахунок. Він є військовим, отримує заробітну плату близько 8000 грн., з яких утримує дітей, здійснює платежі в рахунок погашення кредитів на побутову техніку, сплачує комунальні послуги, набуває необхідне майно (оскільки набуте у шлюбі залишив позивачу). Не заперечив проти стягнення аліментів у розмірі 1/3 йогоо доходу на обох дітей, проте, їх частина на утримання старшого сина, може бути стягнута виключно на його користь на особистий рахунок сина. Просив розгляд справи провести за його відсутності у звязку зайнятістю по роботі. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 27.10.2001р. уклали шлюб, який було зареєстровано відділом РАГС м.Рівне, актовий запис № 1391 . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина:Переходько [PERSON], 31березня [INFO], сина [PERSON] [INFO]. Судом встановлено, що подружні стосунки припинені з початку 2017 р. , та не відновлювалися. Сторони проживають окремо. Виходячи з достовірно встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що між сторонама відсутні почуття любові, поваги, взаєморозуміння. Примирення не можливе , оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON]. в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, та неповнолітніх дітей, які проживають з матірю. Шлюб розірвати. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази та обставини відповідно до ст.182 СК України, суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти на утримання дитини за рішенням суду у частці від доходу відповідача, в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 25.07.2017 р. до повноліття дітей . Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved