Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , в якій посилається на те, що вона та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.07.2019 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На протязі сімейного життя та на даний час, [PERSON] вчиняв та продовжує вчиняти до заявника [PERSON] насильницькі дії, систематично погрожує заявнику, принижує та ображає нецензурною лайкою, вчиняє тиск, примус, шантаж, маніпуляції, здійснює переслідування та стеження, втручається в особисте життя заявника та її мами. Через погрози та систематичне насильство яке [PERSON] постійно застосовує, життю заявника загрожує небезпека, а тому вона була вимушена була звернутися до суду для винесення обмежувального припису щодо [PERSON] . За таких обставин, посилаючись на положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», [PERSON] просила суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно кривдника [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити наближатися на відстань ближче 100 м. до місця її проживання (перебування), роботи; заборонити переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 24.07.2019 року, заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Витребувано у Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області та канцелярії Казанківського районного суду Миколаївської області додаткові докази. На виконання ухвали суду від 24.07.2019 року, від Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області та канцелярії Казанківського районного суду Миколаївської області надійшли витребувані матеріали. Заявником [PERSON] було подано додаткові письмові пояснення. Від заінтересованої особи [PERSON] пояснення на вказану заяву не надійшли. Заявниця в судове засідання не прибула, вимоги підтримала та просила задовольнити. Також просила суд розглядати заяву без її участі. Заінтересована особа до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Статтею 1 Закону визначено значення термінів, які вживаються в законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені правила Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є колишнім чоловіком заявниці [PERSON] , що підтверджується копією рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 01.07.2019 року по справі № 478/394/19. Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , заявник обґрунтовувала заявлені вимоги тим, що останній застосовував та застосовує до неї насильницькі дії, систематично погрожує, принижує та ображає нецензурною лайкою, вчиняє тиск, примус, шантаж, маніпуляції, здійснює переслідування та стеження, втручається в її особисте життя заявника. [PERSON] в доповнення до заяви, було подано до суду письмові пояснення з яких вбачається, що 15.07.2019 року до неї додому прийшов її колишній чоловік [PERSON] та погрожував її зарізати. 25.06.2019 року до неї додому прийшов її колишній чоловік [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння, після того як він покинув її домоволодіння, заявником було виявлено що її речі були облиті невідомою речовиною схожою на кислоту, в бак мопеду було залито воду. Також зазначила, що [PERSON] неодноразово проколював її мамі на велосипеді (шини) колеса. У підтвердження фактів викладених у заяві та письмових пояснень до заяви, заявник посилається на те, що вона неодноразово зверталася з заявами до Казанківського ВП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області. Листом від 26.07.2019 року № 4375/66-2019 Казанківське ВН Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області повідомило суд про факти звернення [PERSON] у відношенні [PERSON] до органу поліції, зокрема: 08.05.2019 року, 09.05.2019 року, 11.05.2019 року, 13.05.2019 року, 19.05.2019 року, 23.05.2019 року, 06.06.2019 року, 07.07.2019 року надходили звернення про те, що [PERSON] вчиняє насильство в сім`ї у відношенні [PERSON] , які було розглянуті відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». 21.04.2019 року у відношенні [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП та направлено до суду для розгляду. Також повідомлено, що у відношенні [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис серії АА №062842, копії якого отримали [PERSON] та [PERSON] . Між тим, із оглянутої в судовому засіданні постанови Казанківського районного суду Миколаївської області від 03.05.2019 року, стосовно [PERSON] , вбачається, що його звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП. Отже, вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення, не може бути належним доказом у цій справі, оскільки [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП визнано не було. Суд також враховую, що заявником не додано будь-якої інформації щодо дати та причин винесення заборонного припису у відношенні [PERSON] . Крім того, заявником суду також не надано інформації про результати розгляду її звернення органом поліції - 08.05.2019 року, 09.05.2019 року, 11.05.2019 року, 13.05.2019 року, 19.05.2019 року, 23.05.2019 року, 06.06.2019 року, 07.07.2019 року, зокрема, складання адміністративних матеріалів, відкриття кримінальних проваджень тощо. При цьому суд вважає, що звернення заявника до правоохоронних органів із заявами про вчинення домашнього насильства [PERSON] , без надання інших доказів вчинення останнім таких протиправних дій, не можуть бути достатнім доказом для видання обмежувального примусу за правилами глави 13 розділу IV ЦПК України. Щодо талону-повідомлення, наданого заявником, то суд критично ставиться до нього, так як в ньому відсутні будь-які відомості про вид, обставини кримінального правопорушення, особу, якою воно вчинено тощо. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно пункту 9 частини 1 статті 1 Закону, оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Таким чином, враховуючи, що суду не надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису.

Outcome: dismissed