Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У заяві вказала, що в 1974 році вона уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] помер її чоловік [PERSON] . В Другій Лубенській державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу № 8/2020 на майно померлого [PERSON] за її заявою. У встановлений законом строк, з метою прийняття спадщини вона звернулася до державного нотаріуса та отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.03.2021 року, оскільки в мене відсутній документ, який підтверджує право власності спадкодавця на будинок. КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» в 2017 році підтвердили факт того, що [PERSON] є власником вищеназваного домоволодіння згідно Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок № 786 від 28.08.1992 року. У вищеназваному Свідоцтві зазначено, що житловий будинок в цілому, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] та в прізвищі допущена помилка, зазначено « [PERSON] » а потрібно « [PERSON] » отже, зазначений документ не може бути визнаний нотаріусом як належне підтвердження права власності спадкодавця на зазначений житловий будинок. Прохала суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що Свідоцтво на право особистої власності № 786 від 28.08.1992 року, видане на підставі рішення виконкому Лубенської міської ради від 19.08.1992 року № 143 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належало [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити заяву. Заінтересована особа Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області надіслала суду заяву з проханням справу розглядати без участі їх представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа, як убачається зі змісту ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок № 786 виданого 28.08.1992 року на підставі рішення виконкому Лубенської міської ради від 19.08.1992 року № 143 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] , який помер [INFO] Заявник зазначає, що після смерті свого чоловіка [PERSON] вона звернулася до державного нотаріуса та отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.03.2021 року, оскільки в неї відсутній документ, який підтверджує право власності спадкодавця на будинок. Виявлені суперечності у написанні прізвища її чоловіка позбавляють її можливості оформити спадщину, яка залишилася після смерті чоловіка. Факт належності [PERSON] Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок № 786 від 28.08.1992 року, виданого на підставі рішення виконкому Лубенської міської ради від 19.08.1992 року № 143 підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № [NUMBER] , пенсійним посвідченням інваліда 3 групи серії [NUMBER] , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер [NUMBER] , технічним паспортом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовлений 21.04.2017 року, посвідченням водія серії [NUMBER] ; почесною грамотою від 24.12.1986 року; трудовою книжкою від 14.06.1967 року. У позасудовому порядку встановити факт належності померлому [PERSON] Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок неможливо. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначається перелік фактів, які можуть встановлюватись судом, зокрема і встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Згідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. При таких обставинах суд вважає, що встановлення юридичного факту, а саме належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а також те, що, виправити допущені помилки у оригіналі документу заявнику не має можливості, встановлення факту належності документу має юридичне значення, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved