Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2015 року померла [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, а саме: земельна ділянка площею 1,2603 га, яка розташована на території Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, на яку 15.06.2007 року видано державний акт серії ЯД №280711. Згідно заповітного розпорядження від 20.11.2014 року, [PERSON] заповіла вищевказану земельну ділянку [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,2603 га, яка розташована на території Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, на яку 15.06.2007 року видано державний акт серії ЯД №280711, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності /а.с.22/. Представник відповідача від Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не зявився. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 170217 актовий запис № 6, виданого 02.02.2015 року Жорнищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] померла 30.01.2015 року /а.с. 6/. Відповідно до довідки про прийняття спадщини №605 від 22.06.2016 року виданої Жорнищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №280711 від 15.06.2007 року - земельна ділянка площею 1,2603 га, яка розташована на території Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, належить [PERSON] /а.с. 8-9/. Згідно нотаріально посвідченого заповіту від 20.11.2014 року, [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 1,2603 га, яка розташована на території Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області [PERSON] /а.с. 7/. В силу ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Як вбачається з наданої суду спадкової справи №290/2015 рік, заведеної після смерті [PERSON], 04.08.2015 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] /а.с.26/. Також, з матеріалів спадкової справи вбачається два заповітних розпорядження, датованих від 20.11.2013 року в якому [PERSON] заповіла вищевказане майно [PERSON], та від 20.11.2014 року в якому заповіла [PERSON] /а.с.28/. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися та свідоцтво про право на спадщину не видавалося /а.с. 26-33/. В силу ч. ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Разом з тим, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори № 1169/02-31 від 03.07.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с. 10/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,2603 га, яка розташована на території Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, на яку 15.06.2007 року видано державний акт серії ЯД №280711, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 30.01.2015 року.

Outcome: approved