Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. У заяві вказує, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився на її утриманні та проживає разом з нею. З 01.09.2015 року син навчається на першому курсі денного відділення державного вищого навчального закладу «Запорізький будівельний коледж», у звязку із чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина, хоча має таку можливість, отримуючи заробітну плату. На підставі викладеного позивач просила про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, від нього надійшли письмові заперечення, визнає позов частково, обґрунтовуючи тим, що з 14.09.2002 року має іншу сімю, в якій виховується троє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та на його утриманні перебуває його непрацездатна матір [PERSON], яка є пенсіонеркою. У звязку з викладеним просить суд задовольнити позов частково і зменшити розмір аліментів до 1/8 частини його заробітку. Суд у відповідності до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе вирішувати справу у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивача, доводи її представника, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а. с. 6), який є студентом першого курсу денного відділення державного вищого навчального закладу «Запорізький будівельний коледж» з бюджетною формою навчання (а. с. 11). Згідно із ст. ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання й у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Однак, право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. В силу розяснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України обовязок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон повязує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я й матеріальне становище сина, а також платника аліментів, який є працевлаштованим і має постійний дохід у вигляді заробітної плати, наявність у нього трьох малолітніх дітей та непрацездатної матері за віком. Крім наведених доводів суд враховує і ту обставину, що син сторін навчається за бюджетною формою навчання, тобто набуття вищої освіти не потребує фінансування з боку особи, що навчається, а також ту обставину, що він має обєктивну можливість отримувати самостійний дохід як у вигляді стипендії, отримання якої зумовлено успішним навчанням, так і заробітку за роботу на умовах неповного робочого часу. З огляду на викладені обставини суд у відповідності до ст. ст. 182, 200 СК України вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/8 частини його доходу щомісяця на утримання повнолітнього сина, які, на думку суду, є домірними як майновому стану платника аліментів, так і потреби повнолітнього сина, який продовжує навчання, в утриманні. Судовий збір, від попередньої оплати якого звільнено позивача, в силу цивільного процесуального закону належить стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial