Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту належності правовстановлюючого документу. Свою заяву мотивує тим, що 30 березня 2018 року померла її тітка - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. За життя остання склала заповіт, яким заповіла усе своє майно заявниці. У державному акті на право власності на належну померлій земельну ділянку серії ВЛ № 051858 від 10 вересня 2004 року імя останньої зазначено «Зінаїда», замість «Зіновія». Вказуючи, що факт належності правовстановлюючого документу, який вона просить встановити, є безспірним і необхідний їй для оформлення й отримання свідоцтва про право на спадщину, просила встановити факт належності [PERSON] Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 051858 від 10 вересня 2004 року, виданого на імя «Кобець Зінаїди Леонтіївни». У судове засідання заявник не зявилась, однак її представник [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що він та заявник заяву підтримують і просять її задовольнити, а справу розглядати без їхньої участі. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не зявились, подали письмові клопотання, кожен зокрема, про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не заперечували. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] померла 30 березня 2018 року і після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 1.8698 га (аркуш справи 17). За життя спадкодавець [PERSON] 20 жовтня 2010 року склала заповіт, відповідно до якого вищевказану земельну ділянку, заповіла заявнику [PERSON] (аркуш справи 15). Відповідно до наявних в матеріалах справи довідок Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 29 січня 2019 року № 150 та № 151 (аркуш справи 13-14), [PERSON], [INFO], яка померла 30 березня 2018 року проживала в с.Смідин, до складу спадкового майна входить земельна ділянка, грошові заощадження. Як встановлено в судовому засіданні, заявнику підтвердження факту, що має юридичне значення, необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] З врахуванням викладеного, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 051858 від 10 вересня 2004 року, виданого на імя [PERSON], а тому, заява підлягає до задоволення з вищевикладених підстав.

Outcome: approved