Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, проте шлюб було розірвано. Сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини не надає. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Додатково пояснила, що її щомісячний неофіційний дохід складає близько 1500 грн., відповідач допомоги на утримання дитини тривалий час не надає. Дитина та вона не є інвалідами. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що відповідач доглядає за своєю бабусею [INFO], яка потребує постійного стороннього догляду. Відповідач не працює, не є інвалідом, не має інших джерел доходу, окрім щомісячної допомоги в розмірі 160 грн. Бабуся відповідача отримує щомісячну пенсію, точний розмір пенсії відповідачу невідомий, в травні 2017 року він знімав з картки бабусі 1500 грн. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 255367, виданого повторно 23 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилася 06 жовтня 2005 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 713. Батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Відповідно до листа Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 2458/17.10-26 від 12.05.2017 року, народження [PERSON], [INFO], було зареєстровано Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Підставою запису відомостей про батька дитини є заява матері та батька дитини про визнання батьківства № 81/02.1-3.10 від 23.08.2012 року. Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 170208, виданого повторно 17 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 02 червня 2012 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 166. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 грудня 2013 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02.06.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 166. З довідки Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради № 2964 від 23.03.2017 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO], і разом із нею за вказаною адресою проживає її дочка [PERSON]. Суд враховує, що відповідач на підставі заяви про визнання батьківства є батьком [PERSON], яка в свою чергу є його неповнолітньою дитиною. Отже, відповідач має обовязок по утриманню дитини, доказів належного та регулярного виконання якого відповідачем не надано. Суд також враховує, що відповідач не працює, не є інвалідом, не має, з його слів, інших джерел доходу, окрім щомісячної допомоги в розмірі 160 грн. Також, відповідач надає соціальні послуги (доглядає) за своєю бабусею [PERSON], яка потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується наданими відповідачем довідками. Разом з тим, вищевказані факти не є підставою для звільнення відповідача від обовязку по утриманню своєї неповнолітньої дитини або для припинення права дитини на отримання аліментів від батька, адже вичерпний перелік таких підстав визначений в статтях 188, 190 СК України. Із урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що справедливим та законним буде задовольнити позовні вимоги частково і стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/8 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 24 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття 06 жовтня 2023 року. Вищевказаний розмір аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на соціальному догляді непрацездатної бабусі. При цьому посилання представника відповідача на те, що відмова у задоволенні позову дозволить позивачу оформити тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, на думку суду є необґрунтованими, адже пункт 2 Порядку призначення вищевказаної допомоги не містить такої підстави для призначення допомоги як наявність рішення суду про відмову у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги вимоги ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 240 грн. 00 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1/8 складає 37,5 % від 1/3). У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial