Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з цією заявою, в якій зазначила, що [INFO] в с. Олександрівка Жмеринського району померла [PERSON], яка постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в цьому селі по [ADDRESS]. Відповідно до запису в по господарській книзі на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Однак з грудня 2016 року і до часу смерті [PERSON] проживав без реєстрації разом зі спадкодавцем її онук - заявник [PERSON], який здійснював догляд за нею та проводив її поховання. Відповідно до заповіту, посвідченого 06 грудня 2016 року, [PERSON] заповіла все своє майно онуку [PERSON], який на час відкриття спадщини не змінено та не відмінено. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в с. Олександрівка Жмеринського району, належного померлій на підставі договору дарування від 26 квітня 1991 року. В серпні 2017 року спадкоємець за заповітом [PERSON] звернувся до Жмеринської районної державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак постановою №1393/02-31 від 23 серпня 2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із тим, що спадкоємець не подав до нотаріальної контори протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини письмової заяви про прийняття спадщини та не надав доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем. Просила ухвалити рішення, яким встановити факт, що [PERSON] постійно проживав на час відкриття спадщини в с. Олександрівка Жмеринського району разом зі спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO]. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, представник заявника надала заяву про розгляд заяви у її відсутність, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність та задоволення заяви заявника. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії заповіту від 06 грудня 2016 року [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом. (а.с. 9) Даний заповіт на час відкриття спадщини не змінено та не відмінено. [PERSON] померла [INFO] у віці 88 роки в с. Олександрівка Жмеринського району, що видно з ксерокопії свідоцтва про смерть (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок в с. Олександрівка Жмеринського району Вінницької області відповідно до договору дарування від 26 квітня 1991 року. (а.с. 13-14) Згідно з витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 16) та повідомлення державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори №1682/01-16 від 10 жовтня 2017 року (а.с. 22), спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась. Відповідно до довідки Олександрівської сільської ради Жмеринського району №1111 від 31 серпня 2017 року (а.с. 11) [PERSON], яка померла [INFO], постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Згідно з записом в по господарській книзі на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] ніхто не був зареєстрований, але з грудня 2016 року до часу смерті і на час смерті [PERSON] проживав без реєстрації онук померлої [PERSON], 1985 року народження, який здійснював догляд за своєю бабою та проводив її поховання. Державний нотаріус постановою №1393/02-31 від 23 серпня 2017 року відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що він своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини до Жмеринської райдержнотконтори та не пред'явив доказів постійного проживання разом із спадкодавцем. (а.с. 17). Оцінюючи вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Судом також приймаються до уваги письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], відповідно до яких ці свідки підтверджують факт проживання [PERSON] з грудня 2016 року разом із [PERSON] до часу її смерті [INFO], оскільки ці докази узгоджуються із іншими, наданими стороною заявника, доказами та не суперечать їм. Відповідно до частини першої ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт п'ятий частини другої цієї ж статті). Згідно з пунктом першим частини першої ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт проживання разом із спадкодавцем доведений та знайшов підтвердження у судовому засіданні, і від його встановлення залежить виникнення, майнових прав фізичної особи, і законом не визначено іншого порядку його встановлення. Відповідно до частини сьомої ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved