Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту постійного проживання, заінтересована особа Військово цивільна адміністрація міста Сєвєродонецьк Луганської області, мотивуючи вимоги тим, що чоловік заявника [PERSON] по день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті чоловіка заявника залишилося спадкове майно. Заявник є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка. Маючи на меті отримати пенсію померлого чоловіка, яку останній не отримав за життя, 22.11.2020р. заявник звернулася до нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію після померлого чоловіка [PERSON] . Однак нотаріусом заявнику роз`яснено, що їй необхідно надати довідку з житлово експлуатаційної організації, у зв`язку із тим, що м. Кипуче (м. Артемівськ) знаходиться на тимчасово окупованій території на довідці з житлово експлуатаційної організації стоять печатки «ЛНР», тому нотаріус її не приймає. З метою визначення місця відкриття спадщини та кола осіб, які мешкали з померлим спадкодавцем заявнику необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання та реєстрації спадкодавця за вказаною адресою. Тому, [PERSON] звернулася до суду із заявою і просить суд встановити факт того, що [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на день своєї смерті, вдвох із дружиною [PERSON] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник заявника [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.\~\~\~ Згідно вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Відповідно до п.16 Постанови пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21 квітня 1998р. Перевальським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] з 28 червня 1988 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21 квітня 1998р. Перевальським РВ УМВС України в Луганській області видно, що [PERSON] [INFO] з 28 червня 1988 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] від 19.03.1980р., [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19.03.1980р., про що зроблено запис №1. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.10.2019р. Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області видно, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Перевальськ Луганської області. Згідно копії довідки №02 від 16.02.2021р., [PERSON] разом з [PERSON] сумісно проживала за адресою: [ADDRESS] по день смерті останнього [INFO] . Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , відмовлено.\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на день своєї смерті, вдвох із дружиною [PERSON] . Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання, заінтересована особа Військово цивільна адміністрація міста Сєвєродонецьк Луганської області підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається заявник [PERSON] , знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи.

Outcome: approved