Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122783200:01:002:0293, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. 15.08.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №930, а також скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42555893 від 15.08.2018 року, 15:41:23, винесеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122783200:01:002:0293. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.10.2009р. [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0, 107 га, кадастровий номер 5122783200:01:002:0293, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №4-1642 державним нотаріусом Четвертої ОДНК Туйск Ф.Л., виданого після смерті [PERSON] . 26.03.2019 року із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що вказана вище земельна ділянка відчужена [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Рубінчик Л.О. Разом із тим, [PERSON] будь-яких договорів не укладала та земельну ділянку не відчужувала. Невстановлена особа від її імені на підставі договору купівлі-продажу відчужила земельну ділянку [PERSON] . Ухвалою від 10.04.2019р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, ухвалою суду від 10.04.2019р. витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Людмили Олександрівни копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122783200:01:002:0293, посвідченого 15.08.2018 року та зареєстрованого в реєстрі за №930, а також копії усіх документів, які стали підставою посвідчення вказаного договору. Також, ухвалою суду від 10.04.2019р., накладено арешт на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122783200:01:002:0293 та належить [PERSON] . Надалі, ухвалою суду від 08.08.2019р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Байрактар О.В., призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, зобов`язано відповідача [PERSON] та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. надати до суду для проведення експертизи оригінал та оригінал другого примірнику договору купівлі-продажу земельної ділянки, провадження у справі зупинено. 09.09.2020р. до суду повернулися матеріали вказаної цивільної справи із відповідним висновком експерта. Матеріали справи вручено судді 13.10.2020р. (у зв`язку із перебуванням у щорічній черговій відпустці). Ухвалою від 13.10.2020р. провадження у вказаній цивільній справі поновлено. Надалі, ухвалою від 26.11.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судових засіданнях позивач [PERSON] та її представник-адвокат Байрактар О.В. підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Черан Р.М. заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач набула право власності на законних підставах, тому позовні вимоги не визнає. Письмовий відзив на позов відповідачем не надано. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2009р. [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 0, 107 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії ЯА №356708 на право власності на земельну ділянку, виданого Крижанівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області 01.07.2005р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010552400182. Кадастровий номер земельної ділянки 5122783200:01:002:0293. (а.с.15). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №161113989 від 26.03.2019р., вбачається, що вказана земельна ділянка була відчужена [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Рубінчик Л.О. (а.с.8-9). Судом досліджено договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122783200:01:002:0293, посвідченого 15.08.2018 року та зареєстрованого в реєстрі за №930, а також копії усіх документів, які стали підставою посвідчення вказаного договору (а.с.44-74). Під час перевірки тверджень позивача, про те, що невстановлена особа від її імені на підставі договору купівлі-продажу відчужила земельну ділянку [PERSON] , судом встановлено, що згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №19-6343 від 27.08.2020р., рукописний запис « [PERSON] » в оригіналі договору купівлі-продажу земельної ділянки, виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис від імені [PERSON] в оригіналі договору купівлі-продажу земельної ділянки, виконаний не [PERSON] , а іншою особою; рукописний запис « [PERSON] » у другому примірнику договору купівлі-продажу земельної ділянки, виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис від імені [PERSON] у другому примірнику договору купівлі-продажу земельної ділянки, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Таким чином, виходячи з сутності встановленого законом поняття двостороннього правочину, укладення сторонами договору купівлі-продажу, як дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків щодо предмету такого правочину (відчуження земельної ділянки з однієї сторони та набуття права власності на земельну ділянку з другої сторони), є не чим іншим, як двостороннім правочином, на який розповсюджуються загальні положення цивільного кодексу про зобов`язання, договори, а так само, й про вимоги щодо їх дійсності або недійсності. За змістом ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ч.2 ст.16 ЦК України регламентовано, що одним зі способів захисту цивільного права або інтересу може бути, серед іншого, визнання правочину недійсним. Загальними вимогами, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема частиною третьою статті 203 ЦК України, встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Положеннями частини першої статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Відповідно до вимог ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Положеннями частини другої ст. 89 ЦПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи наданий висновок експерта №19-6343 від 27.08.2020р. у сукупності з дослідженими у суді матеріалами справи, суд вважає, що зазначений експертний висновок є об`єктивним, повним, та таким, який відповідає іншим матеріалам справи, а тому визнається судом як належний, допустимий та достовірний доказ. Матеріалами справи підтверджено, що позивач правочину з купівлі-продажу належної йому земельної ділянки не укладала, до нотаріальної контори з метою укладення й нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки не зверталася. Так, у постанові від 16.06.2020 № 145/2047/16-ц, Велика палата Верховного суду дійшла висновку, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Таким чином, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, враховуючи, що позивач не підписувала договір купівлі-продажу земельної ділянки, отже, такий правочин вчинений в порушення її дійсної волі щодо розпорядження своїм майном, а тому суд вважає, наявні всі підстави для визнання договору недійсним. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Установлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 цього Кодексу). За змістом ч. 2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт. Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо. Відповідну правову позицію викладено у постанові ВП ВС від 11.09.2018 у справі № 909/968/16. Таким чином, у разі визнання недійсним договору, за яким було прийнято рішення про державну реєстрацію прав, підлягає задоволенню вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту, оскільки за чинним ЦК України право власності виникає з моменту його реєстрації. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved