Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно - 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала померлому як члену колишнього колгоспного двору. Позивачу не було відомо постійне місце проживання та місце перебування її батька [PERSON], зареєстрованого місця проживання спадкодавець не мав. Рішенням Тернопільського районного суду від 30 вересня 1998 року по справі № 2-587-1998 останній був визнаний безвісно відсутнім. Батько [PERSON] помер на вулиці у м. Києві, його труп був доставлений у морг м. Києва як труп невідомого чоловіка, а його смерть була зареєстрована у книзі реєстрації смертей в м. Києва як смерть «невідомого чоловіка». В подальшому у зазначеному трупі невідомого чоловіка знайомим померлого - громадянином [PERSON] було впізнано [PERSON], [INFO], уродженця м. Єнакієве Донецької області, жителя [ADDRESS] Після того, як позивачу у 2018 році повідомили, що можливо у м. Києві було виявлено померлим її батька і його смерть зареєстрована як смерть невідомого чоловіка, вона тривалий час займалася оформленням документів, необхідних для перереєстрації смерті батька з «невідомий чоловік» на «[PERSON] та реєстрації смерті батька у відповідному органі реєстрації актів цивільного стану, адже лише після цього можливо було отримати свідоцтво про смерть, на підставі якого нотаріус встановлює факт смерті фізичної особи, час відкриття спадщини та заводить спадкову справу. [PERSON], маючи намір та бажання прийняти спадщину, так як разом з сім'єю проживає у житловому будинку, 1/10 частина якого рахується за батьком, як за членом колишнього колгоспного двору, здійснювала всі можливі активні дії щодо прийняття спадщини, зокрема, протягом усього періоду часу займалася оформленням необхідних документів, які вимагалися для подання у відділ реєстрації смерті для видачі свідоцтва про смерть батька [PERSON], оскільки померлий був зареєстрований як «невідомий», неодноразово їздила у м. Київ через виниклі труднощі при оформленні, необхідність виправлення допущених при оформленні помилок компетентними органами щодо його місця народження та зазначення по-батькові, які перешкоджали подальшій видачі свідоцтва про смерть. Позивачем, до закінчення шестимісячного строку з часу смерті батька, до Тернопільської районної державної нотаріальної контори засобами поштового зв'язку було направлено відповідну заяву про прийняття спадщини, однак до неї не було долучено свідоцтво про смерть, адже на дату її подання та на момент закінчення установленого законом строку для прийняття спадщини у [PERSON] ще не було свідоцтва про смерть батька, яке вимагає нотаріус для перевірки факту смерті фізичної особи і часу відкриття спадщини, і яке є необхідним для заведення спадкової справи. За результатом безпосереднього доступу до реєстру актів цивільного стану нотаріусом також було встановлено, що актовий запис про смерть «[PERSON]» відсутній, адже його смерть була зареєстрована як смерть «невідомого чоловіка». Внаслідок відсутності свідоцтва про смерть та відсутності запису про смерть саме «[PERSON]» у державному реєстрі актів цивільного стану, нотаріус не мала можливості встановити факт смерті батька позивача та час відкриття спадщини, спадкова справа за такою заявою не могла бути заведена. Після отримання свідоцтва про смерть батька позивач одразу ж звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з необхідними документами для прийняття спадщини. Нотаріусом позивача проінформовано, що прийняти заяву про прийняття спадщини та завести спадкову справу немає можливості, оскільки нею пропущено встановлений строк і визначити додатковий строк може лише суд, а тому [PERSON] звернулася до суду із позовом та просить визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності. Додатково зазначив, що Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Тернопільська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду листа, в якому просить слухати справу без присутності їхнього представника. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись із письмовими заявами представників відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України 16 жовтня 2002 року (повторне), 21 березня 1988 року в [ADDRESS] народилася [PERSON], у відомостях про батьків [PERSON] вказаний батьком, [PERSON] вказана матір'ю. Як слідує із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 18 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, після державної реєстрації шлюбу із [PERSON] [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 29 січня 2019 року, наданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, шлюб між батьками [PERSON] та [PERSON] розірвано 17 липня 1997 року. Рішенням Тернопільського районного суду від 30 вересня 1998 року по справі № 2-587-1998 [PERSON], 1964 року народження, житель [ADDRESS] був визнаний безвісно відсутнім. Як вбачається з інформації Відділення експертизи трупів моргу № 2 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 2948 від 04 червня 2018 року, труп невідомого чоловіка 55-60 років, зареєстрованого у морзі № 2 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи м. Києва за № 2948/2 був доставлений 11 грудня 2017 року з вул. Сімферопільської, 6 м. Києва. 04 червня 2018 року невідомий чоловік 55-60 років був впізнаний як [PERSON], [INFO]. Смерть зареєстрована у відділі реєстрації смерті міста Києва, актовий запис № 19765 від 20 грудня 2017 року (вул. Воровського, 47/14). Тіло поховано за рахунок держави на північному кладовищі 22 грудня 2017 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19 грудня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (повторно), [INFO] року у м. Києві помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на наступне спадкове майно: 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 59.9 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] яка належала померлому як члену колишнього колгоспного двору станом на 01 липня 1990 року, про що свідчить виписка з погосподарської книги Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 03 від 02 січня 2019 року, інформаційна довідка Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №14 від 05 січня 2017 року. Вказані обставини також підтверджуються свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 30 листопада 1989 року, виданим на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №236 від 28 листопада 1989 року, згідно якого цілий жилий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, що складається з 10-х членів, головою якого є [PERSON] Відповідно до довідки Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 130 від 28 січня 2019 року на день смерті [INFO] року батько [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований не був. 03 січня 2019 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою видано інформаційну довідку за № 03/02-14, з якої вбачається, що [PERSON], являючись спадкоємцем після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, надіслала в Тернопільську районну державну нотаріальну контору заяву поштою, однак не можливо було встановити факт смерті померлого, так як свідоцтво про смерть було відсутнє, померлий був зареєстрований як невідомий, внаслідок чого спадкова справа не була заведена та позивач вважається такою, що пропустила встановлений строк для прийняття спадщини. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно положень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є дочкою померлого [PERSON], яка у встановленому законом порядку звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Однак, у зв'язку з тим, що батько [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім за рішенням суду та в подальшому його смерть була зареєстрована, як смерть невідомого чоловіка, позивач не змогла оформити своїх спадкових прав. Після впізнання померлого [PERSON], [PERSON] займалася виготовленням документів, зокрема свідоцтва про смерть спадкодавця, та в подальшому звернулася в нотаріальну контору з наміром успадкувати належну спадкодавцю частку нерухомого майна, у чому їй було відмовленочерез пропуск встановленого строку для прийняття спадщини. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд приходить до переконання, що позивач з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає до задоволення, слід визначити позивачу додатковий строк у два місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved