Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду з позовною заявою до ПП «Комунальщик-2» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач [PERSON] свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 липня 2020 року вона працевлаштувалася в ПП «Комунальщик-2» на посаду двірника без застережень та випробувального терміну. За час роботи вона сумлінно виконувала посадові обов`язки, жодних зауважень від керівництва та від мешканців закріпленої за нею дільниці не поступало. 28 липня 2020 року під моральним тиском на неї зі сторони адміністрації підприємства, в присутності свідків нею було написано заяву про звільнення за власним бажанням за ст.38 КЗпПУ. Її намагання з`ясувати причини звільнення були залишені поза увагою, в той час її ображали та принижували в присутності матері. Ані вона ані її мати не могли «вставити слова». Керівництво примушуючи написати заяву про звільнення погрожували, що звільнять [PERSON] за «поганою статтею» і вона не зможе більше ніде працевлаштуватися. Наступного дня вона прийшла на роботу, але її не допустили до виконання обов`язків. Намагаючись хоч якимось чином прояснити ситуацію вона обійшла мешканців будинків із питанням скарг чи зауважень на її роботу, у відповідь чула лише добрі слова. Відтак, звільнення вважає незаконним. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ПП «Комунальшик-2» від 28.07.2020 року №23к про її звільнення за ст. 38 КЗпП України та поновити її на посаді двірника. Представник відповідача директор ПП «Комунальщик-2» надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що в задоволенні позову слід відмовити. Відзив обґрунтовує тим, що 01 липня 2020 року позивачка була прийнята на посаду двірника до ПП «Комунальщик - 2». 28.07.2020 року вона була звільнена з підприємства за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України. За вказаний незначний період роботи позивачка зарекомендувала себе з дуже негативної сторони. В неї з іншими двірниками виникали постійні конфлікти, які з часом переросли у взаємну неприязнь. Причиною конфліктів були моменти невиконання з її сторони посадових обов`язків, а саме дуже багато її роботи виконували інші двірники, оскільки надходили скарги на величезну кількість сміття у дворі від мешканців будинку на закріпленій за нею територією. Багато часу вона проводила поза робочим місцем. Вона, як керівник підприємства, намагалася втрутитися у конфлікт між позивачкою та іншими двірниками, але всі її спроби виявилися марними. Дійсно, до дисціплінарної відповідальності, за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, позивачку ніхто не притягував оскільки вона відпрацювала на підприємстві всього 27 календарних днів. 28.07.2020 року позивачка прийшла до адміністрації ПП «Комунальщик - 2» разом із своєю матір`ю та влаштувала скандал на ґрунті ніби то упередженого ставлення до її персони та написала заяву про звільнення за власним бажанням. Так, як конфлікти між нею та іншими двірниками не припинилися, директор ПП «Комунальщик - 2» не заперечувала проти її бажання звільнитися з підприємства. Заяву про звільнення позивачка написала будучі при здоровому глузді, в тверезій пам`яті та без будь-якого примусу з боку адміністрації. Це було власне бажання позивача. Додатково, вона попросила її звільнити в день написання заяви, про що в той же день було підготовлено наказ про її звільнення та ознайомлено позивачку з його змістом під її особистий підпис, видано розрахунок та трудову книжку. Просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що з 01 липня 2020 року вона працювала в ПП «Комунальщик-2» на посаді двірника. 28 липня 2020 року вона зі своєю матір`ю [PERSON] прийшли до приміщення ПП «Комунальщик-2» щоб вирішити конфлікт оскільки від керівництва були претензії до її роботи. Хоча претензій вона не визнає бо весь час вона працювала якісно. Директор підприємства Гелетчук А.П. , сказала їй щоб вона писала заяву про звільнення за власним бажанням, а якщо вона цього не зробить то її буде звільнено за неналежне виконання своїх обов`язків. Після цього вона здалася та під тиском погодилася написати заяву про звільнення за власним бажанням. Того ж дня вона отримала трудову книжку, копію наказу про звільнення та з нею повністю розрахувалися. Наступного дня вона прийшла в ПП «Комунальщик-2» та сказала, що хоче працювати, однак Гелетчук А.П. , сказала що це неможливо бо вона вже забрала трудову. Допитувати в судовому засіданні в якості свідка свою матір вона категорично відмовляється. Представник відповідача директор ПП «Комунальщик-2» Гелетчук А.П. в судовому засіданні повідомила, що позивач [PERSON] дійсно працювала двірником в ПП «Комунальщик-2», однак на її роботу скаржилися мешканці житлових будинків. У зв`язку з чим були претензії до якості її роботи про, що і відбулася 28 липня 2020 року розмова зі [PERSON] та її мамою. Під час розмови їй виказували претензії, при цьому писати заяву на звільнення її не примушували, [PERSON] зробила це власноручно та добровільно. Про те що 29 липня 2020 року вона намагалася приступити до роботи Гелетчук А.П. нічого не відомо, в той день на роботі її ніхто не бачив. Після цього [PERSON] вона більше не бачила. В день написання заяви [PERSON] отримала копію наказу, трудову та з нею розрахувалася. Працювала вона всього 27 днів. Просила суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та застосувати наслідки пропуску позивачем строків позовної давності. Також під час судового розгляду допитано свідка [PERSON] яка повідомила, що вона працює в ПП «Комунальщик-2» на посаді старшого інспектора. 28 липня 2020 року до неї підійшла [PERSON] для того щоб написати заяву про звільнення за власним бажанням. Щоб її хтось примушував писати вказану заяву їй нічого не відомо. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії трудової книжки серії [NUMBER] виданої 28 січня 2019 року на ім`я [PERSON] вбачається, що остання 01 липня 2020 року була прийнята на посаду двірника в ПП «Комунальщик-2» відповідно до наказу №20к від 30 червня 2020 року. В подальшому 28 липня 2020 року була звільнена за власним бажанням, наказ №23к від 28 липня 2020 року. Копією заяви від 30 червня 2020 року підтверджується, що [PERSON] звернулася до директора ПП «Комунальщик-2» з проханням прийняти її на роботу в якості двірника. Копією виписки з наказу №20к від 30 червня 2020 року директора ПП «Комунальщик-2» підтверджується, що [PERSON] прийнято на посаду двірника з 01 липня 2020 року з окладом 4723,00 грн. З копії заяви від 28 липня 2020 року вбачається, що [PERSON] звернулася до директора ПП «Комунальщик-2» з проханням звільнити її за власним бажанням. Копією виписки з наказу №23к від 28 липня 2020 року директора ПП «Комунальщик-2» підтверджується, що [PERSON] звільнена з посади двірника з 28 липня 2020 року за власним бажанням. З характеристики ПП «Комунальщик-2» від 02 грудня 2020 року на ім`я [PERSON] вбачається, що остання за час роботи виявила себе з негативної сторони, не вміє вислуховувати розпорядження керівництва, халатно відноситься до виконання своїх обов`язків. В колективі не користується повагою оскільки іншими двірникам не одноразово доводилося виконувати роботу за неї. Начальник дільниці постійно проводила роботу з метою виправлення негативних рис характеру [PERSON] , однак безрезультатно. Також надходили в усній формі скарги від мешканців будинків де вона повинна була прибирати. З протоколу загальних зборів двірників ПП «Комунальщик-2» від 30 листопада 2020 року вбачається, що колектив двірників висловив свій протест проти поновлення на робочому місті [PERSON] Вирішуючи вимоги позивача суд виходить з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини /підстави позову/ викладені в позовній заяві, щодо вчинення на позивача тиску під час написання заяви про звільнення за власним бажанням, не підтверджуються матеріалами справи та показами свідків, від допиту своєї матері, яка була присутня під час написання цієї заяви позивач категорично відмовився, ув`язку з чим суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю, у зв`язку з чим не вирішує заяву відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

Outcome: dismissed