Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем у них народилася дочка [PERSON], 20.04.2014року народження. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а тому просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500грн., починаючи стягувати від дня подачі позову до суду і до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 700грн. щомісячно з часу подачі заяви до суду та до досягнення повноліття. Відповідач подав заперечення, в якому зазначив, що не відмовляється надавати допомогу для отримання дочки [PERSON], однак просить позовні вимоги задоволити частково. В судовому засіданні відповідач уточнені позовні вимоги визнав, а саме аліменти в сумі 700,00грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що позов в уточненому вигляді підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони\~\~перебуваючи в шлюбі (а.с.3) у них народилася дочка [PERSON], 20 квітня 2014року народження (а.с.4), яка проживає та знаходяться на утриманні позивачки. З трудового договору від 13 жовтня 2016 року вбачається, що відповідач офіційно працевлаштований водієм в ПП [PERSON], заробітна плата становить 1450 грн.(а.с.19). Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов»язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, визначених статтею 184 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. І тому, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], 20.04.2014року народження аліменти у твердій грошовій сумі по 700,00грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з вимогами 06 жовтня 2016року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача слід стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави. На підставі наведеного, ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved