Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яку мотивувала тим , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2006р. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], 20.06.2006р.н. та дочку [PERSON], 11.08.2013р.н., які мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з листопада 2016р. Позивач посилається на те , що спільне життя з відповідачем не склалося з причини розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного. Подальше спільне життя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, спору стосовно розподілу майна та місця проживання дітей не має. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дітей не надає і в добровільному порядку надавати відмовляється. Тому, позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду і просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], 20.06.2006р.н. та [PERSON], 11.08.2013р.н. у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду та до повноліття дітей. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.112 СК України , суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.ст.180 , 182 , 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до повнолітнього віку, аліменти стягуються в частковому відношенні до заробітку. Розмір аліментів, стягуваних на утримання неповнолітньої дитини, визначається з урахуванням матеріального та родинного стану платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи видно , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2006р. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], 20.06.2006р.н. та дочку [PERSON], 11.08.2013р.н., які мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Ведення між сторонами спільного господарства та шлюбні відносини припинено з листопада 2016р. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного. Подальше спільне життя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, спору стосовно розподілу майна та місця проживання дітей не має. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей. Сторони не бажають збереження сімї, оскільки подальше їх сумісне життя неможливе у звязку з психологічною несумісністю, тобто збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином , матеріалами справи підтверджено, що сімя фактично розпалася, сторони примиритися не бажають і подальше сумісне життя і збереження шлюбу заперечує інтересам сторін, згоду про місце мешкання неповнолітніх дітей після розірвання шлюбу між сторонами знайдено, у звязку з чим позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, з урахуванням змін внесених Законом № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017р. до положень СК України, враховуючи вік, стан здоров'я та матеріальне забезпечення дітей, з урахуванням матеріального та родинного стану відповідача, суд вважає необхідним стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору за позовні вимоги, то судовий збір у розмірі 1280грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved