Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 05.05.2016 р. у Виконавчому комітеті Рудниківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, актовий запис №3. Від спільного проживання у них є дочка [PERSON] [INFO] . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, відповідач покинув сім`ю і проживає окремо, на даний час виїхав на роботу за кордон і сім`єю не цікавиться. Позивачка також зазначає, що дочка проживає із нею та перебуває на повному її утриманні, а вона на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, коштів на проживання та утримання дитини у неї не вистачає. На підставі наведеного позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, та стягувати аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити, зазначила, що згідна на заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явився за невідомих причин. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений без поважних причин або без повідомлення причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином у суду є підстави для розгляду справи заочно у відсутності відповідача. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 05.05.2016 р. у Виконавчому комітеті Рудниківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб, актовий запис №3, [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] »; відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] у подружжя [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] ; відповідно до Довідки №164 від 27.02.2019р. [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] [INFO] до досягнення нею трьохрічного віку, яка проживає із матір`ю у господарстві по [ADDRESS] та перебуває на повному її утриманні. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня подачі позову. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Крім того на підставі ч.2 ст.84 СК України, де зазначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а тому суд вважає, що із відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи із дня подачі позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40грн. в дохід держави. На підставі викладеного та ст. ст. 104, 105, 110, 112, 180-182, 191-192 СК України,

Outcome: approved