Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаними позовом посилаючись на те, що її дід [PERSON] та баба [PERSON] у 1978 році в с. Молниця по вул. 600 річчя Молниці № 23 Герцаївського району побудували житловий будинок та звели до нього господарські споруди. 17 січня 2007 року дід помер. Спадщину після смерті діда прийняла [PERSON] дружина, яка пережила чоловіка. Втім, 13 грудня 2016 року остання померла. Позивачка як єдина спадкоємиця за заповітом спадщину прийняла своєчасно та звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене домоволодіння, проте нотаріусом у видачі такого свідоцтва було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Тому, просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на спірне домоволодіння майно. Представник позивача, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Молницька сільська рада Герцаївського району Чернівецької області будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання свого представника не направила, відзив на позов не надала, в звязку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивачки, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, в с. Молниця по вул. 600 річчя Молниці № 23 Герцаївського району Чернівецької області розташовано домоволодіння головою господарства якого значиться [PERSON] (а.с.11-12). Згідно матеріалів інвентаризаційної справи вказаний житловий будинок побудований у 1978 році (а.с.24). Судом встановлено, що [PERSON] з 11 жовтня 1959 року по 17 січня 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.5, 6). Нормою ст. 60 СК України, передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічна норма закону містилася у ст. 125 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР від 1926 року (чинного на час забудови будинку). Отже за змістом вищевказаних норм закону, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, зважаючи на те, що спірний житловий будинок який розташований в с. Молниця по вул. 600 річчя Молниці № 23 Герцаївського району Чернівецької області побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці та зареєстрований в сільській раді з 1978 року за [PERSON], на час коли останній перебував у шлюбі з [PERSON], то з того часу останні стали його співвласниками в рівних частках, тобто по 1/2 частки. 17 січня 2007 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Молницької сільської ради серії І-МИ № 022495 (а.с.5). Згідно з ч. 1 статті 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Таким чином, після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, зокрема на 1/2 частину домоволодіння, що в с. Молниця по вул. 600 річчя Молниці № 23 Герцаївського району Чернівецької області. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не складав, а тому спадкування має місце за законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За даними по господарської книги Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка, [PERSON], так як постійно проживала із ним у спірному господарстві (а.с.11-12). Отже, [PERSON] після смерті чоловіка успадкувала 1/2 частинку спірного господарства, яка належала останньому. 13 грудня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Молницької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області серії І-МИ № 169088 (а.с.8). Частиною 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Спадкодавець [PERSON] все майно яке належало їй на день смерті на випадок своєї смерті заповіла позивачці згідно заповіту 18 березня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 212 (а.с.7). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [PERSON], позивачка 11 січня 2017 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 50). За постановою приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області від 22 червня 2017 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований в с. Молниця по вул. 600 річчя Молниці № 23 Герцаївського району Чернівецької області, з підстав відсутності правовстановлюючих документів (а.с.74-75). Інших спадкоємців які би мали право на спадщину в т.ч. і обовязкову частку, після смерті [PERSON] судом не встановлено (а.с.49-75). При наведених вище обставинах, суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок, який розташований по твул. 600 річчя Молниці № 23 в с. Молниця Герцаївського району Чернівецької області був побудований [PERSON] та [PERSON] за час їх шлюбу, а після їх смерті позивачка своєчасно прийняла спадщину, але не може оформити своїх прав з незалежних від неї причин, то її вимоги є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1273, 1275 ЦК України, ст. 3 12, 13, 89, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved