Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт, як розпорядження на випадок смерті, складений [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений секретарем виконкому Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області. Мотивує вимоги тим, що 10 жовтня 2015 року в с. Привільне Генічеського району Херсонської області помер батько позивача [PERSON]. Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 8,23 га, розташована на території Привільненської сільської ради Херсонської області, яка належала померлому на підставі розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації від 27 серпня 2004 року. Він думав, що спадщину отримала його мати [PERSON], але з Привільненської сільської ради йому повідомили, що існує заповіт його батька, яким він заповідав вищезгадану земельну ділянку донці [PERSON], яка є його сестрою. Позивача ця інформація дуже здивувала, оскільки батько на момент смерті проживав з дружиною та сином [PERSON], який є непрацездатним. Донька ніякої участі в житті батька не приймала, батькам не допомагала, дуже рідко приїжджала. Отже, за життя батько не планував залишати спадщину доньці. Підтвердженням того, що батько не мав наміру складати заповіт, свідчить той факт, що померлий дозволив йому, його сину, обробляти цю земельну ділянку. Таким чином, позивач вважає, що його батько склав заповіт під впливом обману, помилки або в момент складання не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Крім того, позивач наполягає на тому, що заповіт підписаний не його померлим батьком, оскільки на заповіті не його підпис та почерк. В судовому засіданні позивач та його представник наполягають на задоволені позовних вимог, просять позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову. Пояснили, що батько за життя прийняв рішення про залишення донці - відповідачу по справі, спадщину у вигляді земельної ділянки. Він самостійно їздив на мопеді до сільради для складання заповіту. Ствердження позивача, про те, відповідач не допомагала батькам та не відвідували їх не відповідають дійсності. Батько, коли перебував в лікарні, вона допомагала ліками, грошима, продуктами. Також постійно піклувалася про батьків. Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки обробляє цю земельну ділянку. Просять в задоволенні позову відмовити. За клопотанням позивача 16 листопада 2017 року ухвалою суду по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу щодо належності почерку та підпису померлого [PERSON] на заповіті, зареєстрованого в реєстрі за № 17 від 16 травня 2014 року. 04 січня 2018 року експертом надіслано клопотання про надання достовірних зразків підпису [PERSON] в кількості не менш ніж в 15 офіційних документах, достовірних вільних зразків почерку [PERSON] не менш ніж в 15 офіційних документах (2013, 2014 років кожного року). Також, в ухвалі необхідно вказати, якими захворюваннями страждав [PERSON], та як вони впливали на його письмову рухову навичку (офіційний медичний документ про стан здоровя за період 2013-2014 роки). За клопотанням експерта ухвалою суду від 21 лютого 2018 року судом було витребувано з Петрівської сімейної амбулаторії Генічеського району Херсонської області - медичну картку, яка містить дані про стан здоровя\~ [PERSON], [INFO], що мешкав за адресою: с. Привільне, Генічеського району, Херсонської області,\~ який помер 10 жовтня 2015 року. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 21 лютого 2018 року було витребувано з Центру поштового звязку № 2 Херсонської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» оригінали відомостей на отримання соціальних виплат по типу 1 за період 2014-2015 років (бажано 10-15 підписів) [PERSON], [INFO], що мешкав за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с. Привільне, вул. Насакиральська, 5/2, ІНПП [NUMBER]. 19 лютого 2018 року надійшло повідомлення від експерта про неможливість проведення експертизи в звязку з ненаданням витребуваних матеріалів. За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 10 вересня 2018 року було витребувано з Генічеського РВ ДМС України в Херсонській області оригінал заяви про видачу паспорту «Форми 1», [PERSON], [INFO], що мешкав за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с. Привільне, вул. Насакиральська, 5/2. 26 вересня 2018 року ухвалою суду за клопотанням позивача було призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу щодо належності почерку та підпису померлого [PERSON] на заповіті, зареєстрованого в реєстрі за № 17 від 16 травня 2014 року. 16 жовтня 2018 року експертом надіслано клопотання про надання достовірних зразків підпису [PERSON] в кількості не менш ніж в 15 офіційних документах, достовірних вільних зразків почерку [PERSON] не менш ніж в 15 офіційних документах (2013, 2014 років кожного року). Під час розгляду клопотання позивач та його представник заявили, що інших зразків почерку та підпису померлого у них не має, тому вони відмовляються від проведення експертизи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON], [INFO], який мешкав [ADDRESS] помер 10 жовтня 2015 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 8,23 га, розташованої на території Привільненської сільської ради Херсонської області, яка належала останньому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія АБ № 073134. На випадок смерті [PERSON] залишив заповіт від 16 травня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 17, яким заповідав вище наведену земельну ділянку гр. [PERSON], яка є його донькою. Позивач [PERSON], який є сином померлого, вважає, що заповіт або підроблений, або батько склав його під впливом обману або помилки, або не розумів значення своїх дій. Але, в судовому засіданні ці ствердження належними та неспростовними доказами не доведені. Так, свідок [PERSON], яка працювала на той момент секретарем виконкому Привільненської сільської ради Генічеського району та посвідчувала заповіт померлого [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що гр.. [PERSON] самостійно приїжджав на мопеді до сільської ради та висловив своє бажання скласти заповіт на імя своєї доньки [PERSON], що і було зроблено. Він повністю розумів значення своїх дій, чітко висловив своє бажання, заповіт ним був прочитаний та ним підписаний. Свідок [PERSON], яка є цивільною дружиною померлого [PERSON]І та матірю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що чоловік за життя висловлював намір залишити земельну ділянку донці [PERSON] Самостійно їздив до сільської ради та складав заповіт. Ствердження позивача про те, що донька не допомагала їм не відповідають дійсності. Насправді, коли батько хворів це він не приїжджав та допомоги не давав. Лікуванням батька повністю займалася донька. На сьогодні вона проживає з донькою, яка повністю її забезпечує, син з ними не спілкується, ніякої допомоги не надає. Суд, надаючи правову оцінку виниклим правовідносинам, виходить з наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. В даному випадку судом вичерпані всі можливості щодо отримання необхідної кількості зразків почерку та підпису померлого для проведення судово-почеркознавчої експертизи. Зі змісту\~статті 202\~ЦК України вбачається, що\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно з положеннями частин 1-3, 5 та 6\~статті 203 ЦКУ України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 3\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст.\~1247\~ЦК України\~заповіт складається\~у письмовій\~формі,\~із зазначенням\~місця та\~часу його\~складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251-1252\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Позивачем не надано суду належних та неспростовних доказів того, що заповіт підписував не померлий [PERSON] Судом за клопотанням сторін вжиті всі заходи щодо отримання зразків почерку та підпису померлого, але необхідної кількості так і не отримано, що унеможливило проведення судово-почеркознавчої експертизи. В судому засіданні цивільна дружина померлого та секретар виконкому підтвердили той факт, що померлий повністю усвідомлював значення своїх дій та керував ними. Самостійно прийняв рішення, приїхав до сільради, де висловив свій намір, уклав заповіт та особисто підписав його. Отже, ствердження позивача, що при складанні заповіту померлий не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, ніякими належними доказами не підтверджені. Клопотання щодо призначення посмертної судово-психіатричної експертизи позивачем на підтвердження цього не заявлялося. Інших доказів, таких як офіційні медичні документи, покази свідків, які б свідчили про такі обставини, суду не надано. Стосовно ствердження позивача, що померлий склав заповіт під впливом обману або помилки, взагалі ніякими доказами не підтверджено, а є лише припущенням позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, які не підлягають до задоволення. А також, враховуючи те, що справа вирішена на користь відповідача, тому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень понесені відповідачем підлягають стягненню з позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved