Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14.05.2009 р. у виконкомі Забрідської сільської ради Хустського району за а/з № 8. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні та вихованні. Причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя у сторін не склалося, оскільки вони є люди різних характерів та поглядів на життя. Відповідач зловживав спиртними напоями, ображав позивача. Сторони разом не проживають більше двох років, не ведуть спільного господарства. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям. Матеріальну допомогу на її утримання також не надає, хоча виїздить на заробітки. Просить суд шлюб, укладений з відповідачем розірвати та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Надала суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю та просить його задоволити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Прізвище при реєстрації розірвання шлюбу бажає залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи за її відсутності, неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.05.2009 року у виконкомі Забрідської сільської ради Хустського району Закарпатської області за а/з № 8. Від спільного проживання у сторін народилася одна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі. З пояснень, викладених у позовній заяві встановлено, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння, вони фактично припинили спільне проживання. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загостренні їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати. Майнового спору позивачем не заявлено. Відповідач зобов'язання по утриманню дитини належно не виконує. При розгляді даної справи з позовної заяви встановлено, що відповідач виїздить на сезонні заробітки, отримує мінливий дохід, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своєї неповнолітньої дитини, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, виїздить на сезонні заробітки та отримує мінливий дохід, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивача - [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Судові витрати по справі підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved