Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зазначивши, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 6 жовтня 2005 року у виконкомі Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за № 16. Однак сімейне життя між ним не склалося, через те, що в них різні характери та погляди на життя, часто виникали сварки та непорозуміння. В результаті чого подальше спільне проживання стало неможливим. Миритися з відповідачем не бажає. Впевнившись, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує лише формально позивачка просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. При цьому, від шлюбу в них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку стосовно матеріального його утримання, коштів на забезпечення дитини не надає. Можливості самостійно належним чином утримувати дитину позивачка не має. В зв'язку з чим просила винести рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь, щомісячно, аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Причина його неявки суду невідома. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 6 жовтня 2005 року. Реєстрація шлюбу проведена у виконкомі Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за №16. Подружні відносини між сторонами припинені, що встановлено з пояснень позивачки. Таким чином, суд з огляду на матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у відповідності зі ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розладу подружніх відносин сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважної причини, зокрема різнобічності поглядів на сімейне життя, і недотримання відповідачем сімейних принципів. Встановлено в судовому засіданні, що сторони не проживають спільно, не підтримують сімейних відносин вже з весни 2013 року. У даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із заявленням позову про розірвання шлюбу та в судовому засіданні позивачкою висловлюється прохання залишення їй прізвища [PERSON] після розірвання шлюбу. Разом з цим, згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що в сторін від шлюбу народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO]. Наразі дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач, на порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка з дитиною проживає в будинку її батьків, власного житла немає. Сама виховує та утримує дитину. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Лужанської сільської ради № 346 від 2 квітня 2014 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, а також, що за твердженням позивачки відповідач не має постійного доходу, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Виходячи із принципу розумності та справедливості, суму аліментів, які слід стягнути з відповідача, суд визначає у розмірі, 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до частково задоволення. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 4 квітня 2014 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial