Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача, Орган опіки і піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав. В позові вказувала, що 22.07.2006 року між мною та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, а 28.09.2011 року цей шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області . У шлюбі народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею в [ADDRESS] . Дитині створено належні житлово-нобутові умови, як для проживання так і для відпочинку, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових рв проживання . Відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 05.03.2012р. [PERSON] був зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дочки . Після їхнього із відповідачем розлучення, тобто від 2011 року. [PERSON] ухиляється і виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не турбується про фізичний та духовний розвиток дочки, про її здоров'я, не надає ніякої матеріальної допомоги на її утримання, дочка не римує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки він взагалі не бажає спілкуватися із дочкою оскільки уже більше трьох років він жодного не бачився із нею. Просила позбавити [PERSON],[INFO], жителя с. Мигове Вижницького району Чернівецької області по відношенню до малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], заявлений позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини просили позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, через ЗМІ газета «Свобода слова» за № 54(699) від 27.11.2014 р. Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України з опублікування оголошення про виклик, відповідач вважається повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник Органу опіки та піклування Вижницької РДА Чернівецької області, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача [PERSON]., представника позивача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.11.2006 року. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 28.11.2011 року по справі №2-682/11 рік шлюб між ними розірвано, що підтверджується його копією. Вказане рішення суду набрало законної сили, а тому встановлені ним обставини відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серія [NUMBER], виданого 25.12.2006 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради у Чернівецькій області. З копії довідки виконавчого комітету Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №6676 від 09.10.2014 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], у її склад входять: мати - [PERSON], [INFO], батько - [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON],[INFO]. З висновку Органу опіки та піклування Вижницької РДА №01.34-1442 від 01.10.2014 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], який зареєстрований в с. Мигове Вижницького району по відношенню до малолітньої дочки: [PERSON],[INFO]. З акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 14.10.2014 року , зі слів брата [PERSON], відповідач [PERSON], виїхав за межі України без зняття із обліку в [ADDRESS]. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] вихованням неповнолітньої дочки не займається, матеріально її не утримує, життям, здоров'ям, навчанням та майбутнім не цікавиться, без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. В пп.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї малолітньої дочки малолітньої дочки [PERSON], [INFO], не піклуються про фізичний і духовний розвиток дочки, не цікавиться її життям та навчанням, не займається їх вихованням, не надає будь-якої матеріальної допомоги, байдуже ставиться до її життя та існування, що відповідно до ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене суд вважає, що позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки підлягає до задоволення та буде відповідати інтересам дітей. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.18 Конвенції про права дитини, ст.51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 164 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», пп.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved