Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 14.01.2016 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в обґрунтування якої зазначила, що вона з 14.10.2006 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 16.07.2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з нею та потребує коштів на утримання, які відповідач на теперішній час добровільно не надає, сама позивач самостійно не може утримувати сина. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття.. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, клопотала про його задоволення. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 14). Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про проведення судового засідання на 11.02.2016 року повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним особисто судової повстки 30.01.2016 року (а.с. 15) та про проведення судового засідання на 03.03.2016 року, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду (а.с. 13). Отже на підставі ст.ст. 74,76 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленою. В зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 14 жовтня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 997, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.07.2014 року зазначений шлюб розірвано (а.с. 6). В шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 616 (а.с. 5). Дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 29 від 12.01.2016 року (а.с. 7). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах утримання малолітньої дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved