Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що проживала з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 22.09.2016 року у виконавчому комітеті Липчанської сільської ради Хустського району та зроблено відповідний актовий запис № 23. Від шлюбу у них народилася одна дитина: донька [PERSON] - [INFO] . Вважає, що їхній шлюб виявився невдалим, на протязі останніх років їхні взаємні відносини розладилися, вони повністю втратили між собою взаєморозуміння та любов одне до одного. Постійні сварки призвели до фактичного розпаду сім`ї, вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Просила при постановленні рішення змінити їй прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». В позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати понесені з розглядом справи: 2500 грн.,витрати пов`язані з наданням правової допомоги та сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. В судове засідання позивачка не з`явилася, до суду її представником [PERSON] подано заяву про розгляд справи без участі позивачки та без його участі. Позовні вимоги повністю підтримує. На підставі поданих доказів до матеріалів справи просив суд повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, з урахуванням заяв поданих сторонами про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 СК України зі змінами та доповненнями внесеними від 10.01.2002 року, «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Судом встановлено, що сторони проживають в шлюбі, який зареєстровано 22.09.2016 року у виконавчому комітеті Липчанської сільської ради Хустського району, Закарпатської області за актовим записом №23. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина: [PERSON] - [INFO] ( а.с.12-13). Згідно акту обстеження дворогосподарства по [ADDRESS] , неповнолітня дитина сторін проживає разом з матір`ю. На час розгляду справи в суді встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин і не бажають збереження їхнього шлюбу. Сторони в своїх письмових заявах висловили бажання про розірвання шлюбу. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат , пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача [PERSON] до матеріалів справи додано договір про надання юридичної допомоги та представництва б/н від 14.08.2020 року( а.с. 9), розрахунок витрат пов`язаних із наданням правової допомоги у даній справі від 12.10.2020 року ( а.с.15) та квитанцію про до прибуткового касового ордеру №17 від 12.10.2020 року( а.с.4), якими підтверджується розмір витрат на правову допомогу, понесених позивачем [PERSON] . При подачі позову, [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. ( а.с.3). За наведених обставин витрати на правову допомогу, понесені позивачкою [PERSON] підлягають стягненню з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved