Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У позові вказувала, що 02.06.2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і прийняла його прізвище [PERSON], її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб зареєстрований у Банилівській сільській раді Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №15. У шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Посилалася на те, що з відповідачем не склалися нормальні подружні стосунки і причина полягає в різних характерах та поглядах на життя, немає спільних уподобань та інтересів, вони втратили почуття любові один до одного. Чоловік перестав поважати її як дружину, не рахувався з її думкою, постійно принижував її людську та жіночу гордість, але головна причина в зловживанні спиртними напоями. В нетверезому стані влаштовує сварки, бували випадки застосування фізичної сили, погроз. Все проходило в присутності дітей, що негативно впливало на їх здоровя та виховання. В результаті цього сімейно-шлюбні відносини між ними припинилися з грудня 2017 року, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, ніяких стосунків не підтримують. Їх спільне життя неможливе, примирення між ними суперечить її інтересам, а тому їх шлюб необхідно розірвати. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем, він не надає допомоги на утримання дітей. Діти проживають з нею і повністю знаходяться на її утриманні. На даний час питань поділу спільно-нажитого майна немає. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей сина - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку та розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований 02.06.2011 року у Банилівській сільській раді Вижницького району Чернівецькій області, актовий запис №15. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. У підготовче засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обємі з таких підстав. Судом установлено, що 02.06.2011 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №15, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія 1-МИ №068541 від 02.06.2011 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія І-МИ №165684 від 09.08.2012 року та серія І-МИ №206163 від 04.09.2014 року, виданих виконавчим комітетом Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З безпосередньо досліджених та наданих позивачем доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, шлюбні відносини фактично припинено, разом не проживають з грудня 2017 року, спільного господарства не ведуть. Позивач довела, а відповідач визнав, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем. Також судом установлено, що неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №703 від 16.04.2018 року. Відповідач визнав, що належної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1-3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином судом установлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем та знаходяться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на їх утримання не надає. Позивач довела, а відповідач визнав, що він здоровий чоловік, аліменти нікому не платить, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, офіційно не працює, а заробляє тимчасовими заробітками, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, а тому вимога про стягнення з нього аліментів є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.110, 112-114, 180-182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved