Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця на весь час навчання, мотивуючи тим, що з жовтня 1994 року по 21 липня 2001 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року народився син [PERSON], який знаходиться на її утриманні. В даний час син навчається в Харківському Національному Університеті Цивільного Захисту України на денному відділенні, термін закінчення навчання - 18 червня 2018 року, і у зв'язку з цим потребує значних матеріальних затрат. Відповідач отримує пенсію по інвалідності, не має інших утриманців, тому вважає, що він має можливість надати матеріальну допомогу синові, який навчається. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі та пояснила, що вона працює та отримує заробітну плату у розмірі 1500 грн., син навчається на бюджетній основі, отримує стипендію у розмірі 200 грн., але їх не вистачає, при цьому [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні, проживає у гуртожитку казарменного типу, забезпечений форменним одягом та харчуванням, але у нього є і інші витрати у зв'язку з навчанням, на які потрібні додаткові кошти. Відповідач підробляє на весіллях, співає, але доказів цього надати не може. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина взагалі, оскільки має незадовільний стан здоров'я, у зв'язку з чим потребує постійного лікування, захворювання пов'язане із суглобами, через що він не може більше двох годин стояти на ногах, тому не може знайти собі роботу, додаткових заробітків не має, по весіллях не ходить. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Зі слів позивачки, про розгляд справи знає, з'явитись не може у зв'язку з навчанням. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітній син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 цього Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі й (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 21 липня 2001 року було між ними розірвано (а.с. 8). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], позивачка вказана матір'ю, відповідач - батьком (а.с. 7). З довідки Харківського Національного Університету Цивільного Захисту України від 13 вересня 2013 року № 14/92 вбачається, що [PERSON] є курсантом вказаного навчального закладу, знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с. 9). З довідки про доходи відповідача, вбачається, що він отримує пенсію по інвалідності в розмірі 776,13 грн., з травня 2014 року - 870, 12 грн. щомісячно (а.с. 17). При цьому сама позивачка отримує майже вдвічі більшу заробітну плату, про що вона сама пояснила у судовому засіданні. Згідно ч.3 ст.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак позивачка не надала ніяких доказів на підтвердження своїх вимог, а саме стосовно того, що у відповідача є додатковий дохід, а отже можливість сплачувати аліменти на повнолітню дитину. Враховуючи вищевикладене, вимоги, які приймаються до уваги при призначенні аліментів, матеріальне становище сторін та третьої особи, стан здоров'я відповідача, який потребує матеріальних витрат на лікування, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави, оскільки позивачка звільнена від його сплати.

Outcome: dismissed