Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому ставить вимогу щодо стягнення на її користь з [PERSON] та [PERSON] солідарно 788 686, 06 гривень. Поданий позов обґрунтовує тим, що у відповідності до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13 серпня 2004 року позивач разом з [PERSON] та [PERSON] набули право спільної часткової власності на житловий будинок разом із надвірними спорудами та огорожею площею 248 м. кв. в [ADDRESS]. Придбання нерухомого майна вчинено позивачем одноосібно в сумі 318 000 гривен, що становило на день укладення правочину купівлі-продажу 60 000 доларів США. З метою використання будівлі для розміщення навчального центру «ЛІК» за домовленістю сторін позивач винила всі необхідні дії по організації та переведенню житлової будівлі у нежитлову та її реконструкцію з добудовою третього поверху. Витрати на реконструкцію та добудову склали 1 169 241 гривню, що на момент завершення робіт складало суму в еквіваленті 146 155 доларів США . У відповідності до доручень - довіреності [PERSON] від 29.02.2008 року та довіреності [PERSON] від 21.04.2008 року позивач була уповноважена діяти для введення нерухомого майна в експлуатацію та понесла у зв'язку з цим витрати на загальну суму 13 788, 08 гривень В результаті погоджених дій 27.02.2009 року на імя співвласників було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - навчальний центр після реконструкції з надбудовою загальною площею 341 кв. м., згідно з рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської Ради № 24 від 28.01.2009 року. Ужгородським міськрайонним судом розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON], до [PERSON] та [PERSON] про виділення зі спільної власності на нерухоме майно частки в натурі та вирішено виділити в натурі спільно [PERSON] та [PERSON] частину нерухомого майна, що становила 2/3 частини цілої будівлі Навчального центру «ЛІК». Позивач вказує на те, що у відповідності до вимог ст. 360 ЦК України кожен співвласник повинен нести витрати відповідно до часток, якими володіє, однак такі витрати співвласниками понесені не були. Відтак, [PERSON] вказує на те, що таким чином вона отримала право на зворотну вимогу щодо погашення частини заборгованості, що відповідала частці співвласників у справі спільної часткової власності на нерухоме майно, солідарно на загальну суму 788 686, 06 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у змісті позовної заяви. Представника відповідача -[PERSON] - [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоч належним чином повідомлялася про дату та час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомила. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступне. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення з таких суми грошових коштів у розмірі 788 686, 06 гривень. Підставою звернення до суду за захистом своїх порушених прав позивач вказує те, що нею разом з [PERSON] та [PERSON] придбано нерухоме майно: житловий будинок разом із надвірними спорудами та огорожею площею 248 м. кв. в [ADDRESS] та з метою використання будівлі для розміщення навчального центру «ЛІК» за домовленістю сторін здійснено всі необхідні дії по організації та переведенню житлової будівлі у нежитлову та її реконструкцію з добудовою третього поверху, однак всі витрати при цьому було здійснено одноособово [PERSON] З огляду на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.02.2014 року вказане нерухоме майно було виділено в натурі кожному із співвласників по 1/3 порівну, [PERSON] просить стягнути з відповідачів суму грошових коштів у розмірі 788 686, 06 гривень, які вона одноосібно витратила на придбання та реконструкцію зазначеного нерухомого майна. У відповідності до доданого до матеріалів справи Договору купівлі-продажу від 13.08.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2454, посвідченого приватним нотаріусом Єгер Н.Д., [PERSON] та [PERSON] ( Продавці) з однієї сторони [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (покупці) з другої сторони уклали договір, згідно якого покупці прийняли у власність кожна по 1/3 частині належний продавцям на праві власності житловий будинок разом із надвірними спорудами та огорожею площею 248 м. кв. в [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 300 кв. м. ( а.с . 3). Згідно п. 4 вказаного договору продаж будинку вчинено за суму 318 000 грн., яку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися сплатити [PERSON] та [PERSON] до 20.09.2004 року. Право власності у покупців на житловий будинок, який продається, виникає після повного та остаточного розрахунку за цим договором. Факт проведення розрахунку повинен підтверджуватись нотаріально засвідченою заявою продавців. [PERSON] стверджує, що саме нею одноособово здійснено оплату за вказане вище домоволодіння, що підтверджує доданими до матеріалів справи розписками, (а. с. 34- 36) які датовані 07.08.2004 роком, 17.08.2004 роком, 13.08.2004 роком, 17.08.2014 роком, 25.09.2004 роком, які підписані [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача заперечив вказану обставину та вказує на те, що оплата за житловий будинок була проведена [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спільно, посилаючись на нотаріально завірену заяву від 02.03.2005 року. Вивчивши зміст вказаної стороною відповідача заяви, судом встановлено, що 13.08.2004 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. посвідчено заяву проте, що [PERSON] та [PERSON] повністю отримали від [PERSON], [PERSON] та [PERSON] всю суму грошей, належну їм по договору купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, посвідченого 13.08.2004 року приватним нотаріусом Єгер Н.Д. за р. № 2454. Положеннями ч. 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст. 78 ЦПК суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Чинним законодавством України чітко визначено, які правочини підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, а саме: договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, пожертва, рента, довічне утримання (догляд), спадковий договір) нерухомого майна відповідно до положень статей 657, 715, 719, 729, 732, 745, 1304 Цивільного кодексу України. Так, вже попередньо зазначалось судом, що договором купівлі-продажу від 13.08.2004 року сторонами обумовлено, що факт проведення розрахунку повинен підтверджуватись нотаріально засвідченою заявою продавців. З огляду на вказані норми закону, а також з врахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд

Outcome: dismissed