Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 30.07.2014р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №146. У цьому ж позові [PERSON] просить залишити малолітню дочку [PERSON], 02.10.2014р.н. на її вихованні . Позов обґрунтовується тим, що 30.07.2014р. сторони уклали шлюб, мають спільну дочку [PERSON], 02.10.2014р.н. Сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними виникали постійні суперечки та конфлікти, через що склалися неприязні відносини, зникло почуття поваги, любові, довіри та взаєморозуміння. В березні 2015р. відповідач був засуджений до шести років позбавлення волі і на даний час відбуває покарання у Катеринівській виправній колонії №46. Позивач вважає, що за таких умов шлюб слід розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та їх обгрунтування. З її пояснень слідує, що негаразди в сімї тривають близько року. Позивач зазначає, що чекати відповідача, доки він звільниться, не буде і в майбутньому у них спільного життя не може бути. [PERSON] покликається, що має думати про своїх дітей, а не про відповідача і добре обдумала необхідність розірвання шлюбу. Категорично заперечувала проти надання строку для примирення, оскільки це не може нічого змінити на краще. Дитина проживає із позивачем і спору щодо місця проживання дитини у теперішній час немає. У разі розірвання шлюбу позивач бажає мати прізвище [PERSON]. Відповідач, який повідомлявся про розгляд даної справи через адміністрацію Катеринівської виправної колонії №46 надіслав до суду заяву про те, що не згідний з позовною заявою про розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 30.07.2014р. [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ГЮ №095434. З копії свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №217880 вбачається, що сторони записані батьками [PERSON], 02.10.2014р.н. Дитина проживає з матірю і немає спору щодо її місця проживання. Шлюбне життя сторін не склалося. Негаразди в сімї є тривалими. Відповідач відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Необхідність розірвання шлюбу позивач обґрунтовує особистісними інтересами, і категорично заперечує проти надання строку для примирення. Статтею 112 ч.2 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу, так як його збереження суперечить інтересам позивача. Заперечуючи проти позову відповідач не зазначає жодних конкретних аргументів, що свідчили б про можливість збереження шлюбу. Вирішуючи вимогу [PERSON] про залишення на її вихованні дитини, суд керується тим, що згідно із ст.150 ч.1 СК України виховання дітей є обовязком обох батьків. Як видно із обставин справи фактично спору між батьками відносно участі у вихованні та щодо місця проживання дитини в даний час немає. Тому, суд не вбачає правових підстав для визначення такого пріоритетного права на виховання дочки за позивачем, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. За таких обставин, позов має бути задоволено частково. Судові витрати позивача, у звязку із частковим задоволенням позову, розподіляються між сторонами порівну, а тому із [PERSON] стягується у користь [PERSON] 243, 60 грн.

Outcome: partial