Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], по смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]; земельна ділянка, площею 0,6742 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по [ADDRESS]. Ще за життя, 19 серпня 2004 року [PERSON] посвідчив заповіт на ім'я своєї дочки [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви, однак у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на земельну ділянку площею 0,6742 га, їй було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,6742 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач Боровичівська сільська рада Маневицького району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати в майбутньому. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], однак ще за життя 19 серпня 2004 року посвідчив заповіт, яким житловий будинок з надвірними будівлями, присадибну земельну ділянку, земельні частки (паї) та все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів дочці [PERSON],що підтверджується матеріалами справи (а.с. 3, 37). Із довідки Боровичівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 2035 від 3 жовтня 2017 року вбачається, що у відповідності із записом у по господарській книзі № 2 по с. Боровичі Маневицького району за 2016 рік рахується господарство померлого [INFO] року [PERSON], який до дня смерті дійсно був зареєстрований та постійно проживав у [ADDRESS]. Від імені [PERSON] 19 серпня 2004 року Боровичівською сільською радою посвідчувався заповіт № 72 на ім'я дочки [PERSON], який не змінено та не скасовано. Спадщину по смерті батька прийняла дочка [PERSON], шляхом спільного постійного проживання з померлим [PERSON] (а.с. 4). Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12 вересня 2017 року підтверджується, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер [INFO] року є його дочка [PERSON] (а.с. 5). Згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 30 червня 2002 року та Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, власником земельної ділянки, площею 0,6742 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Боровичі Маневицького району Волинської області є [PERSON] (а.с. 7-16). Відповіддю на усне звернення від 14 грудня 2017 року, державним нотаріусом Маневицької державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця та які підтверджують право власності на спадкове майно (а.с. 26). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 1665/1-16 від 29 грудня 2017 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року була заведена спадкова справа № 152 за 2016 рік. 5 липня 2016 року із заявою про прийняття спадщини звернулася дочка спадкодавця [PERSON] (а.с. 33-34). Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину в встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за нею права власності на вказане спадкове майно. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235, 1236, 1270 ЦК України,

Outcome: approved