Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання договору оренди індивідуального банківського сейфу діючим та зобовязання вчинити певні дії, третя особа [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у 2014 році вона зі своїм чоловіком [PERSON] зберігала спільні грошові кошти на депозитах у Філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» по вул. Оборонна, 4-л у м. Луганську. Через те, що НБУ в березні-травні видавало незаконні по своїй суті постанови, які обмежили видачу суми депозитних вкладів в іноземній валюті вкладників, вона не змогла забрати всю суму вкладу одночасно. З квітня 2014 року, з метою вберегти свої заощадження від загрози пограбування, повязаної з підви¬щеною криміногенною ситуацією в м. Луганську, вона знімала кошти з депозиту і клала їх до орендованого сейфу № 117 у тій самій Філії АТ «Укрексімбанк» по вул. Оборонна, 4-л у м. Луганську. Для цього між АТ «Державний експортно-імпортний банк України», з однієї сторони, її чоловіком, [PERSON], з другої сторони, та нею, [PERSON], з третьої сторони, 23.05.2014 року був укладений договір № 644 на користування індивідуальним сейфом № 117 у сховищі для індивідуальних сейфів Філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» по вул. Оборонна, 4-л у м. Луганську терміном до 19.11.2014 року. Загалом в сейфі № 117 перебуває 19 600 євро, 7 500 доларів США і 30 000 грн. її власних коштів. З вересня 2014 року відповідач відмовляється надати їй доступ до орендованого сейфу № 117, посилаючись на постанови НБУ та інших органів державної влади, які не стосуються суті орендних відно¬син. 18.11.2014 року вони з чоловіком письмово звернулись до АТ «Укрексімбанк» з вимогою забезпечити їм доступ до індивідуального сейфу № 117 у звязку із закінченням терміну дії договору № 644 від 23.05.2014 року. У відповідь вони отримали від АТ «Укрексімбанк» лист № 023-13/8009 від 05.12.2014 року, у якому АТ «Укрек¬сімбанк» безпідставно відмовив їм у виконанні своїх зобовязань перед ними. В той же час ані вона, ані її чоловік, ані АТ «Укрексімбанк» не заявляли про намір припинити до¬говір № 644 від 23.05.2014 р. А оскільки відповідач продовжує утримувати в ньому належні їй грошові ко¬шти в сумі 19 600 євро, 7 500 доларів США і 30 000 грн., то вона вважає, що договір продовжує свою дію і по¬нині. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з даним позовом та, в якому із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила суд про наступне: визнати договір № 644 від 23.05.2014 року на користування індивідуальним сейфом № 117 у сховищі для індивідуальних сейфів Філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» по вул. Оборонна, 4-л у м. Луганську діючим; зобовязати Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» надати доступ до індивідуального сейфу № 117, орендованого [PERSON], згідно з договором № 644 від 23.05.2014 року або до вилученого з сейфу майна. Представником відповідача подані до суду письмові заперечення проти позову, у яких зазначено, що відповідач вважає позов безпідставним, оскільки позовна вимога про визнання договору діючим не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, а для задоволення другої позовної вимоги у суду відсутні підстави, оскільки філія в м. Луганську була захоплена невідомими особами та на підставі звернення керівництва банку було порушено кримінальне провадження № 12014130580001213, яке знаходиться в провадженні слідчого відділення Старобільского РВ ГУМВС України в Луганській області. Просили відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві та її письмових поясненнях, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача також позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, підтримали свої доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову та додаткових письмових поясненнях, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав, не заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Під час допиту за правилами допиту свідків третя особа [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] є його дружиною. Вони більше 10 років є клієнтами ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». В травні 2014 року вони дізналися про наявність послуги по оренді сховища в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та уклали з банком відповідний договір оренди банківського сховища в м. Луганську. 16.07.2014 року вони з дружиною виїхали з міста Луганська у звязку з бойовими діями, при цьому ніяких попереджень про зміну режиму роботи Луганської філії банку вони з дружиною до вересня 2014 року не отримували. У вересні 2014 року він повернувся до міста Луганська та протягом 3-4 днів намагався потрапити до Луганської філії банку, проте двері в будівлі філії були зачинені, а поруч велися ремонтні роботи з приводу ремонту стіни будівлі, яка була розбита. Його дружина [PERSON] та він неодноразово пропонували відповідачу надати доступ до банківського сховища (ячейки), проте такого доступу надано досі не було. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 23.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» з однієї сторони, [PERSON] другої сторони та [PERSON] з третьої сторони був укладений договір № 644 на користування індивідуальним сейфом № 117 у сховищі для індивідуальних сейфів Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» терміном по 19.11.2014 року. Відповідно до п. 1.1 договору банк надає, а наймачі приймають у тимчасове користування, за плату, індивідуальний депозитний сейф № 117 для зберігання наймачами документів, грошових коштів та цінностей. Отже, судом встановлено, що 23.05.2014 року між сторонами спору виникли цивільні права та обовязки, які випливають із договору на користування індивідуальним сейфом і які існували до 19.11.2014 року. Відповідо до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідо до ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Однак, статтею 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів як визнання договору діючим. Відповідо до абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Такий спосіб захисту цивільних прав як визнання договору діючим не встановлений і договором на користування індивідуальним сейфом, укладеним між сторонами спору, або іншими Законами, що регулюють спірні правовідносини. Суд вважає, що визнання договору діючим може бути предметом судового дослідження при вирішенні спору про право цивільне, вимога про захист якого заявлена у спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України, а оскільки позивачем заявлено вимоги про зобовязання надати доступ до індивідуального сейфу № 117 або до вилученого з сейфу майна, то визнання договору діючим є по суті вимогою спрямованою на встановлення юридичного факту, а не на поновлення порушеного права або захист охоронюваного законом інтересу позивача. Факт чинності або дійсності договору може встановлюватись судом лише у разі вирішення спору про право цивільне, що є складовою оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Більш того, на думку суду, вимога щодо визнання договору діючим не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про визнання договору № 644 від 23.05.2014 року на користування індивідуальним сейфом № 117 у сховищі для індивідуальних сейфів діючим задоволенню не підлягає. Стосовно позовної вимоги про зобовязання надати доступ до індивідуального сейфу № 117, орендованого [PERSON], згідно з договором № 644 від 23.05.2014 року або до вилученого з сейфу майна, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 970 ЦК України банк може передати поклажодавцеві індивідуальний банківський сейф (його частину або спеціальне приміщення) для зберігання у ньому цінностей та роботи з ними. Банк видає поклажодавцеві ключ від сейфа, картку, що ідентифікує поклажодавця, інший знак або документ, що посвідчує право його пред'явника на доступ до сейфа та одержання з нього цінностей. Банк приймає від поклажодавця цінності, контролює їх поміщення у сейф та одержання їх із сейфа. Відповідно до ст. 971 ЦК України до договору про надання особі банківського сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовуються положення цього Кодексу про майновий найм (оренду). Як зазначалося вище, 23.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» з однієї сторони, [PERSON] другої сторони та [PERSON] з третьої сторони був укладений договір № 644 на користування індивідуальним сейфом № 117 у сховищі для індивідуальних сейфів Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» терміном по 19.11.2014 року. Відповідно до п. 1.1 договору банк надає, а наймачі приймають у тимчасове користування, за плату, індивідуальний депозитний сейф № 117 для зберігання наймачами документів, грошових коштів та цінностей. Відповідно до п. 2.1.1 договору банк зобовязується надавати наймачам сейф у належному стані, який забезпечуватиме його нормальну експлуатацію. Відповідно до п. 2.1.2 договору банк зобовязується надати кожному з наймачів, окремо один від одного, або разом, можливість користуватися сейфом у часи роботи установи банку. Отже, з договору вбачається, що відповідач був зобовязаний надати позивачу та третій особі індивідуальний депозитний сейф у належному стані, який забезпечуватиме його нормальну експлуатацію, та можливість користуватися сейфом у часи роботи установи банку. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, зазначені вимоги договору банк виконував належним чином до 24.07.2014 року. Зі змісту Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року (яке діяло на момент спливу строку дії договору на користування індивідуальним сейфом) з 14 квітня 2014 року проводиться антитерористична операція, в тому числі і на території м. Луганська. Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 436 від 23.07.2014 року та відповідно до постанови Правління Національного банку України «Про призупинення здійснення фінансових операцій» № 466 від 06.08.2014 року, починаючи з 24.07.2014 року у Луганській області призупинено здійснення банками всіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Судом встановлено, що ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» тимчасово, до стабілізації ситуації, призупинив діяльність філії банку у м. Луганську за її місцезнаходженням, починаючи з 24.07.2014 року. 30 липня 2014 року АТ «Укрексімбанк» видано наказ № 291 «Щодо організації виконання філіями АТ «Укрексімбанк» у містах Луганську та Донецьку відповідних банківських операцій та встановлення простою у роботі філій банку, яким: встановлено простій у роботі філій АТ «Укрексімбанк» у м. Луганську та Донецьку, за винятком відділення у м. Краматорську філії АТ «Укрексімбанк» у м. Донецьку за їх місцезнаходженням; визнано простій таким, що виник не з вини працівників та зумовлений загрозою їх життю та здоровю; визнано строк дії простою у період з 24.07.2014 року до закінчення дії обставин, які створюють загрозу життю та здоровю працівників філій АТ «Укрексімбанк» у м. Луганську та Донецьку; у період простою дозволено працівникам філій АТ «Укрексімбанк» у м. Луганську та Донецьку не перебувати за основним місцем роботи до закінчення простою. Згідно із листом т.в.о. заступника начальника Слідчого управління ГУМВС України в Луганській області від 11.08.2015 року в рамках кримінального провадження № 12014130580001213 за зверненням від 18.09.2014 року розслідується факт захоплення невідомими особами будівлі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Луганську за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України. Згідно із ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що дії відповідача щодо призупинення діяльності філії банку у м. Луганську за її місцезнаходженням були вимушеними та відповідали вимогам законів та підзаконних нормативно-правових актів, а неможливість позивача скористатися своїми правами, зокрема, правом на вільний доступ до індивідуального банківського сейфу, не є виною відповідача, оскільки така неможливість обумовлена непередбачуваними та непереборними обставинами, які створюють загрозу життю та здоровю працівників філії АТ «Укрексімбанк» у м. Луганську та їх клієнтів, у звязку із чим філія у м. Луганську призупинила свою роботу. Відповідно до п. 2.1.7 договору банк зобовязується повідомляти наймачів про зміну режиму роботи банку, депозитного сховища, реорганізацію або ліквідацію банку за 15 днів для своєчасного вилучення майна. Однак, з огляду на викладені вище обставини, суд вважає, що банк не мав обєктивної можливості за 15 днів письмово повідомити наймачів про зміну режиму роботи банку та депозитного сховища, оскільки у звязку із наявністю загрози життю клієнтів і працівників банку, а також наявністю загрози знищення майна банку, настання таких обставин ніхто, в тому числі і відповідач, не міг передбачити та визначити конкретну дату їх настання. На думку суду, відповідачем вжиті заходи щодо належного виконання зобовязання, а саме: керівництво АТ «Укрексімбанк» 18.09.2014 року звернулося до Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області із заявою № 026-06/6157 за фактом захоплення будівлі АТ «Укрексімбанк» за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 4-л, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 314 КК України (захоплення державних або громадських будівель чи споруд), про що було внесено відомості до ЄРДР за номером 12014130580001213. Крім цього, слідчим відділом Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12015130580000914 за фактом розбійного нападу, скоєного на сховище цінностей АТ «Укрексімбанк» у м. Луганську, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України (розбій). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем в судовому засіданні доведено, що він є невинуватим у настанні тих наслідків, які сталися внаслідок повсюдних проявів насильства та втрати українською владою контролю над територіями окремих районів Донецької та Луганської областей, що в свою чергу перешкоджає належному виконанню відповідачем свого зобовязання і є обставинами, за яку жодна із сторін не відповідає. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобовязання надати доступ до індивідуального сейфу або до вилученого з сейфу майна. При цьому суд звертає окрему увагу на те, що позивачем або третьою особою не було надано жодних достовірних доказів того, що станом на час розгляду справи в їх індивідуальному сейфі було наявне будь-яке майно, в той час як рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Вказана обставина є додатковою підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про зобовязання надати доступ до вилученого з сейфу майна. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено і відповідачем не було надано доказів наявності документально підтверджених судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed