Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Запорізької районної ради Запорізької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. [INFO] помер її дядько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно 1/2 частину квартири по [ADDRESS] . За життя померлим [PERSON] 20 червня 2013 року була складено заповіт, в якому він заповів усе своє майно позивачу [PERSON] 28 листопада 2018 року позивач звернулася до приватного нотаріусу Масловець Л.С. із заявою про прийняття спадщини після померлого, проте нотаріусом було відмовлено через пропуск заявником строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття нею спадщини після померлого [INFO] дядька [PERSON] у два місяці. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Запорізької районної ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя. 14 січня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя вказана цивільна справа передана за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2019 року цивільна справа прийнята у провадження судді Дмитрієвої М.М., відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 21 червня 2019 року ухвалою суду витребувана у приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ГТУЮ у Запорізькій області Масловець Л.С. належним чином завірену копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 18 липня 2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. 02 серпня 2019 року до суду надійшов відзив від відповідача Запорізької районної ради Запорізької області, в якому вказано, що оскільки спадкове майно розташоване на території м. Запоріжжя, то належним відповідачем по справі є Запорізька міська рада, через що у задоволенні позову необхідно відмовити. 16 вересня 2019 року позивачем [PERSON] до суду надано клопотання про заміну первісного відповідача належним територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року клопотання позивача задоволено, у цивільній справі замінено первісного відповідача належним - територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. 17 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив, в якому вказано, що позивачем [PERSON] було порушено строк для подачі заяви про прийняття спадщини через необізнаність, що, відповідно, не може бути причиною для його поновлення, тому просив у задоволенні позову відмовити повністю. У судове засідання позивач [PERSON] , повідомлена своєчасно та належним чином, не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вказала, що на фіксуванні судового процесу не наполягає, витрати по сплаті судового збору просить з відповідача не стягувати, а покласти на неї. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечувала, вказала, що підстави для визначення позивачу додаткового строку для звернення із заявою про прийняття спадщини відсутні. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~ \~ Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 червня 2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Дячук О.М. посвідчено заповіт, складений [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого він заповів все належне йому майно на праві власності рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, грошові кошти, нараховані з нарахованими на них відсоткам, компенсаціями, індексаціями та іншими нарахуваннями, що зберігаються в будь якому із банків України, цінні папери, а також все те, що на день його смерті належатиме йому за законом та на що він право [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06 липня 2017 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 4550. Відповідно до ч. 1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України\~\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.\~1270\~ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 121/2018, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] вбачається, що 28 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ГТУЮ у запорізькій області Масловець Л.С. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки на момент його смерті [PERSON] не була зареєстрована з ним за однією адресою. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тобто підставами надання додаткового строку: 1) наявність перешкод у спадкоємця для подачі заяви; 2) визнання цих обставин поважними. Підставами пропуску встановлено строку для подачі заяви про прийняття спадщини у позові позивач зазначає, як юридична необізнаність. Враховуючи вищевикладене, той факт, що на ім`я позивача [PERSON] померлим [PERSON] складено заповіт, з метою виконання його особистого розпорядження на випадок смерті, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у відповідності з нормами ст. 1272 ЦК України визначивши його в два місяців. Оскільки позивач просить з відповідача витрати по сплату судового збору не стягувати, а покласти на неї, то судовий збір з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України, не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved