Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] року народилась дитина (дочка) - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місті Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 421. Відповідач був записаний до актового запису про народження батьком дитини, шлюб між ними не укладався. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу дитині не надає, хоча працює у ЗОШ № 1 охоронцем, має постійний заробіток та можливість матеріально забезпечувати дитину. Як мені відомо, аліменти відповідач нікому не платить, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків немає, має добрий стан здоров'я. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на її, [PERSON], [INFO], користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць та судові витрати покласти на відповідача. [PERSON] до судового засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання. В своїй позовній заяві просила справу слухати без її участі (а.с.1 зворотній бік). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] року у них народилась дитина - [PERSON]. Як вбачається з наданої копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місті Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно Довідки, виданої Комунальним підприємством «ЖЕК № 7» вих. № 215 від 26 лютого 2015 року (а.с.5) дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], знаходиться на її утриманні та вихованні. В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає та позивачка бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень він не має, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини. Також з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 02 березня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з 02 березня 2015 року. Що стосується позовних вимог з приводу допущення негайного виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, суд приходить до висновку, що дані позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Позивачкою не надано доказів щодо її скрутного фінансового становища та необхідності допущення негайного виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88 ЦПК)». Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-V111 мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складає 1 218 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON], тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial