Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.01.1995 р. уклала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO] 02.11.2015 р. шлюб між ними розірвано. Після розлучення позивачка разом з донькою проживають окремо. Донька знаходиться на її утриманні. Середньомісячний заробіток позивачки складає 1241 грн., , якої не вистачає для утримання доньки та забезпечення її всім необхідним. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Згоди щодо утримання дитини не дійшли, оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку сплачувати кошти. Відповідач має задовільний стан здоровя, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних членів родини на утриманні не має. Працює не офіційно, ремонтуючи телефони та радіоелектронні прилади у приватному порядку, тому сплачувати аліменти має можливість. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просить його задовольнити. Відповідач позов визнав, просить долучити до матеріалів справи довідку з центру зайнятості про його дохід за лютий місяць 2016 р. Згоден сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачкою в позовній заяві. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони суд вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до розяснень, наданих у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину\~той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя\~та матеріальне становище дитини; стан здоровя\~та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина проживає з матірю, позивачкою по справі, і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, нерегулярно надає кошти на утримання доньки , працездатний, іншим особам не сплачує аліменти, стан здоровя задовільний. Тому суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття в розмірі 1/3 частини заробітку( доходу). Так як позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то судові витрати стягуються з відповідача на користь держави.

Outcome: approved