Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Державної міграційної служби в Чернівецькій області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття осіб з реєстрації місця проживання. Посилалась на те, що є власником квартири [ADDRESS]. Крім неї за вказаною адресою зареєстровані її син [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON] та онучка [PERSON] Проте фактично разом із нею проживає син [PERSON] Зазначає, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вже тривалий час не проживають в даній квартирі без поважної причини та не користуються своїм правом на проживання у ній. Зазначає, що реєстрація місця проживання відповідачів за даною адресою створює їй ряд перешкод та порушує її право власності. Просила позов задовольнити та визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]; зобов'язати Державну міграційну службу Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області зняти відповідачів з реєстрації місця проживання. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позов не визнав та заперечував щодо його задоволення. Додатково пояснив, що дійсно, деякий час він проживав в Росії, але в травні 2013 року повернувся до України та згодою бабусі (позивачки) поселився у спірній квартирі. Влітку він їздив до своєї матері в Німеччину, але у вересні 2013 року знову повернувся до бабусі. Таким чином, з травня 2013 року він став постійно проживати разом з бабусею по [ADDRESS]. Це його єдине житло. Він чим може допомагає бабусі: купує продукти харчування, сплачує за комунальні послуги. Вважає, що бабуся звернулася до суду з вказаним позовом, оскільки її про це попросив син - [PERSON] Просив у задоволенні позову в частині визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням відмовити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомили. Також в судове засідання не з'явився представник відповідача Державної міграційної служби Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час і місце розгляду справи. Надав заяву про слухання справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні сторін та покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 19 жовтня 1991 року та довідкою Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 18 січня 2008 року (а.с.5-6, 12). Відповідно до положень ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно довідки КЖРЕП 11 від 11 листопада 2013 року відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] (а.с.7). Як вбачається із актів КЖРЕП №11 від 19 липня 2012 року, 11 липня 2013 року та 14 листопада 2013 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше року не проживають у [ADDRESS] (а.с.9-11). Крім того, вказаний факт підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Статтею 405 Цивільного кодексу України, передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом було встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачами щодо користування спірним житлом укладено не було. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] в частині визнання [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] обґрунтований та підлягає задоволенню. Разом з тим, на думку суду, позов в частині визнання [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Так, Пленум Верховного Суду України у постанові №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясувати причин відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім»ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім»ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] у травні 2013 року вселився у спірну квартиру за її згодою. Проте через виникнення неприязних відносин із онуком, вона прийняла рішення про його виселення. Вказані обставини були підтверджені в судовому засіданні також і показами [PERSON] - сина позивачки, який зазначив, що в травні 2013 року [PERSON] повернувся з Росії і за згодою його матері став проживати разом з ним. Однак через погане відношення його до бабусі спільне проживання стало неможливим. Крім того, виходячи зі змісту ч.2 ст.405 ЦК України, однією із умов визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення є її відсутність у ньому без поважних причин понад один рік. Натомість, як вже було встановлено судом, [PERSON] з травня 2013 року фактично став проживати у спірному житлі. Більше того, з акту комісії КЖРЕП №11 №176 від 14.12.2013 року (а.с.28) вбачається, що [PERSON] станом на грудень 2013 року проживає за адресою [ADDRESS]. Таким чином, на думку суду, посилання позивачки на відсутність [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та повністю були спростовані наведеними вище доказами. Також, на погляд суду не підлягає задоволенню позов в частині усунення перешкод у користуванні позивачкою власністю, шляхом зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, виходячи з наступних підстав: Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Згідно вимог ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, виходячи зі змісту вказаної нори Закону, рішення суду про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстрації місця проживання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial