Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в квартирі, мотивуючи своє звернення тим, що добровільно знятися з реєстраційного обліку у квартирі, де вона проживає відповідач не бажає. В позовній заяві позивач зазначає, що на підставі договору дарування від 28.09.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4220 вона є власником квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований, однак, фактично не проживає, відповідач [PERSON] із яким нею був укладений шлюб, та на даний час Уманський міськрайонний суд розглядає позовну заяву про розірвання цього шлюбу. Факт не проживання відповідача [PERSON] доводиться Актом від 25 січня 2019 р. складеного комісією у складі сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка є головою правління ОСББ «Либідь 23» саме будинку [ADDRESS] та довідкою з місця проживання № 148 від 25.01.2019 р. Крім того, довідкою з місця проживання № 102 доводиться факт проживання з нею спільного з відповідачем сина [PERSON] Відповідач [PERSON] ніяких витрат в утриманні житла не приймає, з нею не спілкується, житлом не цікавиться та створив сім?ю в іншому місці. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житлом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду письмові пояснення та просила розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у ній матеріалів та задоволити позов. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мельник Т.Б. в судовому засіданні позов не визнала та вказала, що позивач у своєму позові посилається на ст. 107 ЖК України, однак не зрозуміло яким чином дана стаття стосується до даного позову. Відповідач не проживає по місцю реєстрації, оскільки позивач чинить йому усілякі перешкоди, крім того працює дальнобійником та багато часу проводить в дорозі та змушений ночувати в автомобілі. В даному випадку позивачем можливо було б застосувати ст. 405 ЦК України, але у випадку якщо б відповідач не проживав у квартирі більше року. Крім того, звертає увагу, що на даний час відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення. Позивач подаючи до суду позов не надала доказів, що відповідач вибув з помешкання самостійно. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно договору дарування серії ВВК № 960698 від 28 вересня 2004 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в квартирі [ADDRESS] ., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за вище вказаною адресою. Згідно Довідки Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Либідь 23» № 148 від 25.01.2019 року за адресою: [ADDRESS] . зареєстрований [PERSON] , 1976 р.н., який не проживає. Згідно Довідки Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Либідь 23» № 102 за адресою: [ADDRESS] . проживає син [PERSON] , 2008 р.н., який знаходиться на забезпеченні матері. Згідно Акту № 147 від 25.01.2019 р. мешканців будинку [ADDRESS] , [PERSON] , 1976 р .н ., не проживає за адресою: [ADDRESS] . понад 6 місяців. 19.07.2019 року заочним Рішенням Уманського міськрайонного суду задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ними і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Наведене є правовою позицією Верховного Суду України, що викладена в постанові від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16. Крім того, статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, наведені вище фактичні обставини і правові норми, у своїй сукупності свідчать проте, що наявні достатні підстави для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування належним позивачці [PERSON] житлом та відповідно для задоволення позову.

Outcome: approved