Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне. 09 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №583. [INFO] року у них народився син - [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 20.06.2006 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №480 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Оскільки сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні та сімейні відносини між нею та відповідачем були припинені у 2008 році. 28.08.2008 року шлюб між ними було розірвано Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №335 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Після припинення шлюбних та сімейних відносин з відповідачем, син залишився проживати з позивачем. В теперішній час, вихованням та утриманням [PERSON] вона займається самостійно. Відповідач після розлучення ухиляється від виконання свого обов'язку щодо виховання сина, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, не цікавиться особистим життям та успіхами в навчанні; не відвідує сина ні в школі ні вдома, та взагалі перестав спілкуватися з [PERSON]; не забезпечує необхідного харчування, одягу га лікування сина; матеріально не утримує та ухиляється від сплати аліментів, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Згідно довідки, виданої відділом державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції від 13.04.2016 року вих. №4953, станом на 01.04.2016 року за гр. [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у сумі 28412 грн. 18 коп. В теперішній час [PERSON] навчається в 4-Б класі Сєвєродонецької СЗШ № 14. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що відповідач повністю ухилився від виконання батьківських обов'язків по вихованню, навчанню і розвитку своєї дитини, тому просить [PERSON] позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просила позов задовольнити. Позивач пояснила, що відповідач протягом дуже тривалого часу взагалі не спілкується з дитиною та не виявляє жодного інтересу до її виховання, а також не сплачує аліменти на утримання дитини або іноді сплачує їх не в повному обсязі. Дитина взагалі не знає та не пам'ятає батька, при цьому вона жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною не чинить. В судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просила позов задовольнити. В судових засіданнях до 26.04.2017 року представник відповідача заперечувала проти задоволення позову та пояснила суду, що відповідач має непрацездатну матір в м. Харкові, за якою він щоденно доглядає. У зв'язку із цим, відповідач не мав змоги спілкуватися з дитиною. В судовому засіданні 26.04.2017 року представник відповідача визнала позов у повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримав позов, вважав його обґрунтованим та просив його задовольнити. Малолітній [PERSON], [INFO], в судовому засіданні пояснив, що він ніколи не бачив батька, також він не пам'ятає ані його голосу, ані його обличчя. Батько йому ніколи не дарував подарунків, не вітав зі святами, не розмовляв телефоном або Інтернет-зв'язком. Зараз він не хотів би зустрічатися із своїм батьком та спілкуватися з ним. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її подругою протягом близько 9 років. За весь час дружби з позивачем вона жодного разу не бачила батька дитини позивача, тобто батька [PERSON]. Вона була присутня на багатьох днях народженнях [PERSON], адже її донька Настя товаришує з [PERSON], проте вона жодного разу не бачила батька [PERSON]. Син позивача [PERSON] в розмовах та в побуті ніколи не згадує про батька. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її рідною сестрою. Після розлучення з позивачем, колишній чоловік позивача [PERSON] з дитиною [PERSON] не спілкувався, останній раз він приходив до дитини ще тоді, коли дитина ходила в дитячий садок. На протязі щонайменше 8 останніх років вона жодного разу не бачила [PERSON] поруч із [PERSON], не бачила та не чула щоб батько телефонував [PERSON], приходив на його дні народження. [PERSON] питав де його батько, проте йому розповідають що батько далеко і не може приїхати. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] є його сусідкою по під'їзду, вони живуть в одному багатоквартирному будинку. Він знає позивача та її сина [PERSON] близько 4 останніх років, батька [PERSON] він ніколи не бачив, також він не чув щоб [PERSON] згадував про батька. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її донькою. Протягом останніх 8 років вона жодного разу не бачила батька [PERSON] [PERSON], батько взагалі не цікавиться дитиною, [PERSON] опікується лише мати. Коли [PERSON] було близько 3-4 років був випадок, коли вона, [PERSON], йшла з [PERSON] по ринку і назустріч їм пройшов відповідач [PERSON], якій навіть не привітався із дитиною. [PERSON] ніколи не згадує про батька, батько на дні народження та свята дитину ніколи не вітає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] є його донькою. Останній раз він бачив колишнього чоловіка доньки [PERSON] 7-8 років тому, своєю дитиною [PERSON] [PERSON] не цікавиться, не телефонує, не приїжджає на дні народження дитини, тощо. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її хресницею, тобто вона хрестила позивача та постійно з нею спілкується. Останній раз вона бачила батька [PERSON] [PERSON] на першому дні народженні [PERSON], коли йому виповнювався один рік. Коли [PERSON] був в третьому класі школи і йому та іншим учням надали завдання з приводу описання себе та свого родинного кола, то [PERSON] дійшовши до написання свого по-батькові висловив думку, що він хотів би мати інше по-батькові, адже його батько ним взагалі не цікавиться. Їй відомо, що влітку 2015 року [PERSON] приїжджав до м. Сєвєродонецька та перебував в будинку навпроти того будинку, в якому проживає позивач та її син [PERSON]. Проте, [PERSON] перебуваючи в будинку навпроти навіть не спробував побачити дитину. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її онукою. Останній раз [PERSON] вона бачила, коли дитині [PERSON] був приблизно 1 рік. [PERSON] з дитиною не спілкується, з приводу днів народжень не вітає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її сусідкою, вона живе на 6 поверсі, а позивач на 5 поверсі багатоквартирного будинку. Вона ніколи не бачила батька [PERSON], хоча вона часто спілкується та бачить позивача і її сина. [PERSON] за її присутності ніколи про батька не згадував. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вислухавши думку прокурора та з'ясувавши думку малолітньої дитини, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 09 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] одружились 09 вересня 2005 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 583. Прізвище дружини після одруження - [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20 червня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 480. При цьому, батьком дитини записаний [PERSON], а матір'ю - [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 28 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 28.08.2008 року про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №335. Як вбачається з копії виконавчого листа у справі №2-3016/2007 від 06.08.2017 року, за рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.07.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідкою № 7142/03-50 від 24.06.2016 року, виданої Сєвєродонецьким МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області, за [PERSON] на користь [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], станом на 01.06.2016 року у сумі 20379 грн. 13 коп. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учня 4-Б класу Сєвєродонецької СЗШ № 14 [PERSON] навчається у класі з 01 вересня 2012 року. Мати достатньо уваги приділяє вихованню сина. За час навчання батько хлопчика не цікавився його успіхами та шкільними справами. Згідно із висновком про позбавлення батьківських прав від 06.05.2016 року № 33-В, складеним Сєвєродонецькою міською радою, батько [PERSON] [PERSON] після розлучення фізичним та духовним розвитком дитини не цікавиться, має заборгованість по сплаті аліментів. Враховуючи те, що [PERSON] повністю ухилився від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням свого сина, орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради вважає, що його слід позбавити батьківських прав стосовно його сина [PERSON]. З вищенаведених показань свідків та пояснень малолітньої дитини вбачається, що протягом останніх, щонайменше, 7 (семи) років [PERSON] не бере жодної участі у вихованні свого сина [PERSON], не намагається спілкуватися з ним, не виявляє жодного інтересу до його життя та розвитку, не вітає зі святами та днями народження. Малолітній [PERSON], за його власними твердженнями, не пам'ятає ані голосу, ані обличчя свого батька. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що один з батьків ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу один з батьків повинен довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки. З вищеописаних документальних доказів, показань свідків та пояснень дитини вбачається, що [PERSON] протягом багатьох років, тобто протягом щонайменше останніх семи років, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з сином [PERSON] в будь-якому обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а також не бажає вчиняти вищевказані дії, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання. Суд також вважає, що в даному випадку наявна винна поведінка батька щодо свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, адже батьком чи його представником не було надано жодних доказів того, що протягом останніх 7 (семи) років поспіль існували об'єктивні та непереборні обставини, які заважали спілкуванню батька з дитиною особисто, або засобами телефонного зв'язку, або засобами Інтернет-зв'язку. Також, батьком чи його представником не доведено існування обставин, за яких батько був позбавлений можливості дарувати дитині подарунки на дні народження чи інші свята особисто або засобами поштового зв'язку, або через третіх осіб, що на думку суду засвідчило би хоча б мінімальну зацікавленість батька у розвитку та вихованні дитини. Більш того, будь-яких перешкод у спілкуванні із дитиною відповідачу не чинилось, доказів на підтвердження протилежного відповідач або його представник не надали. Посилання представника відповідача на те, що в останній час [PERSON] почав сплачувати аліменти на утримання дитини, на думку суду не мають жодного значення для правильного вирішення справи, з огляду на таке. Пункт 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає можливість позбавлення судом батьківських прав, якщо особа ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Вихованням є процес залучення особистості до засвоєння вироблених людством цінностей, створення сприятливих умов для реалізації нею свого природного потенціалу та творчого ставлення до життя, спрямований на утвердження суспільно значущих норм і правил поведінки особистості. Процес виховання є двостороннім (обов'язкова взаємодія (вихователя і вихованця) та виявляється в піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, створенні умов для отримання дитиною освіти, тощо. Отже, сплата аліментів сама по собі, без будь-якої участі у процесі виховання дитини, не є способом виконання обов'язку по вихованню дитини. Правильність вказаного висновку суду додатково підтверджується тим, що згідно із ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тобто, сплата аліментів на дитину не є складовою процесу виховання і має здійснюватися навіть тією особою, яка позбавлена батьківських прав внаслідок невиконання свого обов'язку по вихованню дитини. Суд також вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на те, що відповідач має хвору мати, яка є інвалідом 2-ї групи та потребує постійного догляду. Вказана обставина, на думку суду, не заважала і не могла заважати протягом останніх 7 (семи) років поспіль спілкуванню батька з дитиною особисто, або засобами телефонного зв'язку, або засобами Інтернет-зв'язку. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не займається вихованням і матеріальним утриманням неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити, а [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина. Згідно із ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 липня 2007 року з [PERSON] вже було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], то суд вважає за необхідне не приймати у цій справі рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд враховує, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 551 грн. 20 коп., а отже вказана сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved