Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, Тернопільської обласної кредитної спілки «АВЕРС», третя особа - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у якому просить зобов`язати Тернопільську районну державну нотаріальну контору зняти заборону на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , накладену 24 липня 2007 року нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори на підставі повідомлення приватного нотаріуса Василишин С.Й. від 10 червня 2003 року за № 322. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] померла її дочка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на належний дочці житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,5 кв.м, житловою площею 34 кв.м, який вона придбала 07.11.2005 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею - на той час [PERSON] та Тернопільською обласною кредитною спілкою «АВЕРС». Відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 27.01.2021 за позивачем та її чоловіком [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину (за кожним) вказаного будинку в порядку спадкування за законом. Проте, зареєструвати право власності на 1/2 житлового будинку позивачу не вдалося, оскільки згідно інформації, наданої державним реєстратором, на успадкований житловий будинок накладено Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заборону відчуження. При звернені до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з проханням зняти заборону їй було відмовлено з посиланням на те, що заборону було накладено 24.07.2007 на підставі повідомлення приватного нотаріуса Василишин С.Й. від 10.06.2003 відповідно до договору застави від 10.06.2003. Позивач вважає, що дії нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори щодо накладення 24.07.2007 оспорюваної нею заборони на житловий будинок [ADDRESS] , були незаконними та протиправними, оскільки накладаючи заборону на нерухоме майно на підставі повідомлення чотирьохрічної давності, нотаріус не переконався в існуванні об`єктивних підстав накладення такої заборони, не з`ясував чи виконано договір застави, не перевірив зміну статусу арештованого майна. Ухвалою судді від 13 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та постановлено витребувати у Тернопільської районної державної нотаріальної контори засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством копії документів, на підставі яких 24 липня 2007 року було накладено заборону на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , згідно повідомлення приватного нотаріуса Василишин С.Й. від 10 червня 2003 року за № 322. Дана ухвала в частині витребування доказів не виконана у зв`язку з переданням усіх документів, що стосуються вчинення нотаріальних дій до Державного нотаріального архіву Тернопільської області. 12 серпня 2021 року від представника третьої особи Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшли письмові пояснення. 13 серпня 2021 року представник відповідача Тернопільської районної державної нотаріальної контори подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову - зобов`язанні зняти заборону, накладену 24.07.2007, оскільки така заборона не була накладена Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 24.07.2007. У відзиві вказує на те, що 11.06.2003 Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було отримано повідомлення приватного нотаріуса Василишин С.Й. № 322 від 10.06.2003 про накладення заборони відчуження нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] . Надалі була накладена заборона на відчуження вказаного нерухомого майна за № 156859-2592 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (програма «Феміда»). Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 85/5 від 18.08.2004 раніше створений Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був модернізований і 24.07.2007 адміністратором реєстру було автоматично перенесено запис з старої версії реєстру «Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» (програма «Феміда») в оновлену версію того ж реєстру - програма Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Таким чином, Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 24.07.2007 оспорювана заборона не накладалася та не вчинялося ніяких нотаріальних дій. Підпунктом 5.1 пункту 5 глави 15 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 передбачено вичерпний перелік документів, необхідних для зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна, жоден з них щодо житлового будинку [ADDRESS] на адресу Тернопільської районної державної нотаріальної контори не надходив. 31 серпня 2021 року на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області витребувано з Державного нотаріального архіву Тернопільської області засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством копії матеріалів вчинення нотаріальної дії щодо Договору застави від 10 червня 2003 року за реєстровим № 5037, посвідченого приватним нотаріусом Василишин С.Й. та накладення заборони на підставі повідомлення приватного нотаріуса Василишин С.Й. від 10 червня 2003 року за № 322. На виконання ухвали суду від 31 серпня 2021 року Державний нотаріальний архів Тернопільської області надіслав копію Договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. від 10 червня 2003 року за реєстровим № 5037. 28 вересня 2021 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Будз Т.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву. Представники відповідача Тернопільської обласної кредитної спілки «АВЕРС» та третьої особи Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явилися із невідомих суду на те причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.01.2021 визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Житловий будинок [ADDRESS] був придбаний [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 07.11.2005 року між ТОКС «АВЕРС» та [PERSON] (після одруження [PERSON] ), посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бриксою Т.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 4672. Даний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належав ТОКС «АВЕРС» на підставі свідоцтва про придбання майна, виданого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Брикса Т.І. 27 травня 2005 року по реєстру № 1659 і зареєстрованого Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації 26 серпня 2005 року за № 121. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Брикси Т.І. № 569384-3132 від 07.11.2005, згідно Єдиного реєстру заборон житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , власником якого станом на 16 год. 28 хв. 57 сек. 07.11.2005 є Тернопільська обласна кредитна спілка «Аверс», під забороною не перебуває. Згідно повідомлення Тернопільської районної державної нотаріальної контори № 879/01-16 від 12 квітня 2021 року, на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було накладено заборону на підставі повідомлення приватного нотаріуса Василишин С.Й. від 10 червня 2003 року за № 322, заборона накладена відповідно до договору застави від 10 червня 2003 року за реєстровим № 5037, посвідченим приватним нотаріусом Василишин С.Й. Як вбачається з Договору застави від 10 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й., цей договір забезпечує виконання [PERSON] зобов`язань, що випливають з договору позики від 09 червня 2003 року, укладеного між ТОКС «Аверс» та [PERSON] . Предметом застави є житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , заставною вартістю - 10367,36 грн. 10 червня 2003 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С.Й. накладено заборону відчуження зазначеного в договорі житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, який належить [PERSON] , зареєстровано в реєстрі за № 5038/13. До правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права: Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч.1. ст. 321 ЦК України). За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Згідно ч.4 ст.31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. Відтак, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом скасування заборони на відчуження спірного нерухомого майна, оскільки наявність заборони на спірному майні порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а відповідачами у свою чергу не надано доказів на підтвердження існування підстав для заборони на відчуження спірного нерухомого майна. Поряд з цим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів порушення відповідачем Тернопільською районною державною нотаріальною конторою прав позивача та вчинення даним відповідачем неправомірних дій. Тому суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог до даного відповідача слід відмовити. Таким чином, суд вважає за необхідне скасувати заборону відчуження на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладену 24 липня 2007 року нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори на підставі повідомлення приватного нотаріуса Василишин С.Й. від 10 червня 2003 року за № 322. На підставі викладеного та

Outcome: partial