Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог\~\~позивач зазначає, що з 30 грудня 2011 року перебуває у шлюбі з [PERSON] вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюб між ними не розірвано, проте вони разом не проживають. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює, отримує заробітну плату та має додатковий дохід. На підставі вищевикладеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина, [PERSON], у розмірі 1/4 частини від його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснила, що вони не проживають разом вже 4 місяці. За цей час відповідач надав їй лише один раз 300 грн., іншої допомоги на утримання дитини не надавав. Вона не працює, інших дітей не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суду пояснив, що дійсно домовленості щодо сплати аліментів між ними не досягнуто, інших осіб на утриманні він не має, працює офіційно. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 30 грудня 2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачем, що не заперечував відповідач у судовому засіданні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів законними та обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved