Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Топорівської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивувала тим, що будинковолодіння, розташоване за вищевказаною адресою, належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був дідусь позивачки по маминій лінії - [PERSON] . Для будівництва та обслуговування даної господарки відведена земельна ділянка площею 0.25 га. [PERSON] помер [INFO] . На день його смерті разом з ним проживала його дружина - баба позивачки [PERSON] , яка, відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 р.) фактично вступила в управління спадковим майном після смерті чоловіка. [PERSON] померла [INFO] . При житті, 30 січня 2007 року , [PERSON] зробила письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно заповіла позивачці. Даний заповіт посвідчений секретарем Топорівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 1, не скасований і не відмінений. Реалізуючи своє право на спадщину за заповітом, позивачка фактично вступила в управління спадковим майном і вчасно звернулася в нотаріальну контору з відповідною заявою. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, до якої входить будинковолодіння [ADDRESS] , їй відмовлено у зв`язку з тим, що спадкове господарство зареєстроване як колгоспний двір, що позбавляє нотаріуса можливості визначити частку спадкодавця в житловому будинку. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На час припинення колгоспного двору в спадковому господарстві проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1923 р.н., який помер [INFO] , та [PERSON] , 1931 р.н., яка померла [INFO] . Із заявою про виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. На даний час позивачка виготовила технічну документацію на будинковолодіння за власні кошти, продовжує утримувати будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, сплачує комунальні послуги, однак не може належним чином реалізувати своє спадкове право, що змушує її звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Бундзяк У.М. підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Представник відповідача Топорівської сільської ради в судове засідання не з`явився. Топорівська сільська рада надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову. Дії відповідача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно копії свідоцтва на право власності на жилий будинок від 16 червня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 08 червня 1988 р., в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Станом на 15.04.1991 в житловому господарстві, яке відносилося до колгоспного двору, в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1923 р.н., [PERSON] , 1931 р.н., що стверджується довідкою № 625, виданою 04.11.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради згідно по господарської книги № 1-2 за 1991-1995 роки, особовий рахунок [NUMBER]. [PERSON] помер [INFO] у віці 74 роки в с. Топорівці Городенківського району, запис за № 9 від 12 березня 1997 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.03.1997 р. Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004 , застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На день смерті [PERSON] ( [INFO] ) разом з ним в [ADDRESS] була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] , 1931 р.н., що стверджується довідкою № 681, виданою 26.11.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради. Те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 22 липня 1977 р., запис за № 1 від 14 лютого 1951 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Отже, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Їй, як спадкоємцю першої черги за законом, державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори 17.04.2006 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 594, на спадкове майно, що складається з свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] , що належав померлому [PERSON] , який має право на пайовий фонд в колективному сільськогосподарському підприємстві СВК «Топорівський» (спадкова справа № 242/2006). За заповітом, посвідченим 30 січня 2007 р. секретарем виконавчого комітету Топорівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 1, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла своїй онуці [PERSON] , 1981 року народження. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 43703279 (номер в реєстрі нотаріальних дій 1), що доводиться копією Інформаційної довідки № 56040843 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 03.05.2019 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. у зв`язку з відкриттям спадкової справи. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 87 років в с. Топорівці Городенківського району, актовий запис № 12 від 23 квітня 2019 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , 1931 р.н., на день смерті проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] одна, що стверджується довідкою № 626, виданою 04.11.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є онукою спадкодавця [PERSON] , про що свідчать копії: свідоцтва про народження матері позивачки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] ; свідоцтва про народження позивачки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , з якого вбачається, що [PERSON] у зв`язку із одруженням змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Із копії спадкової справи № 78/2019, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Яшаном Р.Р., вбачається, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки 03.05.2019, у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Копією Витягу № 56040825 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 03.05.2019 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 64133585 (номер у нотаріуса 78/2019), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , успадкований після смерті чоловіка [PERSON] , однак документи про спадкування на даний житловий будинок [PERSON] не оформила. Позивачка, прийнявши спадщину після смерті баби [PERSON] як спадкоємець за заповітом, 24.10.2019 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезгадане спадкове майно. Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. № 713/02-31 від 24.10.2019 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадковий житловий будинок належав колгоспному двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити частку померлої в даному житловому будинку та видати свідоцтво про право на спадщину. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 07.06.2019, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1957 році, господарські будівлі та споруди - в 1970, 1976 роках. Їх ринкова вартість станом на 31.10.2019 становить 54 784 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 31102019_00615/С, складеного ФОП [PERSON] . За даним житловим будинком закріплена земельна ділянка для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, що стверджується довідкою № 624, виданою 04.11.2019 виконавчим комітетом Топорівської сільської ради. Cудом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті баби фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, позов визнається відповідачем - Топорівською сільською радою, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 524- 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved