Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] -Oгли з такими вимогами: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Вказані вимоги позивачка обґрунтовує тим, що місце проживання [PERSON] зареєстровано в квартирі [ADDRESS] , проте фактично протягом тривалого часу - понад чотири роки він у вказаній квартирі не проживає, жодних його речей там немає. Згідно з твердженнями [PERSON] поважні причини непроживання відповідача в цій квартирі - відсутні. Рішення не проживати в квартирі її сім`ї [PERSON] прийняв самостійно. Жодних перешкод в користуванні житлом він не має. [PERSON] зазначила, що квартира [ADDRESS] є її і членів її сім`ї власністю, які надали згоду на реєстрацію місця проживання відповідача у їх житлі, що свідчить лише про законність прописки останнього в такому приміщенні, проте цей факт не породжує його право строкового чи безстрокового користування житлом. Згідно з доводами позивачки жодних домовленостей між сторонами щодо користування [PERSON] вказаним житлом немає, його реєстрація в зазначеній квартирі є формальною. У судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала вказані позовні вимоги, заявлені до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, і просила суд їх задоволити. Позивачка зазначила, що місце проживання відповідача зареєстровано у квартирі [ADDRESS] , проте він за цією адресою ніколи не проживав і жодних його речей у зазначеній квартирі немає. При цьому [PERSON] ствердила, що вона жодних перешкод у користуванні цим житлом [PERSON] не чинила і він має вільний доступ до цього житлового приміщення. Позивачка вказала, що між нею та відповідачем існувала усна домовленість про тимчасову на декілька місяців реєстрацію його місця проживання у квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві приватної, спільної сумісної власності їй, її чоловіку - [PERSON] та їх дочкам - [PERSON] та [PERSON] [PERSON] пояснила, що понад чотири останніх роки вона не знає, де перебуває [PERSON] , жодних відомостей про відповідача їй невідомо. Згідно з доводами позивачки жодних домовленостей між нею і відповідачем щодо зберігання за останнім права користування цим житлом у період його відсутності понад один рік не існує. Окрім того, [PERSON] зазначила про те, що відповідач не є членом її сім`ї. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , допитана судом за її згодою як свідок відповідно до ст.ст.92, 234 ЦПК України, в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням. У наданих суду показаннях [PERSON] підтвердила, що відповідач не є близьким родичем співвласникам квартири [ADDRESS] і членом їх сім`ї, за вказаною адресою зареєстрований за згодою всіх співвласників цієї квартири, проте фактично ніколи у цій квартирі не проживав. [PERSON] зазначила, що між її матір`ю - позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] була усна домовленість про тимчасову реєстрацію останнього у зазначеній квартирі до шести місяців. Згідно з показаннями [PERSON] в квартирі [ADDRESS] особисто вона проживає протягом тридцяти років і достовірно знає, що відповідач жодного дня не проживав у цій квартирі, хоча перешкод йому в користуванні квартирою ніхто не чинив. [PERSON] також зазначила суду, що три роки тому через соціальні мережі вона зверталась до [PERSON] із проханнями самостійно знятись з реєстрації місця проживання у квартирі [ADDRESS] , однак відповідач проігнорував її звернення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву від 08 липня 2019 року про розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] без його участі, зазначивши у даній заяві про те, що повністю підтримує позовні вимоги [PERSON] та просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . У вказаній заяві [PERSON] підтвердив, що з дня реєстрації [PERSON] не проживав у зазначеній квартирі, а його реєстрація була формальною. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву від 08 липня 2019 року про розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] без її участі. Зміст даної заяви свідчить про те, що [PERSON] повністю підтримує позовні вимоги [PERSON] та просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . У цій заяві [PERSON] підтвердила, що з дня реєстрації [PERSON] не проживав у зазначеній квартирі, а його реєстрація була формальною. Даючи показання в судовому засіданні, свідок [PERSON] підтвердила всі обставини, зазначені позивачкою [PERSON] в обґрунтування заявлених нею вимог про визнання [PERSON] втратившим право користування квартирою [ADDRESS] . Згідно з показаннями свідка [PERSON] вона є другом сім`ї позивачки, часто буває в неї в гостях, проте відповідача ніколи не бачила у зазначеній квартирі. Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] не є членом сім`ї [PERSON] та їх близьким родичем, не проживає в квартирі [ADDRESS] тривалий період часу - протягом 5 (п`яти) років із власної волі. Також свідок [PERSON] повідомила, що відповідач добровільно не зняв з реєстрації своє місце проживання за цією адресою, хоча зі слів позивачки їй відомо про існування усної домовленості між [PERSON] і [PERSON] про тимчасову реєстрацію відповідача за вищевказаним місцем реєстрації. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. Про причини неявки [PERSON] суд не повідомив, відзиву проти позову та будь-яких заяв чи клопотань суду не надав. Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивачки та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, суд відповідно до ч.4 ст.223 і ч.1 ст.280 ЦПК України вирішив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, в результаті чого ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , показання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , показання свідка [PERSON] , суд врахував письмові заяви третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] та [PERSON] від 08 липня 2019 року, дослідив та надав правову оцінку всім доказам справи в їх сукупності та взаємозв`язку, в результаті чого прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених фактичних обставинах. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Рівненською атомною електростанцією 26 березня 2001 року згідно з розпорядженням (наказом) №6266 від 13 грудня 2000 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована в Комунальному підприємстві «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі за №30-110-6697 і належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (позивачці та третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору). Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №60 Ж-1 від 01 грудня 2016 року, укладений між [PERSON] і Комунальним підприємством «Житлокомунсервіс» Кузнецовської (нині - Вараської) міської ради свідчить про те, що позивачка є споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: квартира [ADDRESS] . Із довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №4662/05 від 30 листопада 2017 року слідує, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання позивачки [PERSON] і наступних осіб із зазначенням родинних зв`язків із [PERSON] : [PERSON] - внука; [PERSON] - чоловіка; [PERSON] - дочки; [PERSON] - внука; [PERSON] - родинні стосунки відсутні; [PERSON] - внука. Відповідач [PERSON] фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] тривалий період часу - понад один рік з власної волі. Цей факт підтверджено поясненнями позивачки [PERSON] , показаннями третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , допитаної судом за її згодою як свідка, і показаннями свідка [PERSON] , наданими в судовому засіданні під присягою. Доказів, які б спростовували зазначені обставини, у матеріалах справи немає. Обставин, які б свідчили про наявність поважних причин відсутності відповідача у квартирі [ADDRESS] протягом останнього періоду часу понад один рік судом не встановлено. Доказів у підтвердження існування таких обставин суду не надано. Позивачка [PERSON] заперечує наявність домовленостей між сторонами щодо зберігання за відповідачем права на користування цим житлом на час його відсутності понад один рік. Обставин, які б вказували про існування такої домовленості між співвласниками квартири [ADDRESS] і [PERSON] , судом не виявлено. Наявність реєстрації місця проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] обмежує право приватної, спільної сумісної власності на цю квартиру позивачки [PERSON] , її чоловіка [PERSON] та їх дочок - [PERSON] і [PERSON] Отже, фактичні обставини вказують на наявність підстав для визнання відповідача особою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вказану норму суд застосував в цьому випадку за анологією закону, так як відповідач не є членом сім`ї власників житла. Так, ч.1 ст.8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведених підстав позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно задоволити. Враховуючи встановлені обставини, на підставі ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved