Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Городенківського районного центру зайнятості Державної служби зайнятості України та до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.Т.Г. [PERSON] в якому просить стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.Т.Г. [PERSON] на її користь заробітну плату (за попереднім розрахунком за місяць часу 16.02.2016 року по 16.03.2016 року, який може бути збільшено в залежності від швидкості розгляду справи судом) в розмірі 6688,18 грн., зобовязати Городенківський районний центр зайнятості Державної служби зайнятості України поновити [PERSON] на попередній роботі в Городенківському районному центрі зайнятості Державної служби зайнятості України з заняттям пошуку підходящої роботи. Посилаючись на те, що припинила за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП) трудові відносини з ТОВ «Щедроти землі» 28.01.2006 року, де працювала з 26.09.2013 року. Згідно відомостей з ПФУ її середня заробітна плата за розрахунковими приписами постанови КМУ від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» за виконану роботу в ТОВ «Щедроти землі» складала 5588,18 грн. на місяць. З 11.02.2016 року від Городенківського районного центру зайнятості Державної служби зайнятості України отримала статус безробітної (згідно наказу №160211 від 11.01.2016 року), а уже 15.02.2016 року в трудовій книжці зроблено запис №7 про, що виплата їй допомоги по безробіттю припинено, при цьому, характерно, що припинення виплати допомоги по безробіттю здійснено без правової для цього підстави, бо наказ з цього питання є за №260216 від 16.02.2016 року з наступного дня після припинення виплачувати їй допомогу по безробіттю. Вважає, що запис в трудову книжку під №7 Городенківського районного центру зайнятості Державної служби зайнятості України про те, що виплата їй допомоги по безробіттю припинено з 15.02.2016 року та наказ з цього питання за №260216 від 16.02.2016 року є безпідставними та незаконними, оскільки запис міг бути не раніше дати наказу. Зазначає, що Городенківський районний центр зайнятості Державної служби зайнятості України в період часу 15-16 лютого 2016 року її обманув, посилаючись на те що знайшов їй підходящу роботу у СВК ім.Т.Г.Шевченка, оскільки роботодавець, хоч і видав наказ №5 від 16.02.2016 року про прийняття її на роботу агрономом, проте з наказом про прийняття не ознайомив, не довів довідома [PERSON] функціональні обовязки на роботі, неспроможний назвати розмір заробітної плати за виконану роботу, усно пояснив що якась зарплата буде, тобто фактично бажає тримати її в рабстві. На десятий день роботи у неї з роботодавцем виник конфлікт під час якого роботодавець примушував її працювати задарма і погрожував, що звільнить за прогули. Даний конфлікт спонукав її направити роботодавцеві заяву про звільнення за її бажанням та про вжиття ним заходів до повернення [PERSON] у попередній стан стан перебування [PERSON] на обліку в Городенківському районному центрі зайнятості Державної служби зайнятості України в статус безробітної. Однак ні один ні другий відповідач не вирішили її питання трудових відносин, що і спонукало [PERSON] шукати поновлення її порушених прав в суді та просити суд стягнути з відповідачів заподіяні їй майнові збитки нараховану та невиплачену заробітну плату, а також поновити позивача на роботі у Городенківському районному центрі зайнятості Державної служби зайнятості України з заняттям пошуку підходящої роботи. В ході рогляді справи представником позивача 16.05.2016 року подано заяву про збільшення позовних, згідно якої просив стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Т.Г. Шевченка на користь [PERSON] заробітну плату (за попереднім розрахунком за три місяці і трьох днів часу з 16.02.2016 року по 19.05.2016 року) в розмірі 17323,36 грн. Ухвалою Гроденківського районного суду від 08.06.2016 року, на підставі поданої представником позивача заяви, позовні вимоги [PERSON] до Городенківського районного центру зайнятості Державної служби зайнятості України про зобовязання поновити [PERSON] на попередній роботі в Городенківському районному центрі зайнятості Державної служби зайнятості України з заняттям пошуку підходящої роботи залишино без розгляду. В судовому засіданні позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Т.Г. Шевченка на користь [PERSON] заробітну плату з 16.02.2016 року по 10.05.2016 року в розмірі 15674,40грн., посилаючись на те, що з 10.05.2016 року вона самостійно працевлаштувалася, а тому розмір потрібно уточнити, зменшивши його обчисленням заробітком за 9 днів. Суду пояснила, що 16.02.2016 року Городенківським районним центром зайнятості була направлена на роботу в СВК ім..[PERSON] на посаду агронома. Зазначає, що зранку 16.02.2016 року прийшла в СВК ім..[PERSON], поспілкувавшись із головою та завідувачем кадрами, написала заяву про прийняття її на роботу. Жодних документів у неї ніхто не вимагав, із наказом про прийняття на роботу ніхто її не ознайомлював, повідомили, що вона може іти додому, а їй зателефонують, коли необхідно виходити на роботу. Корінець-направлення на працевлаштування залишила у відділі кадрів, так як її запевнили, що даний корінець у Городенківський районний центру зайнятості працівники СВК ім..[PERSON] віднесуть особисто. Зазначає, що часто телефонувала у СВК ім..[PERSON] цікавилась, коли виходити на роботу, на що отримала відповідь. На протязі 10 днів вона, близько 5 днів, виходила на роботу у СВК ім.Шевченка, проте, з посадовими обовязками її ніхно не ознайомлював, робочим місцем її не забезпечили, розмір заробітної плати не повідомили, тому вона була змушена поштою направити заву у СВК ім.Шевченка згідно якої просила звільнити її із займаної посади. В судовому засіданні 01.07.2016 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Т.Г. Шевченка невиплачену [PERSON] підходящої заробітної плати з 16.02.2016 року по 10.05.2016 року, виходячи з розміру 5588,18 грн./міс. та додатково стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Т.Г. Шевченка ПДФО та ЄСВ в інтересах [PERSON] за встановлений період роботи (з 16.02.2016 року по 10.05.2016 року), виходячи із підходящої заробітної плати з розрахунку 5588,18грн./міс. Судове рішення для його виконання в частині накладення передбаченого статтею 265 КЗпП штрафу у розмірі 30 мінімальних заробітних плат (ч.5ст.265 КЗпП, п.2 Порядку №509) на керівника Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Т.Г. Шевченка передати до Держпраці. Заявлені вимоги позивач та представник позивача підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON]В.в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає, що даний позов є безпідставним, надуманим та таким, що не підлягає до задоволення. В обґрунтування вказує на те, згідно наказу №1 від 25.01.2016 року він призначений головою СВК «Шевченка». 16.02.2016 року із Городенківського районного центру зайнятості Державної служби зайнятості України на роботу в СВК ім.Т.Г.Шевченка була направлена [PERSON], для зайняття вакантної посади агроном. Зранку, 16.02.2016 року, [PERSON] зайшла до нього в кабінет, представила корінець-направлення на працевлаштування і зазначила, що хоче працювати в СВК ім..[PERSON] агрономом. На прохання представити диплом про освіту, трудову книжку, паспорт, ідентифікаційний номер, [PERSON] зазначила, що біля себе у неї документів немає, але вона зобовязується їх представити до кінця цього робочого дня. У відділі кадрів СВК ім..[PERSON] написала заяву про прийняття її на роботу і попросила, якщо її беруть на роботу, видати їй корінець-направлення на працевлаштування, де було б зазначено, що вона прийнята на роботу, який вона терміново повинна повернути у Городенківський районний центр зайнятості. Оскільки на СВК ім.Шевченка була вакантна посада агронома, було видано наказ №5 від 16.02.2016 року про прийняття на роботу на посаду агронома з випробувальним терміном 1 місяць [PERSON], з посадовим окладом 2500 грн. Отримавши корінець-направлення про прийняття її на роботу, [PERSON] поїхала в Городенківський районний центр зайнятості, запевнивши його, що до кінця робочого дня повернеться із документами. Однак, на протязі і до кінця робочого дня [PERSON] так і неповернулась, документів не представила, до роботи не приступила. Комісією СВК ім.Шевченка у складі головного бухгалтера, головного спеціаліста, завідувача кадрами о 16 год.38 хв. було складено акт №21 про те,що [PERSON] до роботи приступила. З урахуванням встановленого о 16 год.54 хв. було видано наказ №6 від 16.02.2016 року, згідно якого було скасовано наказ №5 від 16.02.2016 року, у звязку з тим, що [PERSON] не приступила до роботи і не представила документів про відповідну спеціальність, паспорта, ідентифікаційного кода, трудової книжки. Зазначає, що після 16.02.2016 року [PERSON] на СВК ім..[PERSON] більше не приходила, роботою не цікавилася. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового процесу, свідків, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов'язки, в рівній мірі кореспондується обов'язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено: Дипломом молодшого спеціаліста (з відзнакою) серії ВА №45743277 від 27.06.2013 року стверджено, що [PERSON] закінчила у 2013 році Снятинський технікум Подільського державного аграрно-технічного університету за спеціальністю «Виробництво і переробка продукції рослинництва» та здобула кваліфікацію агротехніка». 04.02.2016 року [PERSON], з метою пошуку роботи, звернулася в Городенківський центр зайнятості, що стверджується заявою [PERSON] про надання (поновлення) статусу безробітного. Згідно витягу із наказів про прийняті рішення по особі: [PERSON] встановлено, що з 04.02.2016 року [PERSON] було надано статус безробітної, відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» (наказ №НТ160204 від 04.02.2016 року), з 11.02.2016 року розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.23 «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (наказ №НТ160211 від 11.02.2016 року), а з 16.02.2016 року припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітних (наказ №НТ160216 від 16.02.2016 року). На підставі заяви [PERSON] наказом СВК ім..[PERSON] №5 від 16.02.2016 року [PERSON] прийнята на роботу згідно направлення з центру зайнятості за №09541602100005001 на посаду агронома з випробувальним терміном 1 місяць з посадовим окладом 2500 грн. Як вбачається із корінця-направлення на працевлаштування на вільне робоче місце в Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Т.Г. Шевченка [PERSON] 16.02.2016 року згідно наказу №5 від 16.02.2016 року прийнята на робоче місце (вакансію) агроном. 16.02.2016 року о 16 год.38 хв. комісією СВК ім. Т.Г. Шевченка у складі головного бухгалтера [PERSON], головного економіста [PERSON] та зав.кадрами [PERSON] складено акт №21, згідно якого встановлено, що [PERSON] не приступила до роботи і до 16год.38хв. була відсутня (на протязі шести годин). Згідно наказу №6 по СВК ім.Т.Г.Шевченка від 16.02.2016 року скасовано наказ №5 від 16.02.2016 року у звязку із тим, що [PERSON] не приступила до роботи і не представила документів про відповідну спеціальність, паспорта, ідентифікаційного кода, трудової книжки. Як вбачається із записів трудової книжки [PERSON], [INFO] серії АФ№522293 від 27.06.2013 року [PERSON]: 10.08.2009 року на підставі наказу №99 від 10.08.2009 року зарахована в число студентів технікуму денної форми навчання спеціальності «Виробництво в переробка продукції рослинництва»; 27.06.2013 року на підставі наказу №61 від 27.06.2013 року відчислена із складу студентів технікуму в звязку із закінченням повного курсу навчання; 26.09.2013 року згідно наказу №5-к від 26.09.2013 року прийнята на роботу в ТОВ «Щедроти Землі» на посаду молодшого лаборанта (біологічні дослідження); 01.12.2014 року переведена на посаду лаборанта (біологічні дослідження) (наказ №45/1-к від 01.12.2014 року; 28.01.2016 року згідно наказу №6-к від 28.01.2016 року звільнена з роботи згідно п.1ст.36 КЗпП України за згодою сторін; 11.02.2016 року [PERSON] розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно п.1ст.23 «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (наказ №НТ160211 від 11.02.2016 року); 15.02.2016 року [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (наказ НТ160216 від 16.02.2016); 10.05.2016 року [PERSON] прийнята на роботу у Філію ПрАТ «Зерно продукт МХП» «Перспектив» на посаду агронома (наказ №258-к від 06.05.2016 року). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]- головний економіст СВК ім. Т.Г.Шевченка та [PERSON] головний бухгалтер СВК ім. Т.Г.Шевченка пояснили, що 16.02.2016 року було видано наказ про прийняття на роботу в СВК ім.Т.Г.Шевченка на посаду агронома [PERSON], яка була направлена до них із центру зайнятості. Після оформлення документів про прийняття її на роботу, того ж дня, [PERSON] ствердила, що їй необхідно піти у Городенківський центр зайнятості для того щоб повернути корінець-направлення та повідомити, що її взяли на роботу. На протязі і до кінця робочого дня [PERSON] на СВК ім..[PERSON] більше не поверталась, до роботи не приступила, тому комісією СВК ім.Шевченка, у склад якої вони входять та завідувачем кадрами о 16 год.38 хв. було складено акт №21 про те, що [PERSON] до роботи приступила. Після 16.02.2016 року [PERSON] на СВК ім..[PERSON] більше не приходила, роботою не цікавилась. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]- завідувач кадрами СВК ім. Т.Г.Шевченка ствердила, що 16.02.2016 року на СВК [PERSON], з метою працевлаштування на посаду агронома, звернулась [PERSON], яка була направлена до них із Городенківського центру зайнятості. 16.02.2016 року було видано наказ №5 на підставі якого [PERSON] була прийнята на роботу згідно направлення з центру зайнятості за №09541602100005001 на посаду агронома з випробувальним терміном 1 місяць з посадовим окладом 2500 грн. Однак, документів, які були необхідні при прийнятті на роботу: паспорта, трудової книжки, диплома, ідентифікаційного коду у [PERSON] не було, але вона запевнила, що до кінця робочого дня вона обовязково їх занесе. При цьому попросила, що якщо її беруть на роботу, то необхідно заповнити корінець-направлення, згідно якого її направлено на роботу у СВК ім..[PERSON], і даний корінець терміново потрібно повернути у Городенківський центр зайнятості. Отримавши на руки корінець, [PERSON] поспішила віднести його в Городенківський центр зайнятості. До кінця робочого дня [PERSON] на СВК ім.Т.Г.Шевченка більше не поверталась, до роботи не приступила, тому комісією СВК ім.Шевченка, у склад якої вона входить о 16 год.38 хв. було складено акт №21 від 16.02.2016 року про те, що [PERSON] до роботи приступила. А уже о 16год.54 хв. було видано наказ №6 від 16.02.2016 року, згідно якого було скасовано наказ №5 від 16.02.2016 року, у звязку з тим, що [PERSON] не приступила до роботи і не представила документів. Зазначає, що після 16.02.2016 року [PERSON] на СВК ім..[PERSON] більше не приходила, роботою не цікавилася. Свідок [PERSON] працівник Городенківського центру зайнятості в судовому засіданні ствердив, що [PERSON] перебувала у центрі зайнятості на обліку, як безробітна. Згідно корінця-направлення на працевлаштування вільне робоче місце №09541602100005001 від 11.02.2016 року [PERSON], за її згодою, була направлена для працевлаштування в Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Т.Г. Шевченка на посаду агронома. [PERSON] було розяснено, що посадовий оклад агронома СВК ім.Т.Г.Шевченка становить 2500 грн. Ствердив, що [PERSON] особисто повернула в Городенківський районний центр зайнятості корінець-направлення, в якому було за значено, що з 16.02.2016 року її прийнято на роботу, наказ (трудовий договір) №5 від 16.02.2016 року на підставі чого з 16.02.2016 року [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітних. Статтею 2 Кодексу законів про працю встановлено право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно ст.3 КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. На підставі ст.ст 21, 23 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. На підставі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що [PERSON] 16.02.2016 року була прийнята на роботу у СВК ім..[PERSON] на посаду агронома, проте до роботи так і не приступила. Доказів, які б підтверджували, що [PERSON] працювала та виконувала роботу на СВК ім.Т.Г.Шевченка позивачем та її представником суду не надано. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Під час розгляду справи, не знайшли свого підтвердження посилання позивача, про те, що вона працювала в СВК ім.Т.Г.Шевченка і має право на виплату та стягнення заробітної плати. За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов [PERSON] є необґрунтованим, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.43 Конституції України, 2, 3, 21, 23, 24, 94, 115 Кодексу законів про працю України, ст.21 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: dismissed