Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 17 вересня 2005 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення суду 28 травня 2015 року. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записано відповідача, який мешкає окремо від родини. В зв'язку з вищевикладеним позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], 2011 року народження в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 30 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Сторони були повідомлені про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, в судове засідання не з'явилися. Позивач направила до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та в якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, просить розглядати справу без її участі. Відповідач по справі - [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини визнає в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін по справі, які були належним чином та своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, враховуючи думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2005 року по 28 травня 2015 року, що вбачається із рішення Люботинського міського суду Харківської області від 28 травня 2015 року про розірвання шлюбу (а.с.3) Від спільного проживання у позивачки з відповідачем народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 156 від 18 серпня 2011 року (а.с.4). Батьком малолітньої дитини записано відповідача - [PERSON], який на даний час мешкає окремо. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що вбачається із адресної карти (а.с.5). Відповідач працює в відокремленому підрозділі «Служби приміських пасажирських перевезень» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на посаді провідного інженера відділу ремонту відокремленого підрозділу «Служби приміських пасажирських перевезень» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Якщо вони ухиляються від цих зобов'язань, аліменти на їх утримання стягуються у судовому порядку. При ухваленні рішення суд виходить з рівності виконання обов'язків батьками по утриманню дитини і враховує при цьому вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України. Вибір способу сплати аліментів залежить від конкретних обставин справи, зокрема від того, чи є заробіток (доход) платника аліментів стабільним, який характер має його дохід (натуральна чи грошова форма), який порядок сплати є найбільш зручним для одержання аліментів, тощо. При виборі способу сплати аліментів суд повинен виходити із того, щоб інтереси дитини були найбільш захищеними. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При ухваленні рішення суд виходить з рівності виконання обов'язків батьками по утриманню дитини і враховує при цьому вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що відповідач працює,отримує стабільну заробітну плату, має на утриманні дружину, яка на даний час не працює через звільнення, має велику заборгованість за кредитом який був вимушений взяти для купівлі житла. Відповідач просив врахувати, що він бажає приймати участь у вихованні, утриманні дитини, не відмовляється сплачувати аліменти, але зараз має матеріальні складнощі. Згідно ч. 1 ст. 183СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач позовні вимоги визнав повністю та погодився сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави учасниці вживають усіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині держави - учасниці, так і за кордоном. Праву дитини на утримання відповідає обов'язок батьків надавати таке утримання. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов'язок батьків щодо утримання дітей закріплено також у ст. 180 СК України. З огляду на наведене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню повністю. При цьому суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача. В зв'язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судових витрат при поданні позову до суду, то суд стягує з відповідача по справі - [PERSON], на підставі ч. 2 ст. 79, ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved