Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка, яка знаходиться в с. Петрашівка Теплицького району Вінницької області, та належить її на праві приватної власності згідно Державного акту про право постійного користування земельною ділянкою від 26 лютого 2001 року, виданий на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Петрашівської сільської ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області, відповідно до якого їй надається у постійне користування земельна ділянка площею 1,64 га. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернулася до нотаріуса, але отримала відмову через те, що вказана земельна ділянка знаходилася у спадкодавця в постійному користуванні, а не у власності. В зв`язку з чим, позивач просить суд визнати за нею право постійного користування на земельну ділянку, загальною площею площею 1,64 га, розташована на території Петрашівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, яка належала померлій [PERSON] . Від позивача [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача - Соболівської сільської ради, в судове засідання не з`явився. Від представника відповідача надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без представника Соболівської сільської ради. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в судове засідання не з`явився, направи на адресу пояснення на позовну заяву, відповідно до яких просить відмовити позивачу в задоволені в позову, посилаючись на те що ним пропущенні строки позовної давності. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [INFO] померла - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка площею 1,64 га, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Теплицького району Вінницької області переданої для ведення особистого підсобного господарства, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акта на право постійного користування землею (а.с.8). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка - [PERSON] , факт родинних відносин позивача з померлою, підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] . Отже, позивач як дочка покійної [PERSON] , являється спадкоємцем першої черги та такою що прийняла спадщину, оскільки проживала з покійної на день її смерті. [PERSON] , маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, яка належала її матері [PERSON] , звернулася до нотаріуса. Державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Панасюк Р.Є. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що заявник надав документ, який посвідчує право постійного користування землею, а не право власності спадкодавця на майно. Позивач не погоджуючись з відмовою нотаріуса звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд повинен розглядати справу в межах заявлених вимог. Предметом спору у даній справі є визнання за позивачем права на користування земельною ділянкою в порядку спадкування. Підставою відмови нотаріуса у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину було ненадання нею документу, який посвідчує право власності спадкодавця на майно. Відповідно до ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990№ 561-XII(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин далі Закон № 561-XII), постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст. 19 Закону№ 561-XII, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами, зокрема,для особистого підсобного господарства. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст.23 Закону№ 561-XII). 01 січня 2002 року набрав чинності ЗК України від 25.10.2001, згідно з ч.1 ст.92 якого право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Суд бере до уваги позицію ВП ВС у постанові від 23.06.2020 у справі №179/1043/16-ц, яка з урахуванням позиції ВП ВС, висловленій у постанові від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 прийшла до наступного висновку. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 1 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства. Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою (постанова ВП ВС від 05.11.2019 у справі № 906/392/18). Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). За встановлених вище обставин, беручи до уваги, що право постійного користування землею відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, і [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як особа з інвалідністю другої групи, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved