Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) від 30.04.2015 року в розмірі 7 500,00 грн. та 3% річних за 2 роки 9 місяців 5 днів в розмірі 621,90 грн., мотивуючи тим, що згідно розписки від 30.04.2018 року відповідачка позичила в позивачки грошові кошти в розмірі 7 500,00 грн. та зобовязалась повернути їх до 15.05.2015 року. Свої зобовязання згідно договору позики(розписки) відповідачка не виконує, а тому позивачка просить стягнути з відповідачки суму заборгованості та 3% річних в судовому порядку. Позивачка в судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи(а.с. 29). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.20-22, 40). З урахуванням думки позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики (розписки), внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики(розпискою) з [PERSON] Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 30.04.2015 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики (розписку), відповідно до якої відповідачка отримала у позивачки грошові кошти в розмірі 7 500,00 грн. Позичальник зобовязалась повернути позикодавцеві грошові кошти не пізніше 15.05.2015 року (а.с. 5). Відповідачка свої боргові зобовязання згідно договору позики (розписки) не виконала, суму боргу по даний час не повернула. Зазначена обставина нічим не спростована. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, заборгованість відповідачки [PERSON] за договором позики (розпискою) від 30.04.2018 року перед позивачкою [PERSON] становить 7 500,00 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачкою суму заборгованості за вказаним договором позики (розпискою) та доводи позивачки суду не представлено. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України). Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] свої зобов'язання за вказаним вище договором позики (розпискою) від 30.04.2015 року не виконала та суму боргу не повернула. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідачка [PERSON] допустила прострочення виконання взятих на себе зобов'язань перед позивачкою, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 16.05.2015 року по 20.02.2018 року в порядку\~ст. 625 ЦК України, що становить 623,83 грн., згідно наступного розрахунку: 7 500,00 грн. (сума заборгованості) * 3% : 365 днів (днів у році) * 1012 днів (кількість днів прострочення). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики(розпискою) є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Позивачка [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується копією довідки до акта медико-соціальною комісією Серія 12ААА №801045 від 27.06.2017 року (а.с.7) у звязку з чим на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір звільнена від сплати судового збору. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини\~вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідачки слід стягнути в дохід держави 704,80 гривень судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 533, 612, 625, 1046, 1048-1050 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України,

Outcome: approved