Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2500 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що діти проживають із нею, а відповідач не надає кошти на їх утримання. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 травня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в ньому, пояснив, що позивачці відомо, що [PERSON] постійно працює в Польщі, його заробіток становить близько 300000 грн. щомісяця. Раніше він надавав допомогу на утримання дітей в розмірі 10000 гривень щомісяця, однак, протягом останніх кілька місяців взагалі не надає допомогу. Позивачка працює державним службовцем, її заробіток становить близько 6000 гривень на місяць. Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи, однак в судові засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не надав, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши справу суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких міркувань. Сторони перебувають в шлюбі з 22 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим Хоростківською міською радою Гусятинського району Тернопільської області 22 листопада 2003 року, актовий запис за №57 від 22 листопада 2003 року. В шлюбі у них народилося троє дітей, а саме: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Хоростківською міською радою Гусятинського району Тернопільської області 11 листопада 2004 року, актовий запис за №56 від 11 листопада 2004 року; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Хоростківською міською радою Гусятинського району Тернопільської області 23 січня 2007 року, актовий запис за №02 від 23 січня 2007 року. - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 19 жовтня 2012 року, актовий запис за №2496 від 19 жовтня 2012 року. Як стверджує позивачка, вона з відповідачем [PERSON] спільно не проживають та звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, відсутні відомості про поганий стан здоров`я чи наявність інших утриманців, за інформацією позивачки працює за кордоном, матеріальне становище позивачки, яка працює, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] слід визначити в розмірі 2318 грн. щомісяця. Такий розмір відповідатиме встановленому законодавцем абзацом другим частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей, та забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів в більшому розмірі, то в цій частині позов до задоволення на підлягає, зважаючи на те, що не надано жодних доказів, що відповідач має можливість оплачувати аліменти в більшому розмірі, а також, зважаючи і на обов`язок матері утримувати дітей. На підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів а також в користь позивачки 5000 гривень понесених нею витрат на правову допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial