Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Новомосковської міської ради, комунального підприємства «Трубник», в якому просить стягнути з відповідачів на її користь 20 745,44 грн., та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що 28 липня 2011 року, на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради депутатів № 793 від 15.12.2010 року, вона отримала ордер на житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] Позивач зазначає, що дана квартира їй була надана у стані, не придатному для проживання. Так, незадовільний санітарний стан квартири був обумовлений відсутністю газового обладнання, водопровідної та каналізаційної мережі, відключенням від централізованих мереж теплопостачання міста. Ремонту потребували стіни та підлога, частково було відсутнє скло у віконних отворах тощо. Крім того, за результатами проведених інструментальних досліджень було встановлено, що санітарні параметри та відносна вологість в житловій кімнаті квартири не відповідають нормативним значенням згідно ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», БНіП 2.04.05-91 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», МВ № 2295-81 «Здійснення державного санітарного нагляду за влаштуванням та утриманням житлових будинків», що підтверджується Протоколом № 32 проведення досліджень метерологічних факторів від 07.02.2011 року. Вищевказаний житловий будинок є комунальною власність територіальної громади міста в особі Новомосковської міської ради, балансоутримувачем даного будинку є КП «Трубник». 16.01.2014 року між [PERSON] та КП «Трубник» було укладено Договір № 951 про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій. Позивачка неодноразово зверталась до відповідачів з заявою про проведення ремонту, але її вимоги були проігноровані. Внаслідок цього їй довелося самостійно приводити надану їй квартиру у придатний для проживання стан, та витрачати грошові кошти на - двері вхідні - 1 615 грн., встановлення - 500 грн.; - унітаз - 580 грн.; - раковина та тумба - 610 грн.; - мийка та тумба - 350 грн.; - котел - 5 200 грн.; - проект - 870 грн.; - освітлення - 702,55 грн., робота - 500 грн.; - вікна - 4 272,70 грн., встановлення - 453 грн., додаткові роботи - 100 грн.; - краска - 49 грн.; - ґрунтовка - 90 грн.; - двері міжкімнатні - 2 395,75 грн., встановлення - 750 грн., доставка - 100 грн.; - лінолеум - 842,64 грн., 244,80 грн., доставка - 50 грн.; - ґрунтовка - 33 грн.; - обої - 190 грн.; - плінтус - 265 грн. Загальна сума витрачених грошових коштів склала 20 745,44 грн. Крім того, зазначає позивач, внаслідок необхідності здійснення ремонту в квартирі, їй була завдана моральна шкода, яка полягає у погіршенні морального та фізичного стану, що пов'язано із необхідністю здійснювати додаткові матеріальні витрати на ремонт, враховуючи ступінь її душевних страждань, а також враховуючи її соціальний статус та стан здоров'я, вважає необхідним стягнути з відповідачів на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди саме 10 000 грн. З урахуванням викладеного позивач звернулася з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі, надавши пояснення з приводу обставин викладених в позовній заяві. Представник відповідача - КП «Трубник» Полєнова А.А. позов не визнала, просила суд в його задоволенні відмовити, пояснивши, що позов є не обґрунтованим, адже КП «Трубник» не отримує коштів з місцевого бюджету, а тому проведення ремонтних робіт за рахунок коштів КП «Трубник» законодавчо не обґрунтовано. Представник відповідача Новомосковської міської ради Іщенко С.П. в судовому засіданні також позов не визнала, наголошувала на його не обґрунтованості й безпідставності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві. Просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Комунального підприємства «Трубнік» Полєнова А.А. проти задоволення позову заперечувала, надавши письмові заперечення (а.с.22-27), якими зазначила, щоїх діяльність врегульована Постановою КМУ № 869 від 01.06.2011 року. Дана постанова містить перелік послуг, що входять до тарифу за комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і така послуга, як ремонт в квартирі, до зазначених послуг не входить. Представник відповідача Новомосковської міської ради - Іщенко С.П. в судове зсіданні не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання, в своїй заяві зазначила, що Новомосковська міська рада є неналежним позивачем по справі. Оскільки будинок [ADDRESS] Рішенням Новомосковської міської ради № 848 від 06.10.2008 року переданий на утримання Управлінню житлово-комунального господарства та капітального будівництва, що являється відокремленою юридичною особою. Тому вважаючи себе не належним відповідачем просила залучити у якості співвідповідача вищезазначену установу. Представник відповідача Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництвав судове зсіданні не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що ВАТ «Дніпрококс» (повним правонаступником якого з 05.04.2011 року є ПАТ Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського») (а.с.84-85) на праві власності належав об'єкт нерухомого майна - піонерський табір, як цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 25.07.2005 року № 1008, 11.08.2005 року між ВАТ «Дніпрококс» та Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області передала, а ВАТ «Дніпрококс» прийняв в довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку, площею 2,75 га (кадастровий номер 1223284500:02:080:0001), яка за цільовим призначенням відноситься до категорії земель рекреаційного призначення та знаходиться на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка передана для обслуговування нерухомого майна (піонерського табору, як цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS]) (а.с.9-18). В подальшому об'єкт нерухомого майна (піонерський табір, як цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: [ADDRESS]), був відчужений на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостбуд» за договором купівлі-продажу майна №140 а від 25.05.2009 року (а.с.24-31), яке в свою чергу, відчужив зазначений об'єкт нерухомості [PERSON], шляхом укладення з останньою договору купівлі-продажу (а.с.32-38). 22.12.2010 року, 14.02.2011 року ВАТ «Дніпрококс» на ім'я голови Новомосковської державної адміністрації були направлені заяви про припинення договору оренди земельної ділянки (а.с.39-41, 41-44), а також звернення ВАТ «Дніпрококс», яким останнє просило повідомити про те, чи розпочаті Новомосковського районною державною адміністрацією дії щодо оформлення угоди про припинення договору оренди земельної ділянки (а.с.45-46). В подальшому відповідні заяви та звернення були направлені повним правонаступником ВАТ «Дніпрококс» - ПАТ Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського» (а.с.47). Однак, незважаючи на численні звернення, Договір оренди земельної ділянки, укладений між ВАТ «Дніпрококс» (правонаступником якого є ПАТ Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського») та Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області було розірвано Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2012 року (а.с.58-63). Проаналізувавши пояснення сторін та письмові докази, досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з [PERSON] витрат по оплаті орендної плати, здійснених ВАТ «Дніпрококс» (правонаступником якого є ПАТ Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського»), в період до 31.12.2011 року, а саме в сумі 11 923,39 гривень (а.с.8), оскільки відповідач [PERSON] дійсно зверталась з листом до позивача із проханням до 31.12.2011 року не розривати вказаний вище договір оренди земельної ділянки, гарантувала компенсацію Позивачу витрат на сплату ним орендної плати за землю (а.с.65) і цей факт не заперечувався представником відповідача у судовому засіданні. Щодо іншої частини позовних вимог, то відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Однак, згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому виходячи, із положень ст. 57 ЦПК України фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог, а саме щодо стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених ВАТ «Дніпрококс» (правонаступником якого є ПАТ Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського») з січня 2012 року по червень 2012 року, оскільки позивачем в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не доведено, що [PERSON] умисно ухилялась від укладення договору оренди земельної ділянки, чим спричинила збитки позивачу. Крім того, представник позивача не заперечувала в судовому засіданні, що позивач добровільно здійснював оплату орендної плати за землю, сподіваючись на чесність та порядність відповідача. Не надано суду доказів і того, що існував будь-який термін переоформлення Договору оренди земельної ділянки, який порушила [PERSON], причому зробивши це умисно. І, зокрема, Договір оренди земельної ділянки, укладений між ВАТ «Дніпрококс» (правонаступником якого є ПАТ Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім.Петровського») та Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області є двостороннім господарсько-правовим зобов'язанням, а тому позивач, безпосередньо, без будь-якого погодження або сприяння зі сторони [PERSON], мав право вирішувати питання про необхідність припинення або розірвання вказаного Договору оренди, що ним і було зроблено в судовому порядку (а.с.58-63). Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку,про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 11 923,44 гривні. Крім того з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 229,60 гривень пропорційно задоволеним позовним вимогам, відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed