Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просила суд стягнути солідарно з Відповідачів по справі: матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири [ADDRESS] в розмірі 50.000,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 50.000,00 грн., витрати, пов'язані з проведенням експертизи у розмірі 2.164,38 грн. та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог, позивачка зазначила наступне. Вона є власником квартири [ADDRESS]. На протязі декількох років відбувається залиття її квартири мешканцями розташованої на поверх вище квартири № 15, що підтверджується актами від 02.06.2009 року, 25 та 28.03.2013 року. Усі звернення до власників квартири та комунального підприємства результатів не дало. Посилаючись на викладене, позивачка та її представник просили суд про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, відповідачі (представники) до суду не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] надав письмові заперечення на позов, в яких просив суд застосувати строки позовної давності та врахувати, що його довіритель з 27.02.2013 року не є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомлених відповідачів. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Як випливає з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 14.03.2003 року, посвідчений Першою одеського державною нотаріальною конторою, реєстрований № 7-565. На протязі декількох років відбувається залиття її квартири мешканцями розташованої на поверх вище квартири № 15. Згідно Акту обстеження від 02.06.2009 року, складеного майстрами дільниці № 11 КП «ЖКС «Порто-Франківський», причиною затоплення була аварія стояка гарячої види, тобто з трубопроводу центрального водопостачання, який є внутрішньо будинковою мережею, тобто інженерним обладнанням будинку. Відповідно до п. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», утримання в належному стані та контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків належить до обов'язків КП «ЖКС «Порто-Франківський». Відповідно до ст. 24 ЖК України, для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку. Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування житловими приміщеннями, утримання житлового будинку та придомової (частина 2 ст. 24 ЖК України). Зі змісту акту обстеження вбачається, що в результаті залиття було зіпсовано обої та на стінах утворилися жовті плями. Згідно Актів обстеження від 25 та 28.03.2013 року, складеного майстрами дільниці № 11 КП «ЖКС «Порто-Франківський», причиною затоплення було - халатне відношення до сантехобладнення власників квартири [ADDRESS]. Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи № 6731, складеного 24.04.2014 року, вартість витрат для усунення пошкоджень внаслідок затоплення в квартирі [ADDRESS] складає 3.790,00 грн. Також, судом встановлено, що власником квартири № 15 з 27.02.2013 року є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], укладеного з [PERSON] Таким чином, суд дійшов висновку, що залиття квартири позивачки мало тривалий характер та почалося ще з 2009 року, коли власником квартири № 15 був [PERSON] Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N 45, Власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний проводити за власні кошти ремонт квартири. Згідно п 12 Правил, балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа несе відповідальність перед власником, наймачем (орендарем) приміщення житлового будинку в разі: ненадання або надання не в повному обсязі послуг, що призвело до збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю, - шляхом відшкодування збитків; зниження якісних показників послуг, порушення встановлених договором строків усунення несправностей або перевищення допустимих перерв у наданні послуг - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації в розмірі, встановленому законодавством. У відповідності до ст. 32 ЦПК України, позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом не встановлено, а відповідачами не надано жодного доказу відсутності їх вини у затопленні квартири позивача. Також, [PERSON] просила суд стягнути з відповідачів солідарно на її користь моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 50.000,00 (п'ятдесят тисяч) гривень. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р., розмір відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням їх характеру і тривалості, стану здоров'я потерпілого, тяжкості завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Таким чином, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди частково в розмірі 1.500,00 гривень. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судові витрати позивача на момент подання позову складають судовий збір у розмірі 243.60 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 2.164,38 грн. На підставі ст. 22-23, 1166-1167 ЦК України, ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 59-60, 79, 88, 109, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial