Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, а саме просить суд: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 14 листопада 1998 року Виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського Одеської області, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.1998 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 42. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі Частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.11.1998 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського Одеської області, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.1998 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 42. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сім'ю, будь-які відносини між сторонами припинені та шлюб носить формальний характер, збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved