Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона є неповнолітньою дитиною, навчається на 1 курсі у Державному навчальному закладі «Сєвєродонецький професійний ліцей» та мешкає у гуртожитку. Раніше вона навчалася у СЗШ №20 м. Сєвєродонецьк, де закінчила 10 класів, та змушена була вступити до ліцею. Її матір`ю є [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] школу та вказаний навчальний заклад не відвідувала, навчанням не цікавилася та не приймала будь-якої участі у її житті. Вона тривалий час не мешкає вдома, оскільки у неї відібрали ключі від квартири. Її матір не намагається спілкуватися з нею, матеріально не утримує та не переймається її долею. Матір разом з вітчимом зловживають наркотичним засобами, вдома постійно збираються для вживання наркотиків компанії, які пропонували їй вживати наркотичні засоби. У зв`язку із вказаними обставинами вона не має можливості мешкати за адресою реєстрації та змушена мешкати у гуртожитку. Відповідач ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню, не цікавиться її життям та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неї та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила доводи, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що її вихованням з народження займаються баба та дід. Її виховували баби [PERSON] та [PERSON] . Її матір [PERSON] гуляла, вживала алкоголь та наркотичні засоби. Відповідач на теперішній час веде нездоровий спосіб життя. Вона мешкає окремо від матері та живе за рахунок своєї стипендії і матеріальної допомоги баби. Продуктами харчування їй допомагають вчителі у училищі та дівчата-сусідки по кімнаті. Вона працювала у нічному клубі, кафе та роздавала листівки. Вона не може жити з матір`ю через вживання нею наркотичних засобів та вчинення сварок. Вона з вересня 2020 року мешкає у гуртожитку, до цього півроку і влітку жила у подруги. Через вживання її матір`ю наркотичних засобів вона викликала поліцію. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала позовні вимоги у повному обсязі, відмовилася від надання пояснень. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області Данько К.В. не заперечував проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з [PERSON] , яка є її племінницею - донькою рідного брата, та з [PERSON] , яка є її двоюрідною онукою. Вона не спілкується з [PERSON] , а з [PERSON] в неї добрі стосунки. Вона з дідом доглядала [PERSON] з її однорічного віку. [PERSON] припинила виконувати свої материнські обов`язки. Коли [PERSON] стала жити з [PERSON] , то вона взагалі перестала опікуватися донькою [PERSON] . Дівчиною опікувалася баба [PERSON] . Коли [PERSON] хворіла, вона її лікувала у смт. Новоайдар. [PERSON] не працює, живе за рахунок коштів своєї матері. Вона приблизно 4 роки назад була в квартирі у [PERSON] , де повна антисанітарія. [PERSON] вихованням та утриманням доньки [PERSON] не займається. Відповідач та її чоловік ображали [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] жила сама по собі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює соціальним педагогом у ДНЗ «Сєвєродонецький професійний ліцей» та знайома зі своєю студенткою [PERSON] . У вересні 2020 року [PERSON] звернулася до неї, оскільки її матір [PERSON] не надавала їй матеріальну допомогу та не виховувала. Вони зв`язалися зі ЗОШ №20, де їм підтвердили, що матір навчанням доньки не цікавилась. Колектив училища допомагає [PERSON] продуктами харчування, засобами гігієни і посудом. Інші студенти училища допомагали [PERSON] продуктами харчування, оскільки дитина голодувала. Матір [PERSON] до навчального закладу жодного разу не приходила. Усі документи, необхідні для вступу до училища, готувала [PERSON] самостійно. Дівчина потребує матеріальної допомоги та участі її матері у своєму житті. Зі слів [PERSON] останні декілька років її матір не брала участі у її вихованні. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює заступником директора ДНЗ «Сєвєродонецький професійний ліцей» та знайома зі своєю студенткою [PERSON] . Вона не знає [PERSON] . У вересні 2020 року до неї звернулася [PERSON] з питанням поселення її до гуртожитку, оскільки вдома немає умов для нормального проживання. Вони стали готувати документи, щоб [PERSON] змогла отримати матеріальну допомогу від держави. Матір [PERSON] жодної допомоги дитині не надає. Вони їздили додому [PERSON] , проте їм двері не відкрили. Вона вперше бачить у залі суду [PERSON] . Зі слів [PERSON] матір її не виховує і не утримує. При вступі [PERSON] в училище усі документи готувала дитина самостійно. Їй відомо, що [PERSON] голодувала, у зв`язку з чим директор училища приносила дитині їжу. 02.12.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі і призначено до розгляду у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. 28.12.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника третьої особи, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області. Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей по батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 29.10.2020 року №00028338078 відомості про [PERSON] , як батька дитини [PERSON] , записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб відділу адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 27.10.2020 року №17017 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією довідки від 15.09.2020 року №135 [PERSON] навчається у ДНЗ Сєвєродонецький професійний ліцей» за професією живописець на денній формі навчання з 01.09.2020 року, перебуває на неповному держзабезпеченні. Відповідно до копії довідки від 14.09.2020 року №140 [PERSON] навчалась в 10-а класі в період 2019-2020 навчального року в Середній Загальноосвітній школі №20 м. Сєвєродонецьк Луганської області. Мати [PERSON] не брала участі в процесі навчання та вихованні дитини, не відвідувала школу за час її навчання та ніколи не з`являлась на батьківські збори. Як вбачається з копії довідки від 15.09.2020 року №35, [PERSON] , яка здобуває освіту у вказаному навчальному закладі, зверталася до соціально-психологічної служби ДНЗ «Сєвєродонецький професійний ліцей» зі скаргою на свою матір, яка не приймає участі у її житті та вихованні. Крім того, матір дитини [PERSON] не приймала участі в оформленні доньки до навчального закладу і у зборі необхідних документів для вступу. [PERSON] не була присутньою на батьківських зборах та на співбесіді щодо вступу до навчального закладу, зв`язок з класним керівником не підтримує та не відповідає на дзвінки. Рішення щодо обраної професії [PERSON] приймала самостійно. Відповідно до копії повідомлення Сєвєродонецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 23.10.2020 року №33513/111/34-2020 [PERSON] , [INFO] , притягувалась до адміністративної відповідальності 19.06.2020 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та 11.08.2020 року за ч. 1 ст. 184 КУпАП, про що складені відповідні протоколи. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 11.11.2020 року №1377 Орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки вона повністю ухилилася від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням та утриманням своєї доньки [PERSON] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В силу ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно з п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10.05.2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23.09.1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що у вказаному випадку інтереси неповнолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно її доньки [PERSON] , зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не створює належних умов для її життя та здоров`я. Зазначені обставини також підтверджуються поясненнями неповнолітньої дитини [PERSON] та свідченнями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З огляду на викладене, аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , відповідають інтересам дитини та знаходяться в тих вузьких межах, які залишають з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання доньки [PERSON] . Зазначені обставини були підтверджені свідченнями свідків та письмовими доказами. Також заклади освіти, де навчалась дитина, підтвердили, що за час навчання [PERSON] її вихованням не займалась її матір [PERSON] . За таких обставин, виходячи з інтересів дитини та враховуючи, що в судовому засіданні було підтверджено належними і достатніми доказами, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, суд з урахуванням приписів ч. 6 ст. 19 СК України погоджується з вказаним висновком органу опіки та піклування. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , фактично позбавлена батьківського піклування з урахуванням обставини, що відомості про її батька записані в актовому записі на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 167 СК України, вважає необхідним передати її на опікування Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд відзначає наступне. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання її неповнолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на зазначене, враховуючи положення ч. 2 ст. 166, ст. 183 СК України, відповідач [PERSON] зобов`язана утримувати свою неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1681 грн. 60 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved