Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їйна праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , успадкований за законом. 19 травня 1979 року позивачка [PERSON] одружились з відповідачем, однак більше 10 років [PERSON] не проживає за місцем реєстрації. Комунальних платежів відповідач не сплачує, не отримує кореспонденції за даною адресою, особистих речей не зберігає, будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивачка, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Реєстрація [PERSON] перешкоджає у можливості отримання житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житло-комунальних послуг, а тому [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що проживає за адресою [ADDRESS] по сусідстві з позивачкою, яку знає з дитинства, вони перебувають у дружніх стосунках. Відповідача [PERSON] бачила давно, більше року назад, навіть не пригадує як він виглядає. Особистий речей відповідача у будинку не бачила, йому ніхто не чинить перешкод у проживанні в будинку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що проживає за адресою [ADDRESS] по сусідстві з позивачкою більше десяти років, вони перебувають у сусідських відносинах. З відповідачем [PERSON] була знайома, він не живе в будинку за адресою [ADDRESS] більше десяти років. Чого він поїхав з дому свідку невідомо. Особистий речей відповідача у будинку не бачила, йому ніхто не чинить перешкод у проживанні в будинку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, покази свідка, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 листопада 1994 року спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] є його дочка - [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з одної другої частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , яке належало померлому [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Тернопільської міської Ради народних депутатів 31 травня 1986 року, зареєстрованого Тернопільським обласним об`єднанням бюро технічної інвентаризації 31 травня 1986 року за реєстром № 133. На земельній ділянці розташований цегляний жилий будинок з тамбуром, жилою площею 38,5 кв. м., зазначений в плані під літ. «А» і слідуючі надвірні будівлі: цегляний хлів під літ. «Б», цегляна літня кухня з підвалом під літ. «В», кам`яний хлів під літ. «Г», асфальтна відмостка «І» та металеві ворота «І». Відповідно до реєстраційного посвідчення (дублікат), виданого 23 травня 2006 року 1/2 частина житлового будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності. Як слідує з свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 листопада 2007 року спадкоємцем спадкового майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , яка прописана в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з однієї другої частки житлового будинку з тамбуром з відповідною часткою надвірних будівель, розташованого в [ADDRESS] , і належало померлій [PERSON] на підставі дубліката свідоцтва про право власності, виданого Державним нотаріальним архівом Тернопільської області 05 травня 2006 року по реєстру № 126 взамін втраченого свідоцтва про право власності, виданого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 02 листопада 1994 року по реєстру № 1-4861, зареєстрованого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 23 травня 2006 року за № 133. На земельній ділянці розташований один житловий будинок з тамбуром з цегли нежитловою площею 53,5 кв.м. в тому числі житловою 38,5 кв. м., зазначений в плані під літ. А, та надвірні будівлі: сарай цегла літ. Б, літня кухня цегла літ. В, сарай камінь бутовий літ. Г, вбиральня дошка літ. Д, огорожа сортове залізо, металева сітка, дерев`яний штахетник, вимощення асфальт, бетон. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) № 16786868 від 25 листопада 2007 року 1/2 частка домоволодіння, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] 28 листопада 2007 року виконано технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Статтею 41 Конституції України закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] ; перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] , у зв`язку із чим останній був зареєстрований та проживав у належному позивачці будинку, яким вона як власник цього майна надала право відповідачу користуватись. Більше десяти років назад відповідач [PERSON] вибув із житлового будинку за вказаною адресою і з того часу не повертався, не проявляє жодного інтересу до житла де зареєстрований, перешкод у користуванні цим житловим будинком [PERSON] ніхто не чинить. Відтак, право відповідача на користування чужим житлом підлягає припиненню на вимогу власника. Суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивачки, які підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved