Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є співвласником 1/3 житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28.03.2000. Іншими співвласниками по 1/3 частини вказаного житлового приміщення є її доньки - [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Відповідач у справі - [PERSON] , [INFO] , є сторонньою особою, але при цьому він має зареєстроване місце проживання у належному їй на праві спільної часткової власності житловому приміщенні, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1643 від 15.09.2020 року. Відповідач з серпня 2017 року не проживає за вказаною вище адресою, що підтверджується актом, який складено 16.09.2020 року депутатом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області Бондаренком В.В. У квартирі відсутні особисті речі відповідача, відносини з ним позивач не підтримує. Через реєстрацію відповідача [PERSON] вимушена сплачувати за нього певні комунальні послуги крім того, в зв`язку з реєстрацією відповідача у квартирі у позивача почали виникати складнощі у оформленні субсидії, що є для неї вкрай необхідним. Відповідач понад 3 роки не мешкає у квартирі, а тільки має зареєстроване місце проживання його відсутність за місцем реєстрації, а також відсутність особистих речей, може свідчити про те, що він обрав нове постійне місце проживання. Позивач просить суд, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання треті особи [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, в поданих до суду заявах проти задоволення позову не заперечували, просили задовольнити в повному обсязі. Не заперечували проти розгляду справи без фіксації технічними засобами та в їх відсутність, що суд вважає за можливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, при цьому не надав відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом було встановлено, що [PERSON] є співвласником 1/3 житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28.03.2000. Іншими співвласниками по 1/3 частини вказаного житлового приміщення є її доньки - [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Відповідач у справі - [PERSON] , [INFO] , є сторонньою особою, але при цьому він має зареєстроване місце проживання у належному їй на праві спільної часткової власності житловому приміщенні, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1643 від 15.09.2020 року. Відповідач з серпня 2017 року не проживає за вказаною вище адресою, що підтверджується актом, який складено 16.09.2020 року депутатом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області Бондаренком В.В. У квартирі відсутні особисті речі відповідача, відносини з ним позивач не підтримує. Через реєстрацію відповідача [PERSON] вимушена сплачувати за нього комунальні послуги крім того, у зв`язку з реєстрацією відповідача у квартирі у позивача почали виникати складнощі у оформленні субсидії, що є для позивачки вкрай необхідним. Відповідач понад 3 роки не мешкає у квартирі, а тільки має зареєстроване місце проживання. Його відсутність за місцем реєстрації, а також відсутність особистих речей, свідчить про те, що він обрав нове постійне місце проживання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, припинення дії, яка порушує право, при цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 72 ЖК України, встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач протягом тривалого часу без поважних причин не проживає у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , то відповідно до ст.72 ЖК України він втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved