Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником ? частки квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2001 року. Разом з нею у будинку зареєстрований її онук, відповідач по справі [PERSON],якій не проживає у вищевказаній квартирі з жовтня 2013 року, виїхавши за межі України , чим порушує її права власності. Вона змушена за нього оплачувати комунальні послуги, послуги за вивіз сміття, не може повною мірою розпоряджатися квартирою. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася , але надала суду заяву з якої вбачається, що вона просить справу розглянути за її відсутності та наполягає на задоволенні заявлених вимог , не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідача не надійшло, згідно ст. 224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи Краматорського міського відділу Головного управління міграційної служби України у Донецькій області Попурій О.В. за довіреністю в судове засідання не з'явився , але надав заяву, у якій просив справу слухати у його відсутність та не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині визнання відповідача втративши право користування житловим приміщенням. Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно договору купівлі-продажу № 322 Н від 19.06.2001р., та витягу № 1032346 про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачці на праві власності належить 1/2 частка квартири [ADDRESS]. Згідно довідки КП «СЄЗ» у квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованим відповідач по справі [PERSON]. Згідно акту про не проживання від 10.11.2014р., відповідач в квартирі [ADDRESS] не мешкає з 13 жовтня 2013 року. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача , відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. Крім того, позивачем було заявлено вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Суд вважає, що ці вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні підрозділи МВС України. Тобто це не є компетенцією суду, а підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації. Зазначене свідчить про те, що відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Краматорського МВ УМВС права [PERSON], стосовно зняття з реєстрації відповідача не порушував, що є підставою у відмові в задоволенні цих вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial