Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою до Шабівської сільської ради та просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що за життя належало її чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на: Ѕ частина земельної ділянки площею 0,2479 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5120887700:02:001:0497; житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 46,00 кв.м. Подану заяву [PERSON] обґрунтовує наступним. Згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2018 року [PERSON] належить на праві власності Ѕ частка житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В липні 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували у спільну сумісну власність земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею 0,2479 га. Після реєстрації земельної ділянки, 28.03.2020 року [PERSON] виділився в окрему одиницю та зареєстрував право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 46,00 кв.м. Співвласники [PERSON] та [PERSON] планували кожен окремо виділити по Ѕ частині земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності, однак [INFO] [PERSON] помер, а 22.12.2020 року приватний нотаріус Драченко А.Н. відмовив спадкоємиці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку і рекомендував звернутися до суду. Ухвалою суду від 05.03.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. В той же день було задоволено клопотання позивачки про витребування доказів. 19.03.2021 року до канцелярії суду надійшли докази, а саме копія спадкової справи від приватного нотаріусу [PERSON] до майна померлого [PERSON] 22.03.2021 року до канцелярії суду надійшов відзив Шабівської сільської ради на позовну заяву з проханням справу розглянути без представника сільської ради. 22 березня 2021 року до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду надійшла заява позивачки про уточнення позовних вимог з проханням справу розглядати без її участі. Ухвалою суду від 22.03.2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 24.03.2021 року сторони не з`явились. У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 10.06.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 614. Позивачка [PERSON] доводилась дружиною померлому, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане 25.01.1965 року, актовий запис № 2. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки заповіт за життя він не складав. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За даними спадкової справи № 26/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , 22.09.2020 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Драченко А.Н. з заявою про прийняття всієї спадщини, що відкрилась після смерті чоловіка. В той же день син померлого - [PERSON] , та донька померлого - [PERSON] , подали приватному нотаріусу Драченко А.Н. заяви відмову від належної їм спадщини батька. Згідно з договором купівлі-продажу від 26.12.2018 року [PERSON] придбала Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.03.2020 року, [PERSON] є власником в повній частці житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 46,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2062981151208, дата державної реєстрації: 28.03.2020 року, номер запису про право власності: 3611 4176, підстава виникнення права власності: рішення виконавчого комітету Шабіваської сільської ради № 18/2020 та Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 193 виданий 03.10.2019 року ПФ «Малахіт». Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.07.2019 року, [PERSON] та [PERSON] є сумісними власниками земельної ділянки [ADDRESS] , площею 0,2479 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5120887700:02:001:0497, підстава виникнення права власності: рішення Шабівської сільської ради № 1/956-VIII від 26.06.2019 року. Таким чином, наведеними обставинами підтверджуються наголошення позивачки щодо належності її чоловікові та [PERSON] в рівних частках житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . В березні 2020 року спадкодавець [PERSON] виділив в окремий самостійний об`єкт належну йому частку будинку та не встиг виділити в окремий об`єкт і земельну ділянку на якій розташований будинок, в [INFO] помер. Через відсутність правовстановлюючих документів на сам житловий будинок та не виділення земельної ділянки в натурі 22 грудня 2020 року приватний нотаріус Драченко А.Н. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину. Пункт 10 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.3 ст. 46-1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва обов`язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Судом встановлено, що дійсно у померлого [PERSON] було зареєстроване речове право як на спірний будинок так й на земельну ділянку на якій він розташований. Чим саме керувався державний реєстратор під час реєстрації речового права не є предметом розгляду та ніким не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України: здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1). У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. На підставі викладеного, суд вважає, що уточнена позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заявлені в неї вимоги є обґрунтованими, правомірними та спрямовані на захист спадкових прав позивачки.

Outcome: approved