Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Байківці вул. Русанівська,21 Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], померлого 17.06.2005 року. Свої позовні вимоги в позовній заяві обґрунтовує тим, що 17.06.2005 року помер чоловік [PERSON], якому належало 1/10 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Байківці вул. Русанівська,21 Тернопільського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/10 частина домоволодіння, яке розташоване за адресою: с.Байківці вул. Русанівська,21 Тернопільського району Тернопільської області. Дочка померлого [PERSON] звернулася до Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини № 1166 від 13.12.2005 року. Син померлого - [PERSON] у встановлений термін не подав заяви про прийняття спадщини, що підтверджується заявою позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 1188 від 21.12.2005 року. Позивач звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на право власності на житловий будинок. Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує. Сільський голова Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить суд розглянути справу у відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При розгляді справи судом встановлено наступні обставини. Згідно довідки Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 194 від 30.01.2017 року житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.Байківці вул. Русанівська,21 Тернопільського району Тернопільської області станом на 01.07.1990 року колгоспний двір, що складався з 10 членів, головою якого [PERSON], померла 02.03.2003 року, членами були: [PERSON] син, помер 17.06.2005 року, [PERSON] невістка, [PERSON] онук, [PERSON] невістка, [PERSON] правнука, [PERSON] правнука, [PERSON] онука, [PERSON] зять, [PERSON] правнука. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що будинковолодіння, яке знаходиться в селі за адресою: с.Байківці вул. Русанівська,21 Тернопільського району Тернопільської області належало колгоспному двору, що складається із 10 членів, тому суд приходить до висновку, що кожному з них, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/10 частини житлового будинку. 17 червня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №005343, актовий запис № 12, виданого Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 21 червня 2005 року. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної за № 229/02-14 від 27.01.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 17 червня 2005 року у зв»язку із тим, що відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок та невизначена частка кожного з членів колгоспного двору. Згідно технічного паспорту Тернопільського районного госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №21 по вулиці Русанівська в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області замовником технічної інвентаризації є [PERSON]. Як вбачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації №14 від 05.01.2017 року, станом на 27.12.2016 року по обліку бюро будинковолодіння №21 по вул. Русанівська в с. Байківці рахується за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. Відповідно до інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 13 від 05.01.2017 року станом на 01.01.2013 року житловий будинок №21 по вул. Русанівська в с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.11.1989 року на підставі рішення виконкому № 236 від 28.11.1989 року та зареєстровано в реєстровій книзі №1 за реєстровим №240. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30.11.1989 року, будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований по вулиці Русанівській, 21 в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області належить колгоспному двору, що складається з 10 членів, головою якого є [PERSON]. Відповідно до довідки Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 1399 від 13.12.2005 року житловий будинок, що знаходиться в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області по вул. Русанівська, 21 належить померлій [PERSON], матері [PERSON]. На день смерті [PERSON] в даному будинку зареєстровані і проживали : [PERSON], [PERSON] дочка, [PERSON] внука. Згідно довідки Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 86 від 13.101.2017 року на день смерті [PERSON] в даному будинку зареєстровані і проживали : [PERSON] дочка, [PERSON] онука. Згідно заяви [PERSON] №1150 від 13.12.2005 року Тернопільській районній державній нотаріальній конторі спадщину після смерті чоловіка [PERSON] вона приймає та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до заяви [PERSON] № 1166 від 13.12.2005 року, остання від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] за законом відмовилася. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ст.1268 ЦК України). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання за позивачем права власності на 1/10 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Байківці вул. Русанівська,21 Тернопільського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], померлого 17.06.2005 року.

Outcome: approved