Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду\~м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 30 червня 2006 року Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис 161. Позовні вимоги мотивовані тим, що подружнє життя з відповідачем погіршилось одразу після заміжжя, відповідач поводив себе грубо, зневажав [PERSON] , ображав, принижував, що призвело до фактичного розірвання відносин. Кожен з подружжя має протилежні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, та був ініціатором сварок, не був здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між подружжям на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між подружжям, вже 15 років, як припинено. Окрім того, позивачка вже 12 років перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. У подружжя від шлюбу дітей не має. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2021 року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 28 липня 2021 року. У судове засідання 28 липня 2021 року з`явився представник позивача, відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Розгляд справи відкладено на 02 листопада 2021 року. У судове засідання 02 листопада 2021 року сторони не з`явились. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач про час, місце та дату проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 30 червня 2006 року Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 161, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя від шлюбу дітей не має. Подружнє життя у сторін не склалось через тривалі непорозуміння та суперечки, протилежні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Судом встановлено, що подружжя вже 15 років не ведуть спільне господарство, а позивачка вже 12 років перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Примирення між подружжям неможливе. Подальше спільне життя сторін, як подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача та відповідача. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тому його слід розірвати.

Outcome: approved