Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 1 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. В шлюбі народжено дитину - [PERSON]. [INFO]. Після народження дитини стосунки між подружжя погіршились. Намагання позивача зберегти сім'ю ні до чого не призвели, а тому подальше спільне життя та збереження сім'ї вважає неможливим. Майже три місяці подружжя не веде спільне господарство. З травня 2014 року сторони не проживають разом. Дитина залишилась проживати разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та її утримання. У зв'язку з чим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 800 грн. щомісяця. та на її утримання - 300 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що не проживають разом з відповідачем з травня 2014 року. Жодних намагань зберегти сім'ю та шлюб з боку відповідача не було. Відповідач та його батьки не спілкуються з дитиною, жодною матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає, хоча він не офіційно працює та має дохід. Позивач також зауважила, що вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Окрім державної допомоги при народженні дитини позивач не має інших доходів. Відповідач не має інших осіб на утриманні, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та її утримання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст.. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 1 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 41 та видано свідоцтво про шлюб (а.с.7). З травня 2014 року подружжя не проживає разом, стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння, відсутність спільних інтересів та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя та дитини. Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не має. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved