Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~Вишгородського районного\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про встановлення\~земельного сервітуту.\~В обґрунтування\~заявлених вимог\~вказала,\~що позивач\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 13\~лютого 1997\~року,\~укладеного між\~нею та\~ [PERSON] \~являється власником\~домоволодіння [ADDRESS] .\~Договір купівлі-продажу\~був посвідчений\~приватним нотаріусом\~Вишгородського нотаріального\~округу Київської\~області Левчук\~О.Б.\~Рішенням 15-ї\~сесії XXII\~скликання Новопетрівської\~сільської ради\~Вишгородського району\~від 09\~вересня 1997\~року №16\~позивачу було\~передано у\~власність земельну\~ділянку площею\~0,227\~га з\~цільовим призначенням\~для обслуговування\~житлового будинку\~ [ADDRESS] .\~У січні\~1998\~року позивач\~отримала державний\~акт на\~право приватної\~власності на\~вказану земельну\~ділянку.\~Відповідач є\~її сусідом.\~Межові знаки\~між земельними\~ділянками сторін\~були погоджені\~та встановлені\~ще у\~1997\~році під\~час виготовлення\~технічної документації\~щодо складання\~державних актів. Від будинку позивача межова лінія (паркан) була встановлена на відстані 1 м., що підтверджується технічним паспортом на домоволодіння. Разом з тим, порушуючи правила добросусідства відповідач самовільно знищила раніше встановлені межові знаки і змістила паркан, по якому проходила межова лінія більш ніж на 1 м. в сторону належної позивачу земельної ділянки, чим порушила право власника суміжної земельної ділянки, так як збудований відповідачем капітальний паркан проходить на відстані 5 см від виступаючої частини будинку позивача, перекривши прохід між будинком та парканом. Встановлення відповідачем паркану по встановленій нею межовій лінії, проходить по зовнішній стіні будинку, що унеможливлює в будь-який спосіб проведення робіт по ремонту та обслуговуванню будинку, який потребує термінового ремонту. З метою досудового врегулювання спору позивач неодноразово зверталася до відповідача із заявою про встановлення земельного сервітуту, в якій вказала на неможливість проведення ремонтно-будівельних робіт та робіт по обслуговування будинку через встановлений нею паркан, але відповідач на заяву жодним чином не відреагувала та не забезпечила можливості провести ремонт фундаменту та зовнішньої стіни будинку, так як, зовнішня стіна будинку почала тріскатися, що може загрожувати її обвалом. Для проведення ремонтно-будівельних робіт, необхідна земельна ділянка шириною не менше 1 м. та довжиною 15 м. паралельно зовнішній стіні будинку. Відповідач технічно спроможний надати таку земельну ділянку для її використання позивачем, оскільки ця площа захаращена різним непотребом, що склала під будинок позивача - відповідач. На підставі викладеного та посилаючись на норми ст. 98 -100 Земельного кодексу України та ст. 401-404 ЦК України просила суд встановити земельний сервітут на земельну ділянку, що належить [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS] для встановлення обладнання, необхідного для проведення ремонтно-будівельних робіт та робіт, пов`язаних з обслуговуванням будинку [ADDRESS] із метою забезпечення належного технічного стану будинку; визначити, що сервітут встановлюється безстроково; плата за користування земельним сервітутом становить 100% від суми земельного податку за частину земельної ділянки, на яку поширюватиметься дія сервітуту; сервітут поширюється на частину земельної ділянки відповідача шириною не менше 1 м. від зовнішньої стіни будинку позивача та довжиною 15 м. паралельно зовнішній стіні будинку [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. 07.03.2019 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області по справі було відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 29.10.2019 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення із викладених у позові підстав. Відповідач у\~судовому засіданні\~у задоволенні\~позовних вимог\~просила відмовити\~у повному\~обсязі.\~Крім того,\~подала до\~суду відзив\~згідно якого\~вказала,\~що позов\~ [PERSON] \~є безпідставним,\~не обґрунтованим\~та суперечить\~чинному законодавству,\~а також\~порушує її\~конституційні права\~про недоторканність\~приватної власності.\~Межі належної\~їй на\~праві власності\~земельної ділянки\~в співвідношенні\~з суміжними\~землекористувачами були\~визначенні і\~не змінювались\~в натурі\~з 26.11.1996\~року,\~раніше,\~ніж позивач\~придбала у\~1997\~році будинок\~по сусідству.\~27\~червня 1997\~року [PERSON] \~отримала рішення\~Новопетрівської сільської\~ради,\~в якому\~було погоджено\~План забудови\~на земельній\~ділянці площею\~0,22\~га.\~У січні\~1998\~року [PERSON] \~отримала державний\~акт на\~право приватної\~власності на\~свою земельну\~ділянку площею\~0,227\~га та\~від цього\~часу [PERSON] \~постійно порушувала\~межову лінію.Позивач порушила виданий їй план забудови, в якому зазначено відстань від межі 1 метр та збудувала свій будинок на земельній ділянці відповідача. [PERSON] порушила норми забудови чим погіршила свої умови в обслуговуванні будинку, а тепер хоче поліпшити свої умови за рахунок того, що у відповідача буде відібрано частину земельної ділянки. Ширина земельної ділянки відповідача у тому місці, де хоче взяти у користування [PERSON] має ширину 3 метра. Згідно пожежних норм це є обов`язковою умовою пожежної безпеки, що дорівнює проїзду пожежної машини. Відібравши у відповідача 1 метр шириною і 15 метрів довжиною земельну ділянку будуть порушені вимоги пожежонебезпеки відносно будинку відповідача. На підставі ст.ст. 321,373,374 ЦК України, ст. ст. 17,81,106,107 ЗК України просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В свою чергу представником позивача до суду було подано відповідь на відзив, згідно якого зазначив, що заперечення відповідача проти встановлення земельного сервітуту для обслуговування житлового будинку в основному зводяться до аналізу порядку встановлення та відновлення меж земельних ділянок, з посиланням на норми права, що регулюють право власності на землю. Відповідачем не наведено заперечень та не надано жодних доказів, які б вказували на існування законних обставин, що перешкоджали б встановленню земельного сервітуту. Відповідач стверджує, що [PERSON] під час будівництва будинку порушила план будівництва, чим сама собі погіршила умови його обслуговування. Проте, такі твердження відповідача не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають дійсності. Межову лінію між належними сторонам земельними ділянками було погоджено та встановлені у 1997 році під час виготовлення технічної документації щодо складання державних актів. У 2013 році відповідач порушуючи правила добро сусідства без погодження з [PERSON] знищила раніше встановлені межові знаки і змістила паркан, по якому проходила межова лінія більш ніж на 1 м. в сторону належної [PERSON] земельної ділянки, перекривши парканом прохід між будинком та парканом, який існував з 1997 року. І саме встановлення відповідачем паркану по зовнішній стіні будинку унеможливлює доступ та проведення робіт по його ремонту та обслуговуванню. Іншої можливості влаштування доступу позивача до стіни будинку, що межує із земельною ділянкою [PERSON] не існує. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13 лютого 1997 року посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Київської області Левчук О.Б., стала власником будинку [ADDRESS] . Рішенням 15-ї сесії XXII скликання Новопетрівської сільської ради Вишгородського району від 09 вересня 1997 року №16 [PERSON] , було передано у власність земельну ділянку площею 0,227 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . На підставі вказано рішення, [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку та є власником земельної ділянки площею 0,227 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що розташована на території [ADDRESS] сільської ради, [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи та неодноразово встановлювалося рішеннями судів, 20 жовтня 2011 року [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №506 від 03 червня 2006 року отримав державний акт серії ЯМ № 422128 кадастровий номер 3221886001:03:262:0167 на право власності на земельну ділянку, розміром 0,1250 га, що розташована по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. При цьому, право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку, розміром 0,1250 га, кадастровий номер 3221886001:03:262:0167, що розташована по [ADDRESS] виникло у порядку спадкування після [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №506 від 03 червня 2006 року, за яким [PERSON] , успадкував земельну ділянку за вказаною адресою, розміром 0,250 га за державним актом від 3 травня 2007, року, яку за його заявою розділено на дві земельні ділянки, одна з яких, розміром 0,1250 га, а після його смерті право власності на земельну ділянку перейшло до відповідача. Позивач вказала, що межову лінію між належними сторонам земельними ділянками було погоджено та встановлені у 1997 році під час виготовлення технічної документації щодо складання державних актів. Як видно із матеріалів справи, спір між сторонами щодо межі земельних ділянок триває з 2000 року та сторони зверталися до суду із відповідними позовами. З акту про відновлення меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків складеного 30.06.2013 року представником ГІП ТОВ «Центр Сприяння Земельній Реформі», на підставі державного акту серії ЯМ № 422128 кадастровий номер 3221886001:03:262:0167, вбачається, що були встановлені межі вказаних земельних ділянок. Позивач та її представник у судовому засіданні наголошували на тому, що відповідач у 2013 році порушуючи правила добро сусідства без погодження з [PERSON] знищила раніше встановлені межові знаки і змістила паркан, по якому проходила межова лінія більш ніж на 1 м. в сторону належної [PERSON] земельної ділянки, перекривши парканом прохід між будинком та парканом, який існував з 1997 року. І саме встановлення відповідачем паркану по зовнішній стіні будинку унеможливлює доступ та проведення робіт по його ремонту та обслуговуванню. Сервітутні відносини регулюються нормами статей 401 - 406 Цивільного кодексу України і статей 98 - 102 Земельного кодексу України. Відповідно до статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Статтею 98 Земельного кодексу України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до статті 404 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Перелік видів права земельного сервітуту, який не є вичерпним, наведено у статті 99 Земельного кодексу України. Відповідно до статті 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Разом із тим статтею 100 Земельного кодексу України також передбачено встановлення сервітуту договором, законом, заповітом або рішенням суду. У розумінні приписів наведених норм потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли особа не може задовольнити свої потреби іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту. З наявних в матеріалах фотокопій дійсно вбачається наявність паркану по зовнішній стіні будинку, що унеможливлює доступ та проведення робіт по його ремонту та обслуговуванню. Доводи відповідача щодо порушення позивачем будівельних норм і правил, внаслідок чого стіна будинку проходить по межі земельних ділянок, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді, оскільки [PERSON] був виданий дозвіл на виконання будівельних робіт №291/97 від 20.08.1997р., на виконання будівельних робіт з будівництва одноповерхового житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] , виданим Інспекцією ДАБК; З акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 21 травня 2003 року, вбачається, що державній технічній комісії пред`явлений закінчений будівництвом одноповерховий житловий будинок з господарчими спорудами збудований згідно з дозволом на виконання будівельно-монтажних робіт, виданим Вишгородською Інспекцією ДАБК, оглядом об`єкта встановлено, що будівельно-монтажні роботи виконані згідно з проектом та технічними умовами, у зв`язку з чим, було прийнято рішення про прийняття в експлуатацію збудованого будинку. Згідно плану забудови садиби за адресою [ADDRESS] від будинку [PERSON] межова лінія (паркан) була встановлена на відстані 1 м. від зовнішньої стіни будинку, тобто від зовнішньої стіни будинку до межі становить 1 м. та довжиною 5 метрів паралельно зовнішній стіні будинку (а.с. 48-49). Таким чином, встановленим є те, що позивач має перешкоди в користуванні його власністю, зокрема, відповідач не визнає встановлення нею паркану по зовнішній стіні будинку позивача, що унеможливлює доступ та проведення робіт по його ремонту та обслуговуванню. Допитана у судовому засіданні, свідок [PERSON] , суду пояснила, що була головою Новопетрівської сільської ради. Попередні власники земельної ділянки позивача написали заяву, що вони відступають чоловікові [PERSON] частку землі під гараж. ТОВ «Тетіс» робив обміри та державні акти, проте на той час видавалися державні акти з неточними замірами, а приблизно. Протягом тривало часу у сторін існують суперечки щодо межі земельної ділянки. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Під час\~розгляду справи,\~судом встановлено,\~що нормальне\~функціонування господарства\~позивача та\~задоволення її\~інтересів при\~використанні свого\~майна (проведення\~ремонтних робіт)\~неможливе без\~встановлення сервітуту. Іншої можливості влаштування доступу позивача до стіни будинку, що межує із земельною ділянкою [PERSON] не існує. За таких обставин суд приходить до переконання, що позивач довів перед судом та надав належні доказів того, що він не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом, окрім як встановленням права земельного сервітуту на земельну ділянку, що належить [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS] , для встановлення обладнання, необхідного для проведення ремонтно-будівельних робіт та робіт, пов`язаних з обслуговуванням будинку [ADDRESS] із метою забезпечення належного технічного стану будинку. Підсумовуючи все наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд приходить до висновку, що про часткове задоволення позовних вимог позивача, оскільки вимоги в частині поширення сервітуту на частину земельної ділянки відповідача, зокрема, довжиною 15 м. паралельно зовнішній стіні будинку [ADDRESS] є не обґрунтованими у відповідності до плану забудови садаби. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідач, звільнена від сплати судового збору, їх необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial