Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивувала тим, що вона звернулась до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України з питання призначення пенсії. Під час вивчення документів виявлено помилку в написанні її прізвища у трудовій книжці, яке вказане як « [PERSON] ». Як зазначено в трудовій книжці дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Однак, в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] зазначено прізвище після реєстрації шлюбу, як « [PERSON] », а також зазначено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Виправити помилку в написанні прізвище в даний час не має можливості, оскільки трудова книжка виписана 23.12.1979 року Кременчуцькою державною взуттєвою фабрикою, якої на даний час не існує. Заявник до суду надала заяву про слухання справи без її участі, свою заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник заявника адвокат Голобородько О.П. заяву підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі. Представник заінтересованої особи Кременчуцького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Ухвалою судді від 05.08.2019 року відкрито провадження у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України з питання призначення їй пенсії. Під час вивчення документів спеціалістом пенсійного фонду виявлено помилку в написанні її прізвища у трудовій книжці, яке вказане як « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Факт належності заявниці правовстановлюючого документу - трудової книжки, заповненої 23.12.1979 року, яка видана на ім`я « [PERSON] » підтверджується: свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28.04.1956 року, копією паспорту, копією картки платника податків. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Також згідно п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved