Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовною заявою про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення коштів за вимушений прогул при затримці виконання рішення про поновлення на роботі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29.05.2019 року, залишенем без змін Постановою Полтавського апеляційного суду від 26.09.2019 року по справі № 527/1466/18 було визнано її звільнення від 06.11.2017 року незаконним та поновлено її на посаді головного бухгалтера ПП «Агрофірма «Славутич». В подальшому 29 та 30.05.2019 року вона прибувала до ПП «Агрофірма « Славутич», але її не допустили на територію підприємства, в подальшому отримала виконавчий лист від 31.05.2019 року, про те станом на 01.10.2019 рішення в частині поновлення її на посаді головного бухгалтера так і не виконане, виконавче провадження № 59257043 щодо поновлення на роботі є відкритим та незавершеним. Наказом № 354 від 18.06.2019 року ПП «Агрофірма «Славутич», який позивач отримала поштою 26.06.2019 року було вирішено: внести зміни до штатного розпису ПП «Агрофірма «Славутич» ввівши в нього посаду головного бухгалтера з посадовим окладом в розмірі 4200,00 грн. на місяць; затвердити посадову інструкц3ію головного бухгалтера ПП «Агрофірми «Славутич»; поновити [PERSON] на посаді головного бухгалтера Пп «Агрофірми «Славутич» з 06.11.2017 р.; ознайомити [PERSON] під розпис з посадовою інструкцією головного бухгалтера ПП «Агрофірма «Славутич»; [PERSON] допустити до виконання обов`язків головного бухгалтера ПП «Агрофірма «Славутич» після її ознайомлення під розпис з посадовою інструкцією головного бухгалтера ПП «Агрофірма « Славутич», надання нею оригіналу її трудової книжки та надання документу про повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки ( бухгалтер або економіст). Жодного запису в трудову книжку про поновлення на роботі відповідачем не було виканоно. 27.06.2019 року поштою отримала Наказ № 355 від 20.06.2019 року «Про скорочення штату та внесення змін до штатного розпису» яким: вносились зміни до штатного розпису ПП «Агрофірми «Славутич з 28.08.2019 року скоротивши одну штатну одиницю головного бухгалтера; відповідно до чинного законодавства України не пізніше ніж за 2 місяці попередити працівника [PERSON] , головного бухгалтера про її вивільнення та запропонувати їй переведення на іншу вакантну посаду. У разі відмови або відсутності вільної посади підготувати документи для її звільнення згідно п.1 ст. 40 КзпП. 03.09.2019 року також поштою отримала Наказ № 359 від 28.08.2019 року ПП «Агрофірма «Славутич» про звільнення [PERSON] , яким за відсутності в ПП «Агрофірма «Славутич» вільних посад звільнити [PERSON] з посади головного бухгалтера ПП «Агрофірма «Славутич» на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП; через відсутність [PERSON] на робочому місці завірену копію наказу направити на адресу [PERSON] поштою цінним листом з описом вкладення. Вважає наказ № 359 від 28.08.2019 року незаконним, просила його скасувати а стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 13097,04. В подальшому збільшила свої позовні вимоги та просила: визнати незаконним та скасувати наказ ПП «Агрофірми « Славутич» № 359 від 28.09.2019 року « Про звільнення [PERSON] ; визнати незаконним звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера ПП «Агрофірми «Славутич»; поновити [PERSON] на посаді головного бухгалтера ПП «Агрофірми «Славтутич з дати звільнення, а саме з 28.08.2019 року; стягнути з ПП «Арофірми «Славутич» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на работі за період з 30.05.2019 року по 15.12.2020 включно в сумі 57746,04; стягнути в ПП «Агрофірми «Славутич» на користь [PERSON] моральну шкоду за час вимушеного прогулу та при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 50000,00 грн.;стягнути в ПП «Агрофірми «Славутич» на користь [PERSON] понесені витрати на проведення психологічного дослідження при діагностиці моральної шкоди у сумі 4000,00 грн; стягнути з ПП «Агрофірми «Славутич» на користь держави судовий збір; рішення в частині поновлення на работі та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання. В судовому засіданні позивач та її представник підтримували заявлені вимоги з урахуванням збільшення та прохали їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач направив до суду відзив, в якому вказав, що видали наказ на поновлення [PERSON] на посаді головного бухгалтера, але не здійснили запису в її трудову книжку, оскільки [PERSON] її не надала і ніколи не надавала свою трудову книжку на підприємство ПП «Агрофірма «Славутич». Звільнили у зв`язку із відсутністю потреби в такій посаді. Про розірвання трудового договору не йде мова, оскільки ПП «Агрофірма «Славутич» ніколи не укладала ніяких трудових договорів із [PERSON] , вакантні посади на підприємстві відсутні, не існує вакантних посад та роботи, які може виконувати [PERSON] . Крім того в штатному розкладі ПП «Агрофірма «Славутич» не існує посади бухгалтера, тому в позові просить відмовити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримував обставини викладі у відзиві на позов та просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явивсь належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд дійшов наступних висновків. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29.05.2019 року по справі № 527/1466/18 визнано незаконним звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера ПП Агрофірми «Славутич», поновлено [PERSON] на посаді головного Бухгалтера ПП Агрофірми «Славутич» з дати звільнення, а саме з 06.11.2017 року, стягнуто з ПП Агрофірма «Славутич» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2017 року по 29.05.2019 року включно в сумі 57746,04 грн. (а.с.8-14). Вказане рішення було залишено без змін Постановою Полтавського апеляційного суду від 26.09.2019 року. 04.06.2019 року була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 59257043 відповідно до виконавчого листа виданого 31.05.2019 року. ( а.с.20-23) 18.06.2019 року ПП Агрофірма «Славутич» був винесений наказ № 354 « Про виконання рішення суду» яким вносились зміни до штатного розпису ПП Агрофірма «Славутич», ввівши в нього посаду головного бухгалтера з посадовим окладом в розмірі 4200 грн. в місяць, затверджувалась посадова інструкція головного бухгалтера Пп Агрофірми «Славутич», поновлювалась [PERSON] на посаді головного бухгалтера ПП Агрофірми «Славутич» з 06.11.2017 року, [PERSON] повинна була ознайомитись під розпис з посадовою інструкцією головного бухгалтера ПП Агрофірми «Славутич», також [PERSON] допускалась до виконання обов`язків головного бухгалтера ПП Агрофірми «Славутич» після ознайомлення її під розпис з посадовою інструкцією головного бухгалтера ПП Агрофірми «Славутич», надання нею оригіналу її трудової книжки на надання нею документу про повну вищу освіту відповідного напрямку підготовки (бухгалтер або економіст).( а.с.27) 20.06.2019 року ПП Агрофірмою «Славутич» був винесений Наказ № 355 «Про скорочення штату та внесення змін до штатного розпису у зв`язку із змінами в виробничо - господарській діяльності підприємства», а саме вносились зміни до штатного розпису ПП Агрофірма «Славутичу» з 28 серпня 2019 року скоротивши одну штатну одиницю головного бухгалтера, відповідно до чинного законодавства України не пізніше ніж за 2 місяці попереджалась працівник [PERSON] , головний бухгалтер про її вивільнення та запропоновувалось їй переведення на іншу вакантну посаду, у разі вімови або відсутності вільної посади підготувати документи для її звільнення згідно п.1 ст. 40 КЗпП. (а.с.28) Вказані накази позивач [PERSON] отримувала засобами поштового зв`язку, що не оспорювалось сторонами по справі. 28.08.2019 року ПП Агрофірмою «Славутич» був винесений Наказ № 359 «Про звільнення [PERSON] », яким у зв`язку із внесенням з 28.08.2019 року змін у виробничо - господарській діяльності підприємства наказом по ПП Агрофірма «Славутич» № 355 від 20.06.2018 р., а саме у зв`язку із скороченням посади головного бухгалтера підприємства, зважаючи та не, що головний бухгалтер ПП Агрофірми «Славутич» [PERSON] про наступне скорочення займаної нею посади була повідомлена не менше ніж за 2 місяці, а саме 27.06.2019 р. коли отримала направлену на її адресу цінним листом з описом вкладення копію наказу по ПП Агрофірма «Славутич» № 355 від 20.06.2018 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення, наказувалось за відсутності вільних посад звільнити [PERSON] з посади головного бухгалтера Пп Агрофірми «Славутич» на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП, через відсутність [PERSON] на робочому місці завірену копію наказу направити на адресу [PERSON] поштою цінним листом з описом вкладення. ( а.с.29) Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Частиною 1 ст. 40 КЗпП України передбачено випадки, за яких трудовий договір з працівником може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, та зокрема визначено однією із таких підстав - зміна в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення штату чисельності або штату працівників. Ч.1 ст.49-2 КЗпП України встановлено обов`язок власника або уповноваженого ним органу про наступне вивільнення працівника попередити персонально не пізніше ніж за два місяці. Частиною 2 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Порядок та умови застосування переважного права на залишення працівників на роботі за таких обставин врегульовано ст. 42 КЗпП України. Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно із ч.3 ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Як вбачається з наявних у справі матеріалів, що з моменту попередження позивача про звільнення і до моменту самого звільнення, відповідачами обов`язок по працевлаштуванню [PERSON] виконаний не був, що вказує на порушення останніми встановленого порядку вивільнення позивача. Відповідачем не надано належних доказів, як і не долучався існуючий на підприємстві штатний розпис працівників, що б суд мав можливість встановити відсутність інших вакантних посад для працевлаштування [PERSON] . Не надано відповідачем також доказів того, що позивач був належним чином повідомлений про наявність на підприємстві вакантних посад і відповідно можливість її працевлаштування. Враховуючи вище викладене, позовна вимога про визнання незаконним звільнення [PERSON] та скасування наказу № 359 від 28.08.2019 року є обґрунтованою і тому підлягає до задоволення. Згідно із ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно із ст.ст.23, 24 Закону України «Про оплату праці» №108/9-ВР від 24.03.1995, заробітна плата працівників підприємств на території України виплачується за місцем роботи у грошових знаках, що мають законний обіг на території України. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. У відповідності до вимог ч.1ст.30 Закону України «Про оплату праці», при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку (ч.2ст.30 Закону України «Про оплату праці»). Згідно з пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100, для розрахунку суми компенсації (як і для відпускних) беруть виплати за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю виплати компенсації. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється, якщо працівник не мав заробітку не з вини працівника, виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховується допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Згідно з п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Однак позивачем не було надано суду будь - яких доказів отримання заробітної плати або доходів за цей період. Суд не може взяти до уваги середньоденну заробітну плату [PERSON] в розмірі 148,83 грн. оскільки вона розраховувалась судом в рішенні Глобинського районного суду Полтавської області від 29.05.2019 року за інший період, який не відносить до періоду заявленого в збільшених позовних вимогах, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. Не підлягає до задоволення також позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. та відшкодування витрат понесених на проведення психологічного дослідження при діагностиці моральної шкоди, оскільки відповідно до висновку соціально - психологічного дослідження № 24-11-20 досліджувались моральні аспекти через порушення трудових прав за період з 06.11.2017 року по 26.09.2019 рік по цивільній справі № 527/1466/18, що не стосується розгляду даної справи ( а.с.144-157). Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial