Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суд із позовною заявою про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до закінчення навчання. Позов мотивує тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано в 1995 році, та який розірвано в судовому порядку. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що донька навчається у Національному університеті «Львівська політехніка» на денній формі навчання, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, коштів на її утримання взагалі не надає, що й стало підставою звернення до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, при цьому подала заяву, в якій просить позов розглядати за її відсутності. Відповідач позов визнав частково, зазначивши, що на даний час він не працює, не отримує регулярного заробітку, в другому шлюбі має малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З огляду на це, його матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі, погоджується сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки лише в розмірі 600 грн. щомісяця. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Як встановлено судом, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] /а.с.4/ та, після досягнення повноліття, продовжує навчатися на денній формі навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», закінчує навчання 30.06.2017 року /а.с.3/, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а її батько [PERSON] /а.с.6/ в змозі їй таку надавати, оскільки не подав суду жодних доказів, які б свідчили про те, що він не зможе надавати таку. Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, зокрема те, що відповідача звільнено з роботи за власним бажанням, він не має регулярного заробітку, що стверджується копією трудової книжки /а.с.36/, та що на утриманні у відповідача перебуває малолітній син [PERSON], [INFO]. Інших видів заробітку він не має. Виходячи з наведеного та враховуючи обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 СК України і роз'яснення дані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати, а також з врахуванням встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати - 1218 грн. та прожитковий розмір для дитини певного віку /від 6 до 18 років/ в розмірі 1286 грн., що є наближеним до мінімальної заробітної плати, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 07.08.2014 року і до завершення [PERSON] навчання в червні 2017 року. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із [PERSON] слід стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого при подачі позовної заяви позивач була звільнена.

Outcome: partial