Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 22 серпня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області, відповідний актовий запис за №72; неповнолітніх дітей: дочку, [PERSON] , [INFO] та дочку, [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею. Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2021 року провадження у зазначеній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Згідно ухвали Гусятинського районного суду від 02 грудня 2021 року проведено заміну третьої особи: орган опіки та піклування Гусятинської державної адміністрації на Службу у справах дітей Васильковецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, залучивши її до участі в справі. В підготовчому засідання учасники справи не з`явились, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялись належним чином. Через канцелярію суду відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову. наслідки визнання позову відповідачу відомі. Від представника позивача адвоката Прислопського В.Я надійшла заява про про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. З врахуванням заяви відповідача про визнання позову просить винести рішення на стадії підготовчого провадження. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 22 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції, про що зроблений актовий запис за №72, що сторонами не оспорюється і стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.4). У шлюбі народились [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.7,8) та сторонами не оспорюється. Як вбачається із змісту пояснень [PERSON] , викладених заяві по суті, вона вважає, що сімейні стосунки між ними не склалися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Фактично шлюбні відносини припинені.сторони протягом 10 місяців спільно не проживають. Збереження сім`ї суперечить її інтересам. (а.с.2-3). Судом встановлено, що причиною припинення сімейних відносин подружжя являється втрата порозуміння та різні погляди на життя. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. При таких обставинах справи суд вважає, що підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Щодо вимог позову про визначення місця проживання дитини, суд приходить до наступних висновків. Як вже встановлено, у сторін в справі народилась доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.7,8). Відповідно до ст. 161 Сімейного Кодексу України якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено, третя особи: Служба у справах дітей Васильковецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області направила до суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з позивачкою, за відсутністю спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Так, із з висновку слідує, що згідно акту обстеження житлово - побутових умов [PERSON] , умови проживання добрі та прийнятні для проживання/перебування малолітніх дітей. По місцю реєстрації, матір дітей, [PERSON] , характеризується позитивно, скарг щодо виховання дітей не надходили. Під час засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 09.12.2021 року, [PERSON] зазначила, що хоче, щоб її малолітні діти проживали разом із нею. Батько дітей, [PERSON] , зазначив, що не заперечує визначення місця проживання його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] із їхнею матір`ю [PERSON] . Проте, він хоче приймати активну участь у вихованні дітей, на що матір дітей не заперечує. Служба у правах дітей Васильковецької сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з їх матір`ю [PERSON] , [INFO] по місцю ї реєстрації: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність обставин, які б викликали сумнів у можливості та бажанні матері виховувати дітей та про задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113, 160, 161 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved