Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що є вкладником Кредитної спілки «Морське кредитне товариство» (далі - Спілка), яка не повертає їй гроші за договором. Просить стягнути з відповідача 5000,00грн. вкладу, 1600,00грн. відсотків, пеню по час винесення рішення та судові витрати. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання представника не направив, причини неявки в судове засідання не повідомив, про дату та час якого був повідомлений в встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступними підставами. Судом встановлено, що Спілка та [PERSON] уклали договір 25 червня 2008 року, за яким Спілка отримала від неї 5000,00грн. строком на 12 місяців з виплатою відсотків у розмірі 32% річних (а.с.5,6). Згідно п.5.1. у випадку неповернення Спілкою (з її вини) вкладу та суми процентів, Спілка сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення від неповернутої суми вкладу за кожен день затримання виплати (а.с.5зв.). За розрахунком розмір відсотків, зі сплати яких є заборгованість Спілки перед позивачкою склав 1600,00грн. (5000,00грн.*32%). Згідно ч.1 ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, та у встановлений строк (термін) його виконання. Згідно п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02 квітня 2009 року про порушення провадження у справі про банкрутство Спілки введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с.22). Згідно п.4 ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань. Згідно ст.ст.10, 27, 60 ЦПК України сторони, яки приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, обґрунтовані, доказані та підлягають задоволенню в частині стягнення вкладу та відсотків. Стягнення пені не підлягає задоволенню з підстав її мораторію.

Outcome: partial