Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 червня 2010 року було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. Мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року припинено сімейні відносини та ведення спільного господарства з відповідачем. Це сталося у зв’язку з непорозумінням, сварками та скандалами. Зараз подружжя мешкає окремо, а тому позивач вважає, що їхньої сім’ї більше не існує. Втрачено почуття кохання та поваги. Окрім того позивач має стосунки з іншим чоловіком, з яким має намір створити сім’ю. спору про поділ майна не має. У зв’язку з чим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що не проживає разом з відповідачем з березня 2014 року, не підтримують шлюбні відносини та не спілкуються. Вважає неможливим збереження шлюбу, оскільки не бажає цього. Зараз мешкає з іншим чоловіком. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна не має. Відповідач позов не визнав, проти розірвання шлюбу заперечував, вважав, що можливе відновлення їх шлюбних відносин. Підтвердив суду, що з березня 2014 року вони не проживають разом. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 12 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за № 43 та видано свідоцтво про шлюб 1-КИ № 168696 (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину – [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-КИ № 292815 (а.с.5). З березня 2014 року сторони не проживають разом стосунки не підтримують та не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння подружжя та небажання позивача зберегти шлюб. Суд надавав подружжю час на примирення протягом одного місяця, проте за цей час позивач від позову не відмовилася та наполягала на розірванні шлюбу. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача про розірвання шлюбу, оскільки згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У зв’язку з чим суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та не відповідає принципу добровільності шлюбу. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна та місце проживання дитини подружжя не має. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved