Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, яку мотивувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2006р.. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], 25.11.2007р.н.. Шлюбні та сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з 02.05.2011р.. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини втрати взаєморозуміння та поваги один до одного, у звязку з чим, подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе, тому просить розірвати шлюб та стягнути з неї державне мито, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивач\~ [PERSON]\~ у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала.\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. У звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.112 СК України , суд виясняє фактичні взаємини подружжя, реальні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них , інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення.\~ З матеріалів справи видно , що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з\~ 18.07.2006р.. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], 25.11.2007р.н.. Шлюбні та сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з 02.05.2011р.. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини втрати взаєморозуміння та поваги один до одного. Сторони не бажають\~ збереження сімї, оскільки подальше їх сумісне життя неможливе у звязку з психологічною несумісністю, тобто збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Таким чином , матеріалами справи підтверджено , що сімя фактично розпалася , сторони примиритися не бажають і подальше сумісне життя і збереження шлюбу заперечує інтересам сторін, згоду про місце мешкання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу між сторонами знайдено, у звязку з чим позовна вимога щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з позивача державного мита, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС, суд зазначає, що відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, відповідно до ст. 133 ЦПК України, державне мито, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС не віднесено до судових витрат. Крім того, зазначена позовна вимога стосується майбутніх дій позивача, що не відноситься до предмета спору, і суд не наділений повноваженнями прийняти рішення щодо відносин у майбутньому. З огляду на вищевказане зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню.

Outcome: partial