Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. В обґрунтування позову зазначено, що від шлюбу із [PERSON] позивач має доньку [PERSON] . За свою трудову діяльність позивач зі своїм чоловіком накопили великі грошові збереження. В червні 1992 року [PERSON] одружилася із [PERSON] . Тривалий час позивач із чоловіком повністю забезпечували родину [PERSON] через те, що у відповідачів не було достатнього доходу. 21 серпня 2000 року подружжям Порадою було надано [PERSON] для купівлі квартири 5000 доларів США, що за курсом НБУ відповідало 27 000 грн., про що складена розписка. Після чого, 22 серпня 2000 року [PERSON] придбала кв. [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] в 2001 році позивач отримала спадок за заповітом після чоловіка. В подальшому вона з донькою оформила три договори позики на отримання грошей для придбання об`єктів нерухомості, а саме: 03.07.2002 року на суму 4500 доларів США, для придбання кв. [ADDRESS] ; 08.11.2002 року на суму 8300 доларів США, для придбання двох квартир - [ADDRESS] та 14.05.2003 року на суму 4700 доларів США, для придбання кв. [ADDRESS] . Всього [PERSON] отримала 22500 доларів США, які зобов`язалася повернути за першою вимогою. Посилаючись на ст.ст.61,65 СК України та ст.ст.1048, 1049 ЦК України, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості 1 718 661,47 гривень, яка складається з 618 327,00 грн. отриманих коштів та 1\~100\~334,47 грн. відсотків за користування грошима та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 30.09.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 26.10.2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому зазначає, що спірні договори позики і боргова розписка мають суперечливий зміст та були складені позивачкою та [PERSON] не в період з 2000-2003 роки, а в теперішній час. Йому нічого не відомо про будь-які грошові запозичення [PERSON] під час їх колишнього подружнього життя. Присутнім при обговоренні, складанні та підписанні договорів позики і боргової розписки між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] він не був. Про справжню мету отримання [PERSON] цих грошових коштів і про їх подальшу долю йому нічого не відомо. Згоду на укладання таких договорів позики він не надавав. Строк позовної давності позивачем пропущений. Позивач не мала гідного постійного заробітку. Як співвласник та керівник ТОВ «Едванс», працюючи за сумісництвом на ТОВ «Геліос» та ТОВ «Золотий фазан», він заробляв значну за розміром суму грошових коштів, і самостійно утримував свою родину. Вказані квартири були знайдені та підібрані ним, але вимушено оформлені на [PERSON] виключно за його ініціативою. Ці квартири не мали ніякої цінності, навіть після їх переведення до нежитлового фонду. Для того, щоб здавати ці квартири в оренду, потрібно було створити нові об`єкти нежитлової комерційної нерухомості. А це зробити могло тільки ТОВ «Едванс», яке й орендувало це майно у [PERSON] на безпрецедентно вигідних для неї умовах. Ця стратегія була розроблена та втілена в життя особисто [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надала, при цьому 17.11.2020 року звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що проти позову не заперечує. Пояснила, що [PERSON] після закінчення інституту майже ніде на працював,тому її батьки вирішили надати їм гроші для того, щоб купили нерухомість та здавати її в оренду. Причому, [PERSON] відмовився запозичувати гроші [PERSON] , оскільки не довіряв останньому. 20.11.2020 року позивачем подано відповідь на відзив відповідача [PERSON] , в якій зазначено, що вона з померлим чоловіком все життя працювали і отримували достатній дохід, який дозволяв допомагати родині доньки, що підтверджується наданими нею доказами. [PERSON] не мав доходу, якого би вистачило для придбання п`яти об`єктів нерухомості. [PERSON] існував за рахунок грошей родини [PERSON] та своєї дружини. Просила задовольнити позов. 20.11.2020 року представником відповідача [PERSON] подано суду заяву, в якій зазначає, що стороною відповідача [PERSON] не було подано відзиву, з огляду на відсутність заперечень. Подружжя [PERSON] утримували батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] ТОВ «ЄДВАНС» було створено [PERSON] , яка в подальшому взяла [PERSON] на посаду директора та ввела до складу учасників. [PERSON] на займані у батьків кошти придбала п`ять об`єктів нерухомого майна. 18.12.2020 року відповідачем [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких зазначено, що розписка та договори позики не засвідчені підписами усіх учасників правочину та його свідками на підтвердження здійснення. Ці боргові документи не підтверджують, що саме на запозичені гроші були придбані квартири. Він завжди мав постійний дохід, ще до одруження. З 1992 року заробляв та постійно вкладав в сімейний бюджет грошові кошти. З 1997 року він працював директором ТОВ «Едванс», яке створило власну мережу аптечних закладів і тривалий час здійснювало надприбуткову господарську діяльність. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~21.12.2020\~року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, зазначила, що відповідач [PERSON] під час шлюбу із [PERSON] отримала від матері та батька позику на придбання нерухомості з подальшою здачею в оренду на загальну суму 22500 доларів США, а тому за борговим зобов`язанням має відповідати колишнє подружжя разом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та запереченнях. Зазначив, що на отримання значної кількості грошей потрібна згода другого подружжя, такої згоди він не давав. Позивачем не доведено, що [PERSON] витратила запозичені гроші в інтересах сім`ї, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між придбанням об`єктів нерухомості та реконструкцією у нежитлове приміщення. Просив в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явилася, поважну причину неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 06 березня 1985 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому, актовий запис № 89, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 06.03.1985 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом Загс Шевченківського райвиконкому від 26.12.1987 року, актовий запис № 2589. 27.06.1992 року між [PERSON] та [PERSON] (після одруження [PERSON] ), було укладено шлюб, зареєстрований Відділом Загс міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 855, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.06.1992 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2001 року. 21.08.2000 року [PERSON] та [PERSON] надали [PERSON] в борг для купівлі квартири [ADDRESS] - 5000 доларів США, що на момент укладення договору було еквівалентно 27 000 грн., що підтверджується розпискою. 03.07.2002 року [PERSON] надала [PERSON] в борг для придбання квартири [ADDRESS] - 4500 доларів США, що на момент укладення договору було еквівалентно 24 000 грн., що підтверджується договором позики. 08.11.2002 року [PERSON] надала [PERSON] в борг для придбання двох квартир [ADDRESS] - 8300 доларів США, що на момент укладення договору було еквівалентно 44 000 грн., що підтверджується договором позики. 14.05.2003 року [PERSON] надала [PERSON] в борг для придбання квартири [ADDRESS] - 4700 доларів США, що на момент укладення договору було еквівалентно 25 000 грн., що підтверджується договором позики. Запозичені кошти [PERSON] зобов`язалася повернути за першою вимогою. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сердюк В.О. від 22.08.2000 року, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за 25\~949,00 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ніколаєвською Л.Б. від 04.07.2002 року, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за 22\~388,00 грн. Згідно з договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Сенченко В.М. від 15.05.2003 року, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за 23\~229,00 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Капшуровою Ю.В. від 09.11.2002 року, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за 20 708,00 грн. Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Капшуровою Ю.В. від 09.11.2002 року, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за 21\~069,00 грн. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 386/5 від 31.10.2000 року житлове приміщення - квартира [ADDRESS] , що зареєстроване за [PERSON] , переведено в нежитлове. Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 17.11.2000 року, приміщення [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 333/6 від 05.11.2002, житлове приміщення квартира [ADDRESS] , що зареєстроване за [PERSON] , переведено до нежитлового фонду. Відповідно до свідоцтва на право власності серії [NUMBER] від 05.11.2002 року приміщення [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 573303 від 28.05.2004 року, [PERSON] зареєстровано ФОП. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 411/13 від 28.10.2004 року, житлове приміщення - квартира [ADDRESS] , що зареєстроване за [PERSON] , переведено до нежитлового фонду. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 18.04.2005 року, приміщення [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 233/1 від 26.05.2011 року, оформлене право власності на нежитлове приміщення № 75 першого поверху/літ. А-9/ по [ADDRESS] за [PERSON] 31.08.2020 року [PERSON] звернулася до [PERSON] , [PERSON] з досудовою вимогою про повернення запозичених коштів та відсотків за користування грошима у сумі 1\~100 334,47 грн., яку було направлено останнім засобами поштового зв`язку. Відповідно до наданих позивачем розрахунків,станом на 22 серпня 2020 року загальна сума заборгованості за розпискою від 21 серпня 2000 року та договорами позики від 03 липня 2002 року, 08 листопада 2002 року та 14 травня 2003 року становить 1 718 661,47 гривень, з яких 618 327,00 гривень сума отриманих коштів та 1 100 334,47 гривень відсотків за користування грошима. Відповідачем [PERSON] були надані суду наступні документи, зокрема: заява [PERSON] про вчинення злочину [PERSON] ; відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів; відзив на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми; листи УПФУ Запорізької області про страховий стаж [PERSON] ; заяву [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», відповідь АТ КБ «ПриватБанк»; клопотання [PERSON] про призначення почеркознавчої експертизи по справі № 331/5437/19; клопотання [PERSON] про призначення почеркознавчої експертизи по справі № 331/1885/2020; договори позики [PERSON] у [PERSON] від 01.01.2017 року, 30.09.2019 року з розписками; характеристики [PERSON] з гаражного кооперативу та Іоанно-Богословської громади Запорізької єпархії Української православної церкви, ОК «Губенське»; заяву Запорізькому апеляційному суду по справі № 337/1929/19, Відповідачем [PERSON] були надані суду наступні документи, зокрема: свідоцтва про народження дітей; відомості про сплату [PERSON] аліментів; медичну документацію [PERSON] ; відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке зареєстроване за [PERSON] ; договір купівлі-продажу човна «BRIG» від 11.07.2006 року; договір від 01.09.2007 про надання послуг з реконструкції човна; договір дарування квартири від 22.12.2003 року; заява [PERSON] до офісу Генерального прокурора України про перевірку законності здійснення господарської діяльності [PERSON] ; листування із [PERSON] із податковими службами, лист Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 03.09.2020; довідка про взяття на облік [PERSON] як безробітного до Запорізького міського центру зайнятості з 06.04.2020. З огляду на положення статей 76, 77, 81, 89 ЦПК України, суд не приймає як докази долучені відповідачами до матеріалів справи вищевказані документи, як неналежні, у зв`язку з тим, що у зазначених документах не міститься інформація щодо предмета доказування, а тому, на підставі ч.4 ст.77 ЦПК України, суд не бере їх до розгляду. На підтвердження отримання доходів [PERSON] надано наступні докази: виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань, відповідно до якої [PERSON] є керівником ТОВ «Едванс»; детальна інформація про юридичну особу ТОВ «Едванс»; листи Фонду державного майна України, інформація з приводу ліцензій ТОВ «Едванс»; свідоцтво про державну реєстрацію 03.09.1997 року ТОВ «Едванс»; довідка №24/797 про включення до єдиного державного реєстру підприємців та організацій України; спеціальне доручення №1 ТОВ «Едванс» від 18.04.2005 року директору ТОВ ФФ «ФармаТрейд»; договір оренди нежитлового приміщення №31/03/09/3-75 від 31 березня 2009 року; сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта по [ADDRESS] після реконструкції №ЗП000932 від 20.12.2010 року, наданий на замовлення ТОВ «Едванс»; лист ДАБІ у Запорізькій області від 17.01.2020 року; акти приймання-здачі виконаних робіт та надання послуг ВРЕЖО № 6 від 31.07.2012 року, за адресами [ADDRESS] , [ADDRESS] ; робочий проект реконструкції нежитлового приміщення №76 по [ADDRESS] під аптеку ТОВ «Едванс»; акт 40 державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту; ліцензії на роздрібну торгівлю лікарськими засобами ТОВ «Едванс» на період з 26.11.2003 по 25.10.2011 року; акт обстеження стану нежитлового приміщення [ADDRESS] ; дозвіл № 16973 ЗМР на розміщення об`єкту торгівлі та сфери послуг ТОВ «Едванс » з 27.02.2004 по 28.05.2004; торговий патент на право здійснення торгівельної діяльності ТОВ «Едванс» з 07.03.2004 по 28.02.2005; письмові пояснення експерта від 09.12.2014 року на поставлені питання в ухвалі суду від 27.11.2014 стосовно складеного висновку №36/27-14 по справі № 908/1171/1. Як вбачається з трудової книжки [NUMBER] [PERSON] з 01.08.1988 по 28.08.1988 він працював санітаром тубдиспансеру № 4 м. Кривого Рога; з 1989 по 1995 навчався у Запорізькому державному медичному інституті; з 1995 по 1997 працював лікарем-інтерном по терапії ЦРЛ №1 Жовтневого району м. Запоріжжя; з липня 1997 по жовтень 1997 року працював лікарем-консультантом на Українсько-американському сумісному підприємстві «Інтрейд»; з 01.10.1997 року прийнятий на посаду директора ТОВ «Едванс». Зі статуту ТОВ «Едванс» вбачається, що підприємство було засновано 01.09.1997 року [PERSON] із внеском до статутного капіталу 2800 грн. (28%), [PERSON] із внеском 3000 грн. (30%), [PERSON] із внеском 1800 грн. (18%), [PERSON] із внеском 1000 грн. (10%) та [PERSON] із внеском 1400 грн.(14%). 02.03.1998 року у статут внесені зміни про те, що у статутному фонді підприємства засновниками є [PERSON] із 50% частки, [PERSON] - 25%, [PERSON] 25%. Проте, жоден з цих документів не підтверджує наявність у відповідачів доходу, достатнього для придбання п`ятьох об`єктів нерухомості. Твердження [PERSON] , що ТОВ «Едванс» вело надприбудкову діяльність жодним доказом не підтверджено. Слід зазначити, що прибуток товариства не є доходом директора цього підприємства. Із наданих позивачем документів вбачається, що указом Президії Верховної ради СРСР від 11 березня 1981 року [PERSON] присвоєно звання Героя соціалістичної праці з врученням ордену Леніна та золотої медалі «Серп і молот» (т.1 а.с.18). Рішенням ради Ленінградського технологічного інституту ім. Ленради від 24 березня 1981 року [PERSON] присуджено вчений ступінь кандидата технічних наук (т.1 а.с.20). Рішенням загальних зборів Академії інженерних наук України від 26 грудня 1991 року [PERSON] обраний академіком (т.1 а.с. 23). Згідно з довідкою Апарату Верховної ради України [PERSON] був народним депутатом першого скликання Верховної Ради України, працював на посаді члена Комісії Верховної Ради України з питань розвитку базових галузей народного господарства (т.1 а.с.19). Як вбачається з трудової книжки [PERSON] з 10.11.1964 по 01.12.1997 років перебував на керівних посадах Запорізького абразивного комбінату(т.1 а.с. 26-29). Рішенням спеціалізованої вченої Ради Дніпропетровського металургійного інституту від 15 вересня 1992 року, протокол № 7 [PERSON] присуджено науковий ступінь доктора технічних наук (т.1 а.с.22). Указом Президента України Кучми Л.М. №1190/96 від 11 грудня 1996 року [PERSON] присуджено державну премію України в галузі науки і техніки 1996 року (т.1 а.с.24). 28 січня 1998 року [PERSON] надано статус почесного громадянина м. Запоріжжя (т.1 а.с.25). Рішенням вченої Ради Державної металургійної академії України від 23 квітня 1998 року, протокол 2/4 [PERSON] присвоєно вчене звання професора кафедри електрометалургії (т.1 а.с.21). Рішенням вченої Ради Запорізького інституту удосконалення лікарів від 13 квітня 1993 року, протокол № 4 [PERSON] присвоєно вчене звання доцента кафедри кардіології (т.1 арк.с.30). Згідно з угодою купівлі-продажу транспортного засобу від 30.04.1998 [PERSON] продав [PERSON] автомобіль за 20 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 3 від 29.04.1998 року про перерахування [PERSON] 20 000 грн. Відповідно до договору № 26-Т купівлі-продажу цінних паперів від 09.07.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Лейко С.А., [PERSON] продав АБ «Таврідабанк» цінних паперів на суму 7450 грн. Відповідно до договору К/01-79 купівлі-продажу цінних паперів від 15.06.1999 року [PERSON] продав КБ «Приватбанк» цінних паперів на суму 20 000 грн. Згідно з довідкою АБ «Таврідабанк» [PERSON] нараховано у 1999 році доходу з 01.01.1999 р. по 13.12.1999 р. за 11 повних місяців в сумі 48 803,05 грн. (т.2 а.с.56). Відповідно до договору № К 3256 від 09.03.2000 року [PERSON] продав ЗАТ «ВКВ» цінних паперів на суму 53 000 грн., що підтверджується наказом на переказ цінних паперів від 09.03.2000 року та актом від 10.03.2000 року виконання договору № К 3256 (т.2 а.с.48-49). Відповідно до договору про строковий вклад № 102078 від 05.05.2000 р. [PERSON] відкрив рахунок в банку «Україна» на 143 000 грн. під 45% річних (т.2 а.с.50). Відповідно до видаткових касових ордерів № 1687, 1686, 1834, 1833 від 07.09.2000 року [PERSON] видано 16000 грн. коштів за депозитом та 1363,94 грн. відсотків (т.2 а.с.54-55). Відповідно до заповіту від 05.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М., [PERSON] заповідав [PERSON] належні йому грошові кошти на рахунках АК Агропромислового банку «Україна» та належні йому акції Дирекції по Запорізькій області АК Агропромислового банку «Україна» (т.2 а.с.51). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.08.2001 р. [PERSON] отримала 1/2 частину грошового вкладу з процентами і усіма видами нарахованих компенсацій, що знаходяться на зберіганні в Дирекції по Запорізькій області АК Агропромислового банку «Україна» (т.2 а.с.52). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.08.2001 р. [PERSON] отримала 793 419 простих іменних акції та 206\~681 привілейованих іменних акції АК агропромислового банку «Україна» (т.2 арк.с.53). Відповідно до довідок Правобережного об`єднаного УПФУ ПФУ [PERSON] отримала пенсію у разі втрати годувальника народного депутата України на 1-го утриманця, зокрема, в 2002 році - 12 302,93 грн, в 2003 році 15 415,70 грн., в 2004 році 28 509,68 грн. ( т. 2 а.с.57, 58). Відповідно до відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про доходи в Державному закладі «Запорізькій медичній академії післядипломної освіти Міністерства охорони здоров`я України» Порада Л.В. в 1999 році отримала 4432,40 грн., в 2000 році 4673,09 грн., в 2001 році- 6555,77 грн., в 2002 році 7960,49 грн., в 2003 році 10 132,21 грн., в 2004 році 13 210,92 грн. (т.2 арк.с.65). На офіційному сайті Запорізької медичної академії післядипломної освіти розміщена інформація про те, що [PERSON] к.мед.н., доцент, працює на кафедрі кардіології з 1992 року. Має вищу кваліфікаційну категорію з кардіології. Відповідальна на кафедрі за лікувальну роботу. Є автором 76 наукових робіт, 5 учбово-методичних посібників, 4 методичних рекомендацій.(т.2 а.с.67-68). Вищезазначені докази підтверджують фінансову спроможність подружжя [PERSON] запозичити [PERSON] грошові кошти для придбання нерухомого майна. В частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625ЦК України свідчить про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав у повному обсязі, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбаченої статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Відповідно до ч.2-4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до висновку, зробленого Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 639/7335/15-ц (провадження № 61-1028св18) тлумачення частини четвертої\~статті 65 СК України\~свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: 1) договір укладено другим з подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя, як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї. Разом з цим, під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів, судом не було встановлено, що кошти у загальній сумі 22 500 доларів США, які були отримані відповідачем [PERSON] за договорами позики, були в подальшому використані в інтересах сім`ї, тому суд не погоджується з твердженням позивача, що внаслідок укладення договору позики [PERSON] виникло зобов`язання в інтересах сім`ї. Крім того, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 686/21857/16-ц, договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Посилання відповідача [PERSON] щодо застосування до спірних правовідносин позовної давності є неспроможними. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Оскільки договором позики, оформленим розпискою, не встановлений строк повернення позики, кошти мають бути повернені позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це (абзац 2 частини першої статті 1049 ЦК України). З матеріалів справи встановлено, що 05.09.2020 року [PERSON] направила на адресу відповідачів вимогу про повернення коштів за договорами позики, однак вказана вимога не була виконана. В укладених між сторонами договорах позики не було визначено повернення коштів та процентів за користування позикою періодичними щомісячними платежами, тому перебіг позовної давності починається саме з дати направлення позивачем вимоги про повернення позики. Тому суд не вбачає підстав для застосування позовної давності. Оцінивши наведені докази в їхній сукупності суд приходить до висновку, що позивачем доведено передачу грошових коштів [PERSON] в борг, разом з тим, позивачем не доведено, що [PERSON] був обізнаний про укладання вказаних договорів позики, що вказані кошти були отримані [PERSON] в інтересах сім`ї та витрачені на потреби сім`ї. Вказане спростовується тим, що нерухоме майно було придбано безпосередньо після отримання грошових сум у борг, оформлено на [PERSON] та використовувалося нею для здачі в оренду суб`єктам підприємницької діяльності. Таким чином, вказані договори позики для [PERSON] не створюють будь-яких законних обов`язків по поверненню коштів. Судом не приймаються до уваги заперечення [PERSON] проти позову в частині того, що через його великі доходи не було потреби у запозиченні коштів для придбання нерухомого майна та що боргові документи не підтверджують, що саме на них були придбані квартири. Так, за наявними у справі доказами [PERSON] не мав самостійного доходу та будь яких накопичень для придбання цього майна. Вказане нерухоме майно було придбано безпосередньо після отримання боргових сум, а право власності зареєстровано за [PERSON] та позивачем доведена наявність у подружжя [PERSON] грошових коштів, достатніх для придбання вказаного нерухомого майна. Також, судом не приймаються до уваги заперечення [PERSON] щодо змісту розписки, договорів позики та твердження про те, що вони не підтверджують факту договірних правовідносин і є лише його припущенням. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, при цьому в частині позовних вимог до [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 10 510,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1823610299.1 від 03.09.2020 р. На підставі ст.141,142\~ЦПК\~України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в сумі 10\~510,00 грн.

Outcome: partial