Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 27.04.2004 року у виконавчому комітеті Кошелівської сільської ради Хустського району за актовим записом № 09. За час спільного проживання у сторін народилося четверо дітей: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння і повага, виникають часті сварки. Неодноразові спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали, сторони живуть кожен своїм життям, мають різні інтереси, не спілкуються, проживають окремо. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. Шлюбні відносини ніж ними фактично припинені, шлюб існує лише формально. Просить суд шлюб між нею та відповідачем, укладений у виконавчому комітеті Кошелівської сільської ради Хустського району Закарпатської області 27.04.2004 року за а/з № 09 розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити їй [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. Представник позивача згідно довіреності [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутності. Позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик в судове засідання на сайті судової влади. Причини неявки суду не відомі, відзив у встановлений строк без поважних причин не подав. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.04.2004 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 09. За період шлюбу у них народилося четверо дітей: сини [PERSON] [INFO] [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння та повага, виникають часті сварки. Шлюбні відносини ніж ними фактично припинені, шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. З таких обставин примирення та подальше спільне проживання є неможливим та недоцільним. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Зі змісту позовної заяви встановлено, що неповнолітні діти сторін сини [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачем, суд вважає, що неповнолітніх дітей слід залишити на утриманні біля матері [PERSON] Відносно вимоги про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн., то така підлягає до задоволення у порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved