Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, треті особи на стороні позивача - [PERSON], Відділ Держземагентства у Вижницькому районі Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно. В позові вказувала, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,06 га, передану йому для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іспаської сільської ради, нормативна грошова оцінка якої становить 5304,26 грн. Спадкоємцем за законом, крім неї, є їх син - [PERSON], який спадщину не прийняв і на неї не претендує. За життя [PERSON] заповіт не складав. Зазначала, що після смерті [PERSON] прийняла спадщину, як спадкоємець за законом, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В грудні 2013 року звернулася до Вижницької державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак постановою державного нотаріуса №1397/02-31 від 04.12.2013 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю витягу з поземельної книги із кадастровим номером у документах на земельну ділянку. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 2,06 га, у межах згідно з планом, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, та належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 19.12.2001 року Іспаською сільською радою, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №72. Позивач в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, від неї в суд надійшла письмова заява про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві зазначив, що проти позову заперечень не має та просив справу розглядати без його участі. Третя особа на стороні позивача, [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи на стороні позивача - Відділу Держземагентства у Вижницькому районі Чернівецької області, в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві позовну заяву підтримав та просив справу розглядати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 30.05.2003 року, виданого виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,06 га в межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. яка розташована на території с. Іспас Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області і належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 19.12.2001 року Іспаською сільською радою Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №72, що підтверджується його копією. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2,06 га становить 5304,26 грн., що підтверджується витягом з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №02/1218 від 19.12.2013 року, виданим Відділом Держземагентства у Вижницькому районі Чернівецької області. Позивач була дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 07.08.1970 року, виданого виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги спадщину прийняла, що підтверджується матеріалами спадкової справи №343/2013 р., заведеної 04.12.2013 року державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області. Крім позивача спадкоємцем першої черги є її син, [PERSON], який спадщину не прийняв, що також підтверджується матеріалами вказаної спадкової справи. Інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №757 від 29.11.2013 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,06 га, що розташована на території с. Іспас Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області [PERSON] державним нотаріусом відмовлено у зв'язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно та витягів з Державного земельного кадастру, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1397/02-31 від 04.12.2013 року, винесеною державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори Олійник Ю.М. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У п.1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №6 від 01.03.2013 року роз'яснено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно ст.524 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК УРСР передбачає, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з копії державного акту серії [NUMBER] виданого 19.12.2001 року, кадастровий номер земельної ділянки не зазначений. Згідно ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.01.2013 року права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.16 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Згідно вимог ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.п.9 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є: державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 04.05.1999 року №43, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю, на той час нічим не було передбачено. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що державний акт про право приватної власності на землю, який був виданий 19.12.2001 року є дійсними на сьогоднішній день, позивач [PERSON] прийняла спадщину, а тому її позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст.182, 328, 392,1216, 1218, 1225 ЦК України,

Outcome: approved