Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідно з наказом № 020-03 від 05 травня 2010 року позивач була звільнена з роботи ПП «Імпалс» згідно поданої заяви. В наказі вказано, що позивачу належить виплатити компенсацію за невикористану відпустку, і після проведення всіх належних утримань, податків і зборів, сума до виплати становила 6 622,24 гривень, що підтверджується довідкою від 05 травня 2010 року. Форма наказу передбачає вказувати лише кількість днів невикористаної відпустки. Період, за який нарахована компенсація, відображається в особовій картці працівника. Просить стягнути з відповідача заборгованість по невиплаченій заробітній платі. Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом при розгляді справи встановлено, що наказом № 020-03 від 05 травня 2010 року позивач була звільнена з роботи в ПП «Імпалс» згідно поданої заяви. Також встановлено, що заборгованість з виплати заробітної плати при звільненні в ПП «Імпалс» перед [PERSON] становить 983,28 гривень, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю за березень 2010 року (а.с. 47-49). При цьому позивачем суду не надано доказів суду на підтвердження наявності заборгованості з виплати заробітної плати при звільненні в сумі 6 622,24 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що у ПП «Імпалс» мається заборгованість з виплати заробітної плати при звільненні перед [PERSON], яка становить 983,28 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ПП «Імпалс» на користь [PERSON] нарахованої але не виплаченої заробітної плати в сумі 983,28 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить 243,60 - 3 654,00 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] як позивач по справі звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позовної заяви про стягнення заробітної плати. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з ПП «Імпалс» на користь держави судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial