Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17.07.2004 року між ними було укладено шлюб, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]; через різні погляди кожного з подружжя на сімейне життя та обовязки, між сторонами постійно виникають конфлікти та суперечки, що призвели до припинення шлюбних відносин; з 2013 року подружжя проживає окремо; позивач переконана, що подальше сумісне життя з відповідачем і збереження сім»ї не можливе, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Відповідач до суду також не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 17.07.2004 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області за актовим записом № 1. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка разом з батьками зареєстрована в [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 074962 від 17.07.2004 року, копією свідоцтва про народження дитини серії І-КИ № 289121 від 17.09.2004 року, довідкою виконавчого комітету Пальчиківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 03.11.2015 року № 175/03-27 (а.с.5,6). З 2013 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надіслав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved