Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Перше травня» Волинської державної дослідної станції інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.04.2011 року між нею та ДП «ДГ «Перше травня» Волинської ДСГДС Інституту СГ ЗП НААН України» в особі директора Павлюка А.О. укладено договір купівлі-продажу будинку побуту, який знаходиться в [ADDRESS]. Вказаний договір був укладений в простій письмовій формі, шляхом внесення нею 12.04.2011 року в касу підприємства відповідача грошових коштів в сумі 70000,00 грн. у вигляді передоплати. ДП «ДГ «Перше травня» Волинської ДСГДС Інституту СГ ЗП НААН України» передало їй наявні на той час посвідчені печаткою та підписами посадової особи відповідача копії документів на будинок і була домовленість, що укладений між ними договір купівлі-продажу будинку буде оформлено належним чином - шляхом нотаріального посвідчення. Однак, ДП «ДГ «Перше травня» Волинської ДСГДС Інституту СГ ЗП НААН України» відмовилося від нотаріального посвідчення цього договору. А тому, просить суд, визнати договір купівлі-продажу будинку, що знаходиться в [ADDRESS], дійсним. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, подали до суду письмові заперечення. Просили суд в позові відмовити. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Згідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що між сторонами, а саме з відповідачем був укладений договір у простій формі, факт його укладення стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулось часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Той факт, що позивач і відповідач домовились щодо усіх істотних умов договору, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст.658 ЦК України право продажу товару належить власнику товару. Якщо продавець товару не є власником, покупець набуває право власності лише у випадках, якщо власник товару не має права вимагати його повернення. Як вбачається із свідоцтва про право власності (а.с.16-20) на спірне нерухоме майно, його власником є держава в особі Національної Академії аграрних наук. Відповідачу це майно надано на праві господарського управління. Із статуту власника нерухомого майна вбачається, що відчуження майна можливе тільки на підставі згоди Президії НАНУ та у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п.94 Статут, а.167). Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2007 року №803 відчуження майна здійснюється безпосередньо суб'єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб'єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами. Згідно з ч.2 ст.5 ЗУ «Про приватизацію державного майна» приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення. Відповідно до цієї статті загальнодержавне значення мають об'єкти, діяльність яких забезпечує збереження та підвищення наукового потенціалу, в т.ч. майно підприємств, установ, організацій галузевих академій наук. Таким чином, продаж державного майна може здійснюватися лише за згодою президії Академії (не надавалась) в порядку визначеному законом. Отже, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем не було домовленості щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, оскільки відповідач є неналежним продавцем нерухомого майна. Також, суд приходить до висновку про те, що відповідач не ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки відповідач є неналежною стороною цих відносин, так як реалізація майна відбувається виключно за згодою власника майна. Оскільки позивач та відповідач не досягли домовленості щодо істотних умов майбутнього договору купівлі-продажу нерухомого майна, договір купівлі-продажу у простій письмовій формі між ними не укладався, відсутня згода власника майна на таке відчуження, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними і у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed