Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що позивачка є власником вказаного житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про її право власності на спадщину за заповітом від 20.12.1997 року, виданим державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори. У вказаному будинку рахується зареєстрованою з 15 серпня 2016 року громадянка [PERSON], [INFO] Вказана громадянка мала з нею родинні відносини, однак, після її переселення зі сходу України, практично у її будинку не проживає, а лише рахується зареєстрованою. На даний час практично вже більше року, як відповідачка залишили місце реєстрації та не проживає у її будинку. В добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідачка не знялася, чим для неї, як власника житла, створюються перешкоди в оплаті житлово-комунальних послуг. Вказані обставини з'ясувалися під час отримання відповідної довідки з органу місцевого самоврядування, яка надавалася для оформляння субсидії. Дані обставини вказують на те, що відповідачка у вказаному будинку не проживає, житлом не користується, не виконує обов'язків пов'язаних з утримання житлового приміщення та оплатою комунальних послуг. Наявність реєстрації відповідачки в будинку перешкоджає у здійсненні нею права користування та розпорядження власними майном, тому вона звернулася до суду та просить задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, її представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 19.03.2019 року) про її виклик до суду, однак про причини неявки суд не повідомляла. Представник Горінчівської сільської ради в особі сільського голови Григанич М.І. в судове засідання подав письмове повідомлення, в якому зазначив, що сільська рада визнає заявлені вимоги та не заперечує проти задоволення позову і просить розгляд справи проводити без участі представника сільської ради. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Право власності на будинок позивачки стверджується свідоцтвом про її право власності на спадщину за заповітом від 20.12.1997 року, виданим державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори. В будинку позивачки також зареєстрована з 15 серпня 2016 року громадянка [PERSON], [INFO], яка перебуває в далеких родинних відносинах з останньою та за згодою позивачки була зареєстрована в її будинку після переселення зі сходу України. З пояснень наведених в позовній заяві вбачається, що відповідачка в її будинку практично не проживає вже понад півтора року. Наявність реєстрації відповідачки у будинку позивачки підтверджена наданою з Горінчівської сільської ради довідкою за №1154 від 11.09.2018 року, в якій вказано, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Шахтарськ Донецької області зареєструвалася в [ADDRESS] у будинку позивачки 15.08.2016 року, та фактично в населеному пункті за вказаною адресою не проживає вже більше півтора року. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону і таке право власника відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним, він не може бути протиправно обмежений у здійсненні свого права. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном на підставі ст. 391 ЦК України. Також ч.2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на встановлене суд констатує, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідачки, про визнання її такою, що втратила право на користування житлом в її будинку, так як остання відповідно до ст.405 ЦК України втратила право на користування жилим приміщеннями в будинку позивачки. Враховуючи наведене та

Outcome: approved