Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, яку в судовому засіданні підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що наявні підстави для задоволення позовної заяви в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) О.І. народилася 16.12.1979 р. в сімї [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖД № 492758, актовий запис № 53. (а.с. 14, 34) Внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на «Сазонова», про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД № 066803, видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. (а.с. 15) 13.03.2014 р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 242, у якому зробила розпорядження усе майно, яке на день її смерті буде їй належати, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, взагалі усе те, що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON] (а.с. 10, 35) З 1998 року [PERSON] з донькою [PERSON] жили в [ADDRESS], яку вони приватизували і продали у жовтні 2014 року, тому що потребували грошей на лікування [PERSON], хворою на онкологію. Звільнивши квартиру, виписавшись із неї, у жовтні 2014 року [PERSON] з [PERSON] та її чоловіком [PERSON] вимушено поселились без реєстрації за адресою м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Кірова, 14 у доброго знайомого [PERSON] - [PERSON], власника вказаного будинку. У [ADDRESS], вони проживати не могли у звязку з не закінченням будівництва цього будинку і непридатності квартири для проживання (не було газу, тепла і світла). В кв. 163 по вул. Ільфа і [PERSON] 6/2 у м. Одесі, належній [PERSON], проживання було також неможливим, тому що вона складалась з однієї кімнати. Саме в під час проживання у с. Бурлача Балка [PERSON] була зроблена операція і в цьому селі в буд. по вул. Кірова, 14 05.12.2014 р. вона померла від злоякісного новоутворення. [PERSON] з [PERSON] поховали [PERSON] з цього ж будинку. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції видане свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 399365 і складено відповідний актовий запис № 12346 про те, що 05.12.2014 р. померла [PERSON] у м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка. (а.с. 8) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру 49 у. м. Одесі, вул. Платанова, 82, загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 23,8 кв.м., яка належала померлій відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 20045957. (а.с. 39 звор.) Право власності на зазначений обєкт згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 20046056 було зареєстровано за [PERSON] 26.03.2014 р. за № 5239588. (а.с. 40) 03.08.2015 р. [PERSON] звернулась до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яку направлено за територіальністю до Сьомої одеської державної нотаріальної контори, якою 26.08.2015 р. було зареєстровано спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі 57857633, номер у нотаріуса 504/2015 щодо майна [PERSON], померлої 05.12.2014 р. (а.с. 32 звор., 33, 43 звор.) У відповіді Сьомої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 16, 44) Зазначені обставини підтверджуються також поясненнями позивача [PERSON], показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які були приведені судом до присяги згідно з вимогами ЦПК України та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і за відмову від давання показань. Крім того, ці обставини підтверджуються копіями паспортів [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON], Довідкою про причини смерті № 173 [PERSON] від 05.12.2014 року, Довідкою № 115 від 06.07.2015 р. про проживання [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] по 25.10.2014 р., матеріалами спадкової справи до майна [PERSON] ( а.с. 5-6, 8-9, 12-13, 32- 45) Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до ст. 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Ч. 1 ст. 1270 ЦК України наголошує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ч. 3 ст. 1268 ЦК встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінка вказаних доказів, в їх сукупності, надають суду підстави для висновку про те, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її спадкоємець за заповітом [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини вона проживала разом зі спадкодавцем і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї. Тому вона вважається такою, що прийняла спадщину, яка їй належить з часу відкриття спадщини, незалежно від часу прийняття спадщини (ч. 3 і 5 ст. 1268) Будь-яких даних, які б спростовували цей факт судом не встановлено. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до абз. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі викладеного, та зважаючи на ту обставину, що інші спадкоємці майна [PERSON] відсутні, [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері квартиру [ADDRESS] і ця квартира їй належить з часу відкриття спадщини, незалежно від часу прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовної заяви про визнання за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлої 05 грудня 2014 року.

Outcome: approved