Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області, відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області про визнання права власності на 5/6 частин земельної ділянки в порядку спадкування, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що будучи спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON] вона не може зареєструвати право власності на успадковану землю, оскільки після отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину нею був втрачений оригінал державного акта, що засвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Учасники провадження в судове засідання не з»явилися, позивач та представник відповідача відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі надали заяви про розгляд справи без їх участі; представник відповідача Дмитрівської селищної ради Бахмацького району причини неявки не повідомив, заяви про відкладення судового розгляду не надав; заперечень проти позову від відповідачів не надійшло. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні 02.05.2010 року помер батько позивача - [PERSON], якому згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 039404, виданого Бахмацькою РДА 15.08.2002 року на підставі розпорядження Бахмацької РДА від 04.07.2002 року № 239, належала земельна ділянка загальною площею 3.05 га, кадастровий номер 7420355600:02:000:0174, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.4, 10, 12). Згідно довідки виконавчого комітету Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області № 494 від 31.10.2013 року вбачається, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований та разом з донькою [PERSON]М та дружиною [PERSON] проживав в с.м.т.Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Першотравневій,6 (а.с.11). [PERSON] померла 18.10.2012 року (а.с.20). 11.11.2010 року державним нотаріусом Бахмацької районної державної нотаріальної контори позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]; спадщина, на яку було видано вищевказане свідоцтво складається із 5/6 частин земельної ділянки загальною площею 3.05 га, кадастровий номер 7420355600:02:000:0174, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.5). Згідно рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18.11.2013 року за позивачем було визнано право власності на 1/6 частину вищевказаної земельної ділянки, яка була успадкована нею після смерті [PERSON], котра, в свою чергу, успадкувала її після смерті [PERSON], але юридично не оформила (а.с.6). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до положень п. г ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . У встановленому законом порядку, позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] і отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом, проте наразі не може провести державну реєстрацію свого права власності по причині втрати оригіналу державного акта на право приватної власності на землю (а.с.19). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2015 року № 50638550, вбачається, що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 7420355600:02:000:0174 у вищевказаному реєстрі відсутні (а.с.34). Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Порадник» від 04 - 10.02.2015 року позивачем було повідомлено про втрату державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ ЧН № 039404, виданого 15.08.2002 року Бахмацькою РДА на ім»я [PERSON] з проханням вважати втрачений державний акт недійсним (а.с.0). З повідомлення відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі від 14.12.2015 року № Ж-718/0-679/19-15 вбачається, що згідно ЗУ «Про державний земельний кадастр» з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються; право власності на земельну ділянку підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.18). Згідно повідомлення реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції від 22.12.2014 №1049 вбачається, що [PERSON] було відмовлено в реєстрації права власності на 5/6 частин успадкованої після смерті [PERSON] земельної ділянки у зв»язку із втратою оригіналу державного акта на право приватної власності на землю серії серії ІІ-ЧН № 039404 (а.с.19). Вищевикладене підтверджує право позивача в порядку спадкування за заповітом на 5/6 частин земельної ділянки загальною площею 3.05 га, кадастровий номер 7420355600:02:000:0174 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дмитрівської селищної ради Бахмацького району Чернігівської області. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Тому за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно у виді земельної ділянки, оскільки, виходячи з вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved