overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.05.2008 року, актовий запис № 8, стягнення судових витрат. Позивач просила позов задовольнити, посилаючись на те, що вона з відповідачем останнім часом сімейні відносини не підтримує, не спілкуються, між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 153750 від 24.12.2015 року, виданого виконавчим комітетом Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, актовий запис № 8, сторони зареєстрували шлюб 08.05.2008 року. (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Станом на даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що в сімї склалися різні погляди на життєві ситуації. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.08.2010 року у відділі РАЦСу Бучацького районного управління юстиції, актовий запис № 64, неповнолітню доньку [PERSON] залишити на проживання з матір'ю, прізвище позивача не змінювати на дошлюбне. Позивач 28.04.2015 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.08.2010 року, виданого відділом РАЦСу Бучацького районного управління юстиції, актовий запис № 64, сторони зареєстрували шлюб 10.08.2010 року. (а.с.20). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5) Згідно з ч. 2 ст.104 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. Позивач просила залишити на проживання з нею неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.07.2005 року, актовий запис № 2, дітей залишити на проживання з матірю, судові витрати покласти на відповідача. Позивач 10.11.2016 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб серії 1-ИД № 000438 від 12.02.2005 року, виданого Ріпинецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 2, сторони зареєстрували шлюб 12.02.2005 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.5), [PERSON], [INFO] (а.с.6). Станом на даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що в сімї склалися різні погляди на життєві ситуації. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.05.2000 року, актовий запис №369, стягнення судових витрат. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про одруження серії 1-НМ № 076981 від 06.07.2002 року, виданого відділом РАГСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 369, сторони зареєстрували шлюб 13.05.2000 року. (а.с.3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Станом на даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що в сімї склалися різні погляди на життєві ситуації. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.02.1997 року, актовий запис № 189. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.03.2015 року було позов задоволено: розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 15.02.1997 року у відділі РАГСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 189, неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] залишено на проживання з матірю [PERSON]. 07.11.2016 року позивач подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення по справі, яким визначити щоб після розірвання шлюбу залишити позивачці дівоче прізвище «Голубєва». Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. У позовній заяві позивачем зазначено лише дві вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого сторонами 15.02.1997 року, актовий запис № 189 та залишення доньки [PERSON], [INFO], на проживання із матірю [PERSON] При цьому, позивач у резолютивній частині позовної заяви не звертався до суду із позовною вимогою щодо зміни прізвища на дошлюбне. Однак, зважаючи на описову частину позовної заяви, в якій позивач зазначає, що після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне «Голубєва», дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.07.2011 року, актовий запис №3, прізвище позивача змінити на дошлюбне «[PERSON]». Позивач подала до суду 19.11.2014 року заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, однак відношення до позовних вимог не висловив. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2011 року, виданого відділом реєстрації Колінцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №3, сторони зареєстрували шлюб 15.07.2011 року (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Станом на даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що в сім'ї склалися різні погляди на життєві ситуації. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Позивач в поданій до суду заяві проти надання часу для примирення заперечила, посилаючись на його недоцільність та неможливість їх примирення через фактичне небажання продовжувати сімейні відносини. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.04.2010 року, актовий запис № 4, доньку [PERSON] просила залишити на проживання з матірю, при реєстрації розірвання шлюбу прізвище не змінювати на дошлюбне. Позивач подала до суду заяву, в якій просила завершувати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 081916 від 14.07.2010 року, виданого відділом реєстрації Зеленської сільської ради Надвірнянського району, актовий запис № 4, сторони зареєстрували шлюб 17.04.2010 року. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Станом на даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що в сімї склалися різні погляди на життєві ситуації. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Позивач просила залишити малолітню доньку [PERSON], [INFO], проживати з нею. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.10.2012 року у відділі РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1513; прізвище позивача при реєстрації розірвання шлюбу просила змінити на дошлюбне «Грицей». Позивач подала до суду заяву, в якій просила завершити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.10.2012 року, виданого відділом РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1513, сторони зареєстрували шлюб 17.10.2012 року. (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Станом на даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що в сім'ї склалися різні погляди на життєві ситуації. Згідно з ч. 2 ст.104 СК України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. З огляду на викладене та з урахуванням положень ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved