Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В спірній квартирі зареєстрований відповідач, син позивача, який з січня 2020 року не проживає в ній без поважних причин. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою. В судовому засіданні позивач присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. В судовому засіданні було встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОК № 942732, посвідченого 12.03.2020 державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Мозолєвою Л.О., зареєстровано в реєстрі № 2-68, та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 203858290, наданого 12.03.2020 державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Мозолєвою Л.О. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 17.06.2020 № 8997, виданої 17.06.2020 Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на 17.06.2020, зареєстрований син позивача [PERSON] , [INFO] . З копії паспорту громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого 20.01.2020 УМВС Росії по Рязанській області, орган видачі 620-002, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 17.09.2020 за адресою: [ADDRESS] . До цього, з 01.02.2020 відповідач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше одного року без поважних причин, що підтверджується письмовими доказами, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат\~ у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 19 від 29.04.2021 про сплату судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. Разом з тим, позивач в письмовій заяві просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved