Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до територіальної громади с. Бібщани в особі Бібщанської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки: площею 0.9451 га., кадастровий номер 4621880800:09:000:0128, площею 0.3566 га. - кадастровий номер 44621880800:09:000:0433, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Бібщанської сільської ради Золочівського району Львівської області, які належали [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позову вказала, що [INFO] помер її брат - [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, серед якого залишились земельні ділянки площею 0.9451 га. та 0.3566 га., житловий будинок [ADDRESS] . Після смерті брата позивач звернулася до приватного нотаріуса Золочівської нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за [PERSON] , однак в отриманні вказаного майна у спадщину їй було відмовлено, оскільки даний житловий будинок не зареєстрований а оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку відсутній. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача - Бібщанської сільської ради Золочівського району в судове засідання не з`явився, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 вересня 2018 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років. Судом встановлено, що [PERSON] є сестрою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 червня 1954 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, за № витягу 00020933226 від 06 вересня 2018 року. Відповідно до копії державного акту серії ЛВ № 032629, [PERSON] , на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 16 квітня 2004 року № 170, належала на праві власності земельна ділянки загальною площею 1.3017 га., яка складається із земельних ділянок площею 0.9451 га. та 0.3566 га., розташовані на території Бібщанської сільської ради Золочівського району Львівської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно виписки із погосподарської книги Бібщанської сільської ради №252 від 14.07.2017 будинок у [ADDRESS] , збудований у 1900 році та числиться за [PERSON] . Із спадкової справи № 249, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] зверталася із заявою про прийняття спадщини, тобто відповідно до ст.1270 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, однак відомості про прийняття у спадщину земельної ділянки загальною площею 1.3017 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 032629) та житлового будинку [ADDRESS] відсутні. Відповідно до постанови № 631/02-14 від 18.06.2019 року приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області, гр. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить із наступного. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З врахуванням того, що представник відповідача позов визнав, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявної інформації із спадкової справи № 249, що дана земельна ділянка та будинок не успадковані, наявної інформацією про відсутність спадкоємців попередніх черг а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна померлого брата, та є спадкоємцем другою черги за законом, спадщину прийняла звернувшись до нотаріуса із заявою, але не може оформити своїх спадкових прав у нотаріальному порядку у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved