Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на їх малолітню дочку [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] Вони мають малолітню дочку [PERSON], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. 25 липня 2013 р. за позовом матері [PERSON] - [PERSON] Дзержинський районний суд м. Харкова ухвалив заочне рішення, змінивши розмір присуджених раніше аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], з ? частини заробітку (доходу) на тверду грошову суму - 1000 грн. щомісячно. В цій частині апеляційний суд Харківської області залишив заочне рішення без змін. На її думку, суд не прийняв до уваги факт офіційного працевлаштування відповідача, розмір його заробітку - 1220 грн. на місяць та наявність іншої дитини - їх спільної дочки [PERSON]. Заробітна плата відповідача не дозволяє добровільно утримувати дочку з урахуванням встановленого цим рішенням суду розміру аліментів на дитину відповідача від першого шлюбу. Вона бажає, щоб суд присудив і їй аліменти на утримання дочки. Сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] просить розглянути справу за її відсутності. Зазначає, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання їх сина [PERSON], яка на даний час становить 22 672 грн.23 коп. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Суд встановив, що сторони у справі є подружжям, які проживають разом , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб та дані про місце їх проживання, зазначені в позовній заяві та трудовому договорі, укладеному між [PERSON] та відповідачем. Відповідач від різних жінок має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 25 липня 2013 р. Дзержинський районний суд м. Харкова ухвалив заочне рішення, змінивши розмір присуджених раніше аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], з ? частини заробітку (доходу) на тверду грошову суму - 1000 грн. щомісячно. Рішення суду набрало законної сили. Позивачка просить стягнути аліменти також і на її дочку. Вирішуючи даний спір, суд виходить із положень ч.1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як передбачено ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч.1 ст. 181 СК України). За домовленістю між батьками дитини той із них , хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі ( ч.2 ст. 181 СК України). Як свідчать обставини справи, сторони перебувають у шлюбі, проживають разом. Доказів того, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки і що саме це спонукало її, позивачку, звернутися до суду з позовом, вона не надала. Замість цього вона вдалася до оцінки судового рішення, винесеного за результатами розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, зазначивши що останній має невеликий дохід та дитину від другого шлюбу, тобто їх спільну дочку, інтереси якої не прийняті судом до уваги. Суд дійшов висновку, що метою звернення позивачки до суду з цим позовом є намагання в подальшому домогтися зменшення розміру аліментів, присуджених на користь її чоловіка. Така позиція позивачки відповідає інтересам відповідача, який визнав цей позов. Примусовий порядок стягнення аліментів має бути способом захисту, а не способом обмежити у праві іншу особу. Відтак підстав для задоволення позову суд не вбачає. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена за законом, необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed