Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. У позові вказувала, що 03.11.1993 року у виконкомі Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області зареєструвала шлюб із [PERSON] і прийняла його прізвище. Її дошлюбне прізвище - [PERSON]. У шлюбі, 02.05.1997 року, народилася дочка [PERSON], яка вже повнолітня і проживає окремо. Посилалася на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим і нормальне сімейне життя з ним не склалося по тій причині, що у них зовсім різні та несумісні характери, між ними не було взаєморозуміння, часто виникали сварки та скандали. Вона неодноразово просила відповідача змінити свою поведінку та відношення до неї, але він не реагував. Все привело до того, що вони припинили подружні відносини та ведення спільного господарств і вже 12 років разом не проживають. Вона прийшла до висновку, що надалі їх спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. За час спільного проживання придбали майно, яке надіється розділити з відповідачем в добровільному порядку. Неповнолітніх дітей немає, майнових претензій одне до одного не мають, а тому могли би розірвати шлюб в органах ДРАЦС, але відповідач відмовляється. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований 03.11.1993 року у виконкомі Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №33. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що 03.11.1993 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №33, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серія І-МИ №459276 від 03.11.1993 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. У шлюбі, 02.05.1997 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про її народження серія І-МИ №163733 від 31.05.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином Судом установлено, що шлюб між сторонами існує формально, разом не проживають на протязі дванадцяти років, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, на примирення не згідні, позивач довела, а відповідач визнав, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112-114 СК України,

Outcome: approved