Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до кредитної спілки «Вклад» про повернення вкладу. Свій позов мотивує тим, що 03.07.2008 року між нею та КС «Влад» укладено договір фінансового внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок [NUMBER], відповідно до якого спілка прийняла від вкладника внесок в сумі 46900 гривень строком на 12 місяців з процентною ставкою 17 % річних. В зв'язку з закінченням строку дії договору, вона звернулась до відповідача з вимогою про повернення вкладу та виплати відсотків, однак у видачі коштів КС «Вклад» було відмовлено. У зв'язку тим, що відповідачем не виконано належним чином умови договору, виникла заборгованість в розмірі 38500 грн., а також 11896,50 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення та три відсотки річних в розмірі 5775,09 грн. На підставі наведеного просить суд стягнути на її користь заборгованість за договором фінансового внеску в сумі 56171,59 грн. та судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у заяві та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» повернення обов'язкового пайового та інших внесків, крім вступного внеску, провадиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 03.07.2008 року між позивачем та КС «Вклад» укладено договір фінансового внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 75000000004, відповідно до якого спілка прийняла від вкладника внесок в сумі 46900 гривень строком на 12 місяців з процентною ставкою 17 % річних (а.с. 6). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Як вбачається з ощадної книжки [PERSON], сума вкладу згідно рахунку [NUMBER] станом на 25.01.2012 року у КС «Вклад» становить 38500 грн. (а.с. 7). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не передбачено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюються договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Неповернення відповідачем КС «Вклад» позивачу [PERSON] вкладу є незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує її права і законні інтереси. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, на думку суду, доводи позивача про покладення на відповідача обов'язку сплати інфляційних втрат та трьох відсотків річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України є підставними. Таким чином, суд, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що відповідач істотно порушив своє зобов'язання щодо повернення депозитного вкладу у строки та порядку, визначених договором та вимогами чинного законодавства, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved