Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що 18 серпня 2006 року було укладено шлюб між нею та [PERSON]. Від цього шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Починаючи з січня 2014 року проживають окремо, між ними було припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини, життя, яке б ґрунтувалося на почуттях взаємної любові, дружби та поваги. З ініціативи Відповідача між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє душевні страждання як дитині, так і їй. Вона разом з сином проживає окремо від відповідача Спільного господарства не ведуть, вона не бажає продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, на її прохання добровільно вирішити цей спір, відповідач не бажає вчиняти жодних дій і також не бажає зберегти сім'ю. Як мати спільного неповнолітнього сина, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом з нею. З моменту народження займається вихованням дитини, любить свого сина і спроможна забезпечити його всім необхідним. Протягом тривалого часу відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім'ю. За останні три місяці зароблені ним кошти взагалі не надавав для потреб сім'ї, незважаючи на неодноразові прохання та нагадування. Крім того, відповідач є приватним підприємцем, його постійні доходи є мінливими та значними, проте надавати матеріальну допомогу по утриманню сім'ї та своєї дитини він не бажає і відмовляється добровільно надавати їм матеріальну допомогу. У власності відповідача є автомобіль, він є членом гаражного кооперативу та власником трикімнатної квартири, тобто, його матеріальне становище досить стабільне і він є заможною людиною. Вважає, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Спору про поділ майна подружжя немає. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований Відділом РАГС м. Рівне (актовий запис № 1293 від 18.08.2006р.). Визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] з нею. Просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви. Просила позов задовольнити повністю. Додатково пояснила, що на даний час вона зареєстрована за адресою м.Рівне. [ADDRESS], де проживає разом з сином. Неповнолітній син зареєстрований за місцем реєстрації та проживання відповідача, за адресою [ADDRESS]. Вона працює, її середній заробіток становить 2700-2800 грн., які витрачає на себе та утримання сина. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Не заперечив проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу, так як збереження сім'ї неможливе. Позовну заяву в частині залишення дитини на проживання з матір'ю не визнав, вважає, що у нього створені більш належні умови для проживання неповнолітнього сина. Підтвердив, що розпорядженням міського голови визначено спосіб його участі у вихованні сина, проте встановленим порядком не зовсім погоджується. Стосовно аліментів пояснив, що спроможний сплачувати аліменти у розмірі 20% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку . Представник органу опіки та піклування Корнієнко О.А. суду пояснив, що орган опіки та піклування вважає за доцільне залишити малолітнього, [PERSON], [INFO] народження, на проживання з матір'ю [PERSON] Крім того, розпорядженням міського голови м.Рівне № 352-р від 08.05.2014р. було визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні сина. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 18 серпня 2006 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1293. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що подружні стосунки припинені з січня 2014 р., та не відновлювалися. Суд прийшов до висновку, що між сторонами відсутні почуття любові, взаєморозуміння, проживають окремо. Примирення не можливе, оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, та неповнолітньої дитини. Згідно з ст.. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися орган опіки та піклування або судом. Так, з оглянутого судом висновку органу опіки та піклування № 08-1495 від 10.07.2014р. вбачається, що виступаючи в інтересах дитини та

Outcome: partial