Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Підгороднянської сільської ради, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , 1921 р.н., що підтверджується свідоцтвом про його смерть (серія [NUMBER] ), виданим Довжанською сільрадою 08.01.2004 року. Батько заповів їй все своє майно згідно із заповітом, посвідченим 24.03.2000 року Довжанською сільрадою, (реєстровий №15). Звернувшись в Тернопільську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину не отримала, у зв`язку із тим, що правовстановлюючі документи відсутні на належну частку житлового будинку на ім`я спадкодавця, що є перешкодою в оформлені права власності на спадкове майно.Просить суд позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач представник Підгороднянської сільської ради в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши докази по справі, враховуючи визнання відповідачем позову, за результатами провадження, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення\~ з наступних підстав: [INFO] помер її батько [PERSON] , 1921 р.н., що підтверджується свідоцтвом про його смерть (серія [NUMBER] ), виданим Довжанською сільрадою 08.01.2004 року. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Струбіцькою М.Я. від 24.03.2000 року, за яким належний йому на праві особистої власності житловий будинок та інше майно, яке йому буде належати на день смерті заповів [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частину житлового будинку загальною площею 87,9 кв.м., житловою 52,3 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому як голові колишнього колгоспного двору. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення в дію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як вбачається із довідок виданих Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації від 10.12.2020 року №1646, від 10.12.2020 №1645, Підгороднянською сільською радою від 09.02.2021 року №29, від 24.02.2021 року № 52, від 24.02.2021 року №53, житловий будинок з належними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , належить колгоспному двору, станом на 15.04.1991 року членами двору були: [PERSON] голова двору, [PERSON] дочка, [PERSON] внук, [PERSON] внучка. Таким чином, вказане домоволодіння належало чотирьом вищезазначеним членам колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 на праві сумісної власності. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 10.12.2020 року №1644 по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за вищевказаними членами колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON] у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 192/2008. Спадкоємцем за заповітом являється позивач [PERSON] , факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 26.03.2008 року №101. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Проте, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори за вих. № 188/02-31 від 03.02.2021 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на належну частку житлового будинку на ім`я спадкодавця, державна реєстрація права власності на житловий будинок. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. При цьому, відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючий документ на належне майно та не здійснив державної реєстрації свого права власності, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити його права та інтереси, тому слід визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 87,9 кв.м., житловою площею 52,3 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] На підставі наведеного,

Outcome: approved