Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 11 травня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода на вул. Нова у м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за участі двох автомобілів: Форд-Мондео та Москвич М-2140. В результаті ДТП Форд-Мондео в'їхав в паркан домоволодіння позивача по [ADDRESS] та зруйнував два метри паркану і в'їхав в будинок. У відповідності до постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області винним у скоєні ДТП визнано відповідача. Позивач вважає, що внаслідок ДТП їй було завдано моральну та матеріальну шкоду. Моральна шкода полягає у пошкодженні паркану та будинку. Вартість ремонту складає 2500 грн. Моральна шкода полягає у тому, що зіпсовано її майно, домашня птиця залишилась без огорожі, вимушена була проходити лікування у зв'язку з нервовим струсом, перенесла значні психологічні страждання, погіршився сон, з'явився головний біль, страх того, що це знову може статися, стан здоров'я повністю не відновився. Все це вимагає значних додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 5000 грн. У зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь суму завданої моральної та матеріальної шкоди. Під час розгляду справи позивач зменшила свої вимоги та просила суд стягнути з відповідача лише завдану їй моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати. Вимоги про стягнення матеріальної шкоди за заявою позивача судом було залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що в будинку проживала сестра, яка і повідомила про те, що сталося. Спочатку водій Форду сказав, що все відшкодує, але потім сказав, що винним себе не вважає. Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану шкоду, у зв'язку з чим і звернулася до суду. Відповідач, [PERSON], позов не визнав, підтвердив обставини вчинення ДТП, проте винним себе не визнає та вважає, що а даному випадку винним є водій автомобілю Форд. Вважає також, що машина не доїхала до будинку, а пошкодження на будинку були раніше. Також відповідач зауважив, що у зв'язку з відмовою відповідача від вимог про стягнення матеріальної шкоди, відсутні підстави і для відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, мотивуючи недоведеністю позивачем завданої моральної шкоди. Судом також було залучено до справи в якості співвідповідача [PERSON], який в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 11 травня 2013 року близько 15 год. 20 хв. по вул. Нова у м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів: Москвич д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], та Форд д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що водій [PERSON], керуючи автомобілем М 2140 д/н [NUMBER], рухаючись по вул.Нова в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, перед початком зміни напрямку не переконався у безпечності та наявності перешкод, почав виконувати поворот ліворуч, чим скоїв зіткнення з автомобілем Форд д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по заду у попутному напрямку, який у подальшому здійснив наїзд на паркан домоволодіння [ADDRESS], пошкодивши його. Автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2013 року винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] (а.с.12-13). Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчиненні вони цією особою. Отже в даній цивільній справі не підлягають доказуванню обставини дорожньо-транспортної пригоди та вина [PERSON], а тому суд не приймає до уваги показання свідків про те, що винним у даній дорожньо-транспортній пригоді є водій [PERSON], а також письмові докази, надані представником відповідача, зокрема протокол про відтворення обставин та подій від 25 листопада 2013 року, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25 листопада 2013 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Форд наїхав на домоволодіння по [ADDRESS], яке належить позивачу (а.с.4) та було пошкоджено майно позивача: дві секції паркану та три металевих стовпчики паркану, потріскався бетонний фундамент паркану, що підтверджується постановою суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності (а.с.12-13), актом № 67 від 15 серпня 2013 року, складеним депутатом Верхівцевської міської ради (а.с.3), фото, наданими сторонами. Дана обставина також підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які кожний окремо підтвердили, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Форд зламав паркан у домоволодінні, проте до будинку автомобіль не доїхав. Актом депутату та фото, дослідженими в судовому засіданні, встановлено, що кут будинку мав тріщини, проте в судовому засіданні належними та допустимими доказами не встановлено, коли та в наслідок чого вони з'явилися. Окрім того, всі свідки, допитані в судовому засіданні показали, що автомобіль Форд до будинку не доїхав. Отже, судом встановлено, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено майно [PERSON], а саме паркан домоволодіння по [ADDRESS]. Позов в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди ухвалою суду було залишено без розгляду, а тому суд не досліджував докази щодо розміру завданої шкоди. Також внаслідок пошкодження майна позивача їй було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, пов'язаних із пошкодженням майна та необхідності його відновлення, витрачанні сил та часу на отримання бодай якоїсь компенсації від винної особи, [PERSON], який в добровільному порядку відмовився відшкодувати завдану майнову шкоду. При цьому суд не приймає до уваги зауваження відповідача про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач відмовилась від відшкодування моральної шкоди, з огляду на те, що згідно з ч. 4 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає стягненню саме з [PERSON], який є належним відповідачем з огляду на наступне. Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Частиною 2 ст. 1188 Цивільного кодексу України визначено, що якщо внаслідок взаємної дії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. В той же час ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другої даної статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що в наслідок винних дій [PERSON] було завдано шкоду лише майну позивача, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на час дорожньо-транспортної пригоди, його вина встановлена постановою суду, яка набрала законної сили, а тому суд приходить до висновку, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди лежить саме на [PERSON]. Отже вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди є законними та обґрунтованими. Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди,

Outcome: partial