Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 06 березня 2009 року між нею і відповідачем по справі у виконавчому комітеті Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №2. Від спільного проживання в шлюбі в них [INFO] народився син [PERSON], який проживає разом з нею, перебуває на її утриманні і вихованні. Спільне проживання між нею і відповідачем склалося невдало. Різні погляди на життя, втрата поваги та любові стали причиною припинення між ними шлюбних відносин. Протягом чотирьох років вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам малолітнього сина. Просила шлюб розірвати. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснила, що спільно не проживає з відповідачем чотири роки і проживати разом не бажає За таких обставин подальше перебування у зареєстрованому шлюбі неможливе. Просила позов задовольнити. після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судові засідання, призначені на 03 березня 2016 року, 17 березня 2016 року не прибув повторно і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Суд, з згоди позивачки по справі ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи [PERSON], дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 11 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, 06 березня 2009 року у виконавчому комітеті Сарниківської сільської ради було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], актовий запис за №2. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. За час спільного проживання у шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 06 березня 2006 року виконавчим комітетом Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Фанківської області. [PERSON], [INFO], зареєстрований за місцем проживання за адресою - с.Сарники Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою №20/122/16, виданою 19 лютого 2016 року Рогатинським районним сектором управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області. За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. За статтею 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, чотири роки проживають окремо, не ведуть спільного господарства, у позивачки наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин відсутні підстави для надання сторонам терміну на примирення. Викладене свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved