Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила наступне. Позивач [PERSON] є онукою [PERSON]. Остання мешкала разом із онукою (позивачем по справі), потім переїхала жити до сина [PERSON] у м.Тамбов Російської Федерації. Єдиним засобом зв'язку між позивачем та бабусею було листування через відсутність телефонного зв'язку між ними. 14.11.2003 року [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON], в якому заповіла їй в спадщину квартиру [ADDRESS], де позивач проживає до цього часу. [INFO] року [PERSON] померла у м. Тамбов Російської Федерації. Відносин з відповідачем по справі [PERSON] не підтримувала, тому про смерть бабусі позивач дізналася лише в листопаді 2013 року, коли отримала лист від Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, в якому повідомлялось про відкриття спадщини після смерті бабусі та пропущення [PERSON] строку на прийняття спадщини. Посилаючись на поважність пропуску строку на прийняття спадщини після смерті бабусі через свою юридичну необізнаність, позивач просить суд визначити їй додатковий двомісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] в Шосту Запорізьку державну нотаріальну контору. У судовому засіданні позивач та її представник наполягали на позовних вимогах. Позивач [PERSON] суду додатково пояснила, що за життя [PERSON] мешкала разом із спадкодавцем, потім бабуся переїхала жити до другого сина у м. Тамбов Російської Федерації (відповідача по справі). З того часу спілкувалися вони тільки через листування. Останній рік позивач вимушена переїхати для тимчасово проживання у [ADDRESS]. В квартиру [ADDRESS] впустила квартирантів, які своєчасно не попередили її про листи з Шостої Запорізької державної нотаріальної контори. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Його представник на першому судовому засіданні погодився з позовними вимогами, пояснивши при цьому, що добре знає родину [PERSON] та те, що [PERSON] добровільно заповіла квартиру позивачу. За життя [PERSON] із другим сином у м. Тамбов (відповідачем по справі) ніяких інших заповітів [PERSON] не складала. На наступному судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову, посилаюсь на думку [PERSON] про те, що позивач по причині свого неправильного способу життя та відібрання у неї двох дітей бажає отримати право власності на квартиру для подальшого її продажу. Представник третьої особи Шостої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Надіслав заяву, в якої просить суд розглянути справу без його участі, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Вислухавши думки учасників процесу, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є онукою [PERSON]. 14.11.2003 року [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON], в якому заповіла їй в спадщину квартиру [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла у м. Тамбов Російської Федерації, де мешкала разом із сином [PERSON] За життя [PERSON] спілкувалася з позивачем лише через листування. 20.11.2013 року з листа від Шостої Запорізької державної нотаріальної контори позивач дізналась про смерть бабусі у м. Тамбові Російської Федерації та пропущення строку на прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про відкриття спадщини. Доводів про відсутність поважності пропуску строку позивачем для прийняття спадщини представником відповідача не наведено. Вимог про усунення позивача як спадкоємця від прав на спадщину також не заявлялося. Інші доводи представника відповідача в обґрунтування заперечення проти позову не можуть бути судом прийняті до уваги, оскільки не мають відношення до суті спору. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач обґрунтувала поважність пропуску строку для прийняття спадщини тим, що не отримувала від бабусі листів перед її смертю, тимчасово не мешкала в квартирі за адресою [ADDRESS] та була юридично необізнаною, щоб своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Ці обставини представником відповідача не заперечувалися, тому суд вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини такими, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих нотаріальних дій. Внаслідок цього є підстави для визначення позивачу додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори.

Outcome: approved