Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП). Позов обгрунтовано тим, що 29.08.2019 сталась ДТП за участю двох автомобілів «VOLKSWAGEN» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «KIA», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2019 [PERSON] визнано винною в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідальність винуватця ДТП була застрахована згідно полісу страхування АО/3001314, укладеного із ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (надалі - Страховик). Франшиза за даним полісом, складає 2 000 грн. Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 213/09/19 складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення Страховика, вартість відновлювального ремонту автомобіля, з врахуванням фізичного зносу складає 8 621,10 грн. Страховою компанією ПрАТ «Арсенал Страхування» було сплачено позивачу, шляхом перерахування коштів на рахунок СТО - 6 621, 10 грн. за вирахуванням франшизи, що становить суму 2000,00 грн. Для здійснення ремонту пошкодженого автомобіля позивач [PERSON] звернулася до ФОП [PERSON] . Відповідно до рахунків-фактури та акту виконаних робіт, вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN» д.н.з. [NUMBER] становить 16 191,00 грн. Оскільки різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 9 569,90,38 грн., позивач змушена була звернутись до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.09.2020 було відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 19 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено, що 29.08.2019 о 12 год. 28 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «КІА», реєстраційний номер [NUMBER] , в м. Києві по вул. Антоновича 105, під час руху заднім ходом не впевнилась, що це буде безпечно та здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Фольксваген», реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Тобто вчинила дії, якими порушила вимоги п.п. 2.3б), 10.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Винність відповідача [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП встановлена постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2019. Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанова суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у завданні шкоди доведена належним чином та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України доведенню не підлягає. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «VOLKSWAGEN» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Згідно звіту № 213/09/19 про оцінку автомобіля «VOLKSWAGEN» д.н.з. [NUMBER] від 29.08.2019, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 8 621, 10 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Арсенал Страхування». Відповідно до листа № 301019-01322/к/цв від 30.10.2019, Страховик сплатив [PERSON] , суму страхового відшкодування шляхом перерахування на рахунок СТО коштів в розмірі 6 621, 10 грн., за вирахуванням суми франшизи в розмірі 2 000, 00 грн. За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу (ЦК) України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до рахунку-фактури ФОП [PERSON] № 4350 від 12.09.2019 фактична вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу «VOLKSWAGEN» д.н.з. [NUMBER] склала 16 191,00 грн. Транспортний засіб позивача було відновлено, що підтверджується актом виконаних робіт № 5107 від 10.01.2020. Позивачем було сплачено ФОП [PERSON] вартість робіт та вартість запчастин у розмірі 16 191,00 грн., що підтверджується Квитанцією № 0.0.1554349992.1 від 16.12.2019. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Відповідачем доказів на спростування позовних вимог суду не подано. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка одержана позивачем від страховика, становить суму 9 569,90 грн. (16 191,00 грн. - 6 621,10 грн. = 9 569,90 грн.) З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача майнова шкода, завдана внаслідок ДТП в розмірі 9 569,90 грн. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved