Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Рогатинської районної державної адміністрації, Добринівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення сесії Добринівської сільської ради від 12 травня 2001 року, визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ-ІФ № 011719 10-11-2-000662, виданого Добринівською сільською радою 25 вересня 2001 року та про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 07 листопада 2011 року померла [PERSON]. За життя [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті [PERSON], який помер 10 березня 1999 року, якому належало право власності на земельні ділянки на території Добринівської сільської ради площею 0,88 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ІФ № 011719 від 25 вересня 2001 року. Позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] Окрім неї, спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є її брат [PERSON], який подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. В даний час бажає оформити право власності на спадкове майно, однак не може цього зробити через те, що рішення сесії Добринівської сільської ради про передачу у приватну власність земельних ділянок [PERSON], Державний акт, було видано після смерті [PERSON], а згідно п.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У підготовче засідання позивач, представник позивача не прибули, направили на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали повністю із підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача Добринівської сільської ради, у підготовче засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував щодо задоволення позову. Представник відповідача Рогатинської районної державної адміністрації у підготовче засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував щодо задоволення позову. За ст.43 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 10 березня 1999 року в с. Добринів Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 032474, виданим 12 березня 1999 року Добринівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. За життя [PERSON] набув права на земельні ділянки на території Добринівської сільської ради загальною площею 0,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 011719 10-11-2-000662, виданим Добринівською сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області 25 вересня 2001 р. на підставі рішення сесії Добринівської сільської ради від 12 травня 2001 р., зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 662. Згідно заповіту посвідченого секретарем Добринівської сільської ради 01 лютого 1999 року, [PERSON] все належне йому майно і все майно на яке він матиме право на день смерті, заповів [PERSON] [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте право власності на земельні ділянки не оформила. [PERSON] померла 07 листопада 2011 року в с. Пуків Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 140074, виданим 08 листопада 2011 року виконавчим комітетом Пуківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно заповіту посвідченого секретарем Данильченської сільської ради 14 лютого 2008 року, [PERSON] все належне їй майно і все майно на яке вона матиме право на день смерті, заповіла [PERSON]А та [PERSON] Відповідно до довідок виконавчого комітету Данильченської сільської ради, Добринівської сільської ради, заповіт від імені [PERSON] який посвідчений 14.02.2008 р. секретарем виконавчого комітету Данильченської сільської ради за реєстровим номером 22 не змінений і скасований. Останнє постійне місце проживання [PERSON] було с. Добринів, вул. Зашкапії, буд.36 Рогатинського району Івано-Франківської області. На день смерті [PERSON] в житловому будинку ніхто не проживав. Згідно заяви [PERSON], посвідченої державним нотаріусом Рогатинської державної нотаріальної контори 26 квітня 2012 року він відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] Як вбачається з довідки відділу Держгеокадастру у Рогатинському районі Івано-Франківської області від 30 листопада 2017 року № 29-9-0.26-15/107-17, [PERSON] набув право власності на земельні ділянки загальною площею 0,88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного Акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 011719 10-11-2-000662. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2017 року становить 21 325,08 грн. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори [PERSON]\~22 липня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила свої спадкові права після смерті [PERSON] на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Добринівської сільської ради, у звязку з тим, що Державний акт було видано після смерті спадкодавця [PERSON] За змістом ст. 25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та\~ нести цивільні обовязки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обовязків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю. Судом встановлено, що рішення сесії про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки прийнято 12 травня 2001 року, Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку видано Добринівською сільською радою 25 вересня 2001 року, тобто після смерті [PERSON] 10 березня 1999 року, а тому позов про визнання недійсними рішення сесії Добринівської сільської ради від 12 травня 2001 року в частині передачі [PERSON] земельної ділянки, недійсним Державного акта, виданого [PERSON] 25 вересня 2001 року підлягає до задоволення. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст. 14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку, чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована,\~ не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,\~ а тому\~ позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved