Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Бритівської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], який помер 15.01.2007 року, відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 20 по вул. Жовтневій, в с. Вигон, Білгород Дністровського району Одеської області. Однак, нотаріальним чином оформити право власності на спадкове майно позивач не в змозі, оскільки померлий не встиг зареєструвати належним чином право власності на житловий будинок, тому позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом. Позивач у судове засідання надала письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача, Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 15 січня 2007 року помер батько позивача - [PERSON], що підтвержується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 082190, виданного відділом реєстрації актів цивільного стану виконкомом по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 32. Після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 20 по вул. Жовтневій в с. Вигон Білгород-Дністровського району Одеської області, який складає з : житлового будинку літ. «А» загальною площею 67,9 кв.м., житловою 31,2 кв. м, сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», сараю літ. «Г» , сараю літ. «Д», літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», споруд 1-6. Дане нерухоме майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород Дністровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та \~зареєстровано у по господарській книзі за № 1210.. Однак за життя [PERSON] не зареєстрував у встановленом порядку право власності на вказане майно, відомості про право власності не внесені до Єдиного реєстру речових прав та прав власності. Як вбачається з довідки № 348 від 08.07.2014 року Бритівської сільської ради, [PERSON], який помер 15.01.2007 року згідно запису по господарської книги № 3, особовий рахунок № 1796-01, є власником житлового будинку № 20 розташованого по вул. Жовтневій в с. Вигон Білгород Дністровського району Одеської області. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до розяснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року за №7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок, право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Окрім позивача спадкоємцями майна померлого [PERSON] також були його дружина [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №350618, виданого 03 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис про смерть №682 померла 01 вересня 2013 року та його син [PERSON], який відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №422197, виданого 01 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №813 помер 25 червня 2015 року. Таким чином, єдиним спадкоємцем майна [PERSON] в силу ст. 1261 ЦК України - є [PERSON], що підтверджується довідкою Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори за № 2214/01-16 від 02.08.2014 року. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ч.1 ст.1222 спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Інших осіб, які б мали право на\~частку у спадковому майні померлого спадкодавця відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦК: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач проживала з спадкодавцем на момент його смерті, що підтверджується довідкою КП ЖЄО-1 від 17.02.2013 року, тому, на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, позивач вважається такою, що прийняла спадщину. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Бритівської сільської ради про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved