Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приазовського районного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить: встановити факт, що дійсно [PERSON] належав на праві власності державний акт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 7,35 га в амін. межах Дівнинської с/ради серія ІІІ-ЗП 020767 від 27.05.2002 року; визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 7,35 га в амін. межах Дівнинської с/ради, згідно державного акта серії ІІІ-ЗП 020767 від 27.05.2002 року, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 10.06.2013 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на земельну ділянку для ведення особистого сільського господарського, площею 7,35 га, що розташована на території Дівнинської сільської ради Приазовського району Запорізької області. Проте, отримати свідоцтво про право власності вона не може, оскільки оригінал Державного акту на землю, належного померлому, втрачено. За таких обставин, вона вимушена звернутися до суду з заявленими вимогами. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте від її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність та що підтримують заявлені вимоги. /а.с. 31/. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність їх представника, заяв та заперечень по справі не мають /а.с. 37/. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. 10 червня 2013 року помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с. 5/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на належне йому майно, що складається з земельної ділянки загальною площею 7,35 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Дівнинської сільської ради Приазовського району Запорізької області, про що свідчить довідка з відділу Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області /а.с. 30/. Судом встановлено, що звісним спадкоємцем після смерті [PERSON] є дружина [PERSON] позивачка по справі, що підтверджується довідкою № 248 від 23.12.2015 року виданої Дівнинською сільською радою /а.с. 7/. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру /а.с. 40/. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с. 28/ [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку на території Дівнинської сільради Приазовського району Запорізької області та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактом постійного спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; крім того, у [PERSON] відсутній документ, який би підтверджував право власності померлого на земельну ділянку. Відсутність вказаного документу перешкоджає спадкоємцю оформити право власності на спадкове майно померлого та реалізувати своє право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки з відділу Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області /а.с. 30/, за померлим [PERSON] зареєстрована земельна ділянка, загальною площею 7,35 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Дівнинської сільської ради Приазовського району Запорізької області, та на підставі розпорядження Приазовської районної адміністрації за № 93 від 18.03.2002 року був наданий Державний акт на земельну ділянку серії ІІІ-ЗП № 020767 від 27.05.2002 року. Проте вказаний Державний акт було втрачено, що підтверджується наданим оголошенням у газеті «Смілянські обрії» від 06 квітня 2016 року /а.с. 9/. Згідно п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд має право встановити факт належності правовстановлюючих документів особі. На підставі викладеного, суд вважає можливим встановити факт належності [PERSON], який помер 10 червня 2013 року в м. Красний Луч Луганської області, Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Дівнинської сільської ради Приазовського району Запорізької області, серії ІІІ-ЗП № 020767 від 27.05.2002 року, наданий на підставі розпорядження Приазовської районної адміністрації за № 93 від 18.03.2002 року. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, позивачка є спадкоємцем за законом першої черги. Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку, він не заявив про відмову від неї. У звязку з тим, що позивачка, мешкала разом з померлим чоловіком, вела з ним сумісне господарство, що підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що вона фактично вступила в управління та користування спадковим майном, а тому слід визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку.

Outcome: approved