Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що у 2009 році вона позичила відповідачу 1000 Євро та 10000 доларів США на строк до кінця 2010 року, а також з обовязком повернення за першою вимогою. В 2010 році [PERSON] не повернула позивачу гроші та попрохала її відстрочки повернення боргу на деякий час. В листопаді 2014 року позивач звернулась до відповідача з проханням повернути борг, але відповідач знову попросила відстрочення боргу. На підтвердження укладеного договору позики відповідач власноручно написала розписку 27 листопада 2014 року в присутності двох свідків та тим самим визнала наявність боргових зобовязань перед позивачем станом на вказану дату на 1000 Євро та 10000 доларів США. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором позики позивач просить суд стягнути з відповідача 266299,80 грн. основного боргу, 815,78 грн. 3% річних за прострочення виконання зобовязань, сплачений судовий збір в сумі 2670,46 грн., витрати на правову допомогу в сумі 350 грн. Під час розгляду справи, 17 січня 2017 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з [PERSON] в її користь борг в сумі: 306190,00 грн. загальна сума боргу за договором позики; 1696,12 грн. 3% річних за борг 1000 Євро за договором позики за період одного року та одинадцяти місяців, починаючи з 27.01.2015 року по 01.01.2017 року; 8300,76 грн. 3% річних за борг 10000 доларів США за договором позики за період одного календарного року, починаючи з 13.12.2015 року по 01.01.2017 року; 2670,46 грн. сплачений судовий збір; 350,00 грн. на здійснення витрат на правову допомогу. Представник позивача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задоволити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти прозову заперечили, просили відмовити у його задоволенні. Додатково відповідач пояснила, що вона брала в борг у позивача 5000 грн. і 1000 Євро, термін повернення встановлений не був. Позивач частину боргу отримала, оскільки одержувала пенсію відповідача, а також отримувала товар від відповідача. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до розписки від 27.11.2014 року, долученої до матеріалів справи, [PERSON] ([ADDRESS]) позичила в 2009 році 1000 євро (одна тисяча Євро, поверне на протязі двох місяців), ці гроші вона позичала, щоби повернути в 2010 році; 10\~000 доларів зобовязується повернути до кінця 2015 року. В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст.625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Із змісту ч.2 ст.192 ЦК України вбачається, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). Згідно службового розпорядження Національного Банку України про офіційний курс гривні до іноземних валют, на 16 січня 2017 року встановлений такий офіційний курс гривні до іноземних валют: 100 доларів США 2766,9232 грн.; 100 Євро 2949,8168 грн. Таким чином, стягненню з відповідача в користь позивача підлягає основна сума боргу в розмірі 1000 Євро, що еквівалентно 29498,168 грн., та 10000 доларів США, що еквівалентно 276692,32 грн., загальна сума боргу становить 306190 грн. Згідно службового розпорядження Національного Банку України про офіційний курс гривні до іноземних валют, на 27 січня 2015 року (дату, коли розпочалось нарахування 3% річних) встановлений такий офіційний курс гривні до іноземних валют: 100 Євро 1787,7500 грн. Таким чином 1000 Євро х 1787,7500 грн. = 17877,5 грн. 3% річних становлять від суми 1000 Євро, що еквівалентно 17877,5 грн., становить: 17877,5 х 3% / 100% = 536,32 в рік. За 1 день = 536,32 / 365 = 1,46 в день. Період прострочення з 27.01.2015 року по 01.01.2017 року становить 705 днів. 705 днів х 1,46 = 1029,3 грн. Отже, 3% річних за борг 1000 Євро за договором становитиме 1029,3 грн. Згідно службового розпорядження Національного Банку України про офіційний курс гривні до іноземних валют, на 31 грудня 2015 року (дату, коли розпочалось нарахування 3% річних) встановлений такий офіційний курс гривні до іноземних валют: 100 дол. США 2400.0667 грн. Таким чином 10000 дол. США х 2400.0667 грн. = 240 000 грн. 3% річних становлять від суми 10000 дол. США, що еквівалентно 240 000 грн., становить: 240 000 х 3% / 100% = 7,200 в рік. За 1 день = 7,200 / 365 = 19,72 в день. Період прострочення з 31.12.2015 року по 01.01.2017 року становить 367 днів. 367 днів х 19,72 = 7237,24 грн. Отже, 3% річних за борг 10000 дол. США за договором становитиме 7237,24 грн. Враховуючи викладене, до стягнення із відповідача [PERSON] в користь [PERSON] підлягають кошти в загальній сумі 314456,54 грн., що складають: 306190 грн. - загальна сума боргу за договором позики, 1029,3 грн. - 3% річних за борг 1000 Євро за договором за період з 27.01.2015 року по 01.01.2017 року; 7237,24 грн. - 3% річних за борг 10000 дол. США за договором за період з 31.12.2015 року по 01.01.2017 року. Згідно положень п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Твердження відповідача про те, що коштів в сумі 10000 дол. США вона не отримувала, а також про те, що позивач отримувала пенсію відповідача та товари в рахунок погашення заборгованості за договором позики, судом до уваги не береться за його недоведеністю. Крім цього, суд вважає, що рішення у даній справі не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором, оскільки договір позики між сторонами має бути укладений у письмовій формі відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, а згідно із ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, а ч.2 цієї ж статті вказує, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В матеріалах справи міститься квитанція про те, що адвокат [PERSON] отримав від [PERSON] 350 грн. за надання юридичних послуг: складання позовної заяви. Із даної квитанції неможливо зясувати, за складання якої саме позовної заяви позивач оплатила послуги адвоката. Таким чином. Відсутні підстави для стягнення із відповідача в користь позивача 350,00 грн. на здійснення витрат на правову допомогу. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2670,46 грн. судового збору та в доход держави 474,10 грн. судового збору, із позивача [PERSON] слід достягнути в доход держави 17,30 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial