Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 01.07.2018 року між нею та відповідачкою [PERSON] був укладений договір позики (розписка), відповідно до умов якого вона передала відповідачці [PERSON] грошові кошти у розмірі 15200 дол. США., зі сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 1% за кожен місяць, а остання отримала їх та зобов`язалася повернути в строк до 01.07.2019 року. За несвоєчасне повернення боргу встановлена пеня в розмірі 1% від загальної суми за кожен день прострочення. Вказує, що строк повернення боргу сплив 01.07.2019 року, однак відповідачка [PERSON] борг до даного часу їй не повернула та не сплатила відсотки за користування позикою. В зв`язку з цим, нею 14.08.2019 року на адресу відповідачки була направлена письмова вимога про повернення боргу, яка залишилася без реагування. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Таким чином заборгованість відповідачки на день подачі позову складає: 15200 дол. США основний борг; 1976 дол. США відсотки за користування позикою за 13 місяців; 17176 дол. США пеня за несвоєчасне повернення коштів у розмірі 10820,88 дол. США. за 63 дні прострочення. Також вказує, що нею понесені судові витрати в розмірі 3600 грн. на оплату послуг адвоката та додатково передбачаються витрати на правову допомогу в розмірі 7800 грн., а також 7069 грн. 21 коп. за сплату судового збору за подання позовної заяви. А тому, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь борг в загальній сумі 27996,88 дол. США та судові витрати, з яких 7069 грн. 21 коп. за сплату судового збору, 3600 грн. витрати на оплату правничих послуг. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.10.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відео конференції, представник позиваки [PERSON] адвокат Вітровчак О.О. позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити, стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] борг в загальній сумі 27996,88 дол. США та судові витрати, з яких 7069 грн. 21 коп. за сплату судового збору, 3600 грн. витрати на оплату правничих послуг. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачки [PERSON] , повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] адвоката Вітровчак О.О., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 01.07.2018 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір позики (розписка), відповідно до умов якого позивачка передала у власність відповідачці, а остання отримала грошові кошти в сумі 15200 дол. США та зобов`язалася їх повернути в строк до 01.07.2019 року. Крім того, даним договором передбачена плата за користування грошовими коштами (відсотки) в розмірі 1% за кожен місяць користування грошовими коштами, а також передбачена пеня за несвоєчасність повернення боргу в розмірі 1% від всієї суми боргу за кожен день прострочення. Вказаний факт підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою (а.с. 7). Строк повернення коштів закінчився 01.07.2019 року, однак борг в розмірі 15200 дол. США позивачці [PERSON] відповідачкою [PERSON] не повернутий. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] згідно Договору позики від 01.07.2018 року (розписка) мала щомісячно сплачувати відсотки в розмірі 1% за кожен місяць користування грошовими коштами. Виходячи із умов самого Договору, строк повернення отриманих відповідачкою коштів та нарахованих на них процентів закінчився 01.07.2019 року. Крім того, згідно умов Договору позики від 01.07.2018 року строк користування грошовими коштами визначений з 01.07.2018 року по 01.07.2019 року та відповідно складає 12 місяців. Позивачкою [PERSON] нараховані відсотки за користування позикою за 13 місяців. Визначаючи розмір відсотків, які підлягають до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] , суд враховує наступне. У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що строк дії Договору позики від 01.07.2018 року закінчився 01.07.2019 року, тому нарахування позивачкою [PERSON] відсотків передбачених Договором позики після 01.07.2019 року є безпідставним. В даному випадку права та інтереси позивачки можуть бути забезпечені лише в порядку ч. 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак з такими саме вимогами, в частині стягнення з відповідачки процентів у розмірі 3% річних від простроченої суми, позивачка до суду не зверталася. Таким чином до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає борг за Договором позики від 01.07.2018 року (розписка) в загальній сумі 17024 дол. США, з яких сума позики 15200 дол. США; відсотки (1% щомісячно, які передбачені договором) за період з 01.07.2018 року і до 01.07.2019 року (до закінчення строку договору) в загальній сумі 1824 дол. США, виходячи із наступного розрахунку: 15200 дол. США (сума\~позики) х 1% (розмір\~відсотків,\~визначений договором) х 12 місяців (строк користування\~позикою,\~відповідно до\~умов Договору\~позики) = 1824 дол. США. Разом з тим, суд приходить до висновку і про часткове задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з відповідачки [PERSON] на їх користь пені за несвоєчасне повернення позики, виходячи ін наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, відповідно пеня має обчислюватися та стягуватися саме в національній валюті України - гривні. Як вбачається із Договору позики від 01.07.2018 року (розписка), ним була передбачена сплата пені за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочення. Строк дії Договору позики від 01.07.2018 року (розписка) закінчився 01.07.2019 року, відповідно прострочена заборгованість виникає з 02.07.2019 року. Сума простроченої заборгованості станом на 02.07.2019 року складає 17024 дол. США. Період прострочення складає 61 день, з 02.07.2019 року по 31.08.2019 року (дата підписання позову). Відповідно розмір пені за прострочення виконання зобов`язання складає 10384,64 дол. США, виходячи із наступного розрахунку: 17024 дол. США (загальна\~сума боргу) х 1% (розмір пені визначений Договором) х 61 день (кількість\~днів прострочення) = 10384,64 дол. США, еквівалент станом на 31.08.2019 року (дата підписання позову) складає 262028 грн. 34 коп. А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] пені за прострочення виконання зобов`язання саме в розмірі 262028 грн. 34 коп. Таким чином всього до стягнення відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] за Договором позики від 01.07.2018 року (розписка) підлягає заборгованість в загальній сумі 17024 дол. США та пеня в розмірі 262028 грн. 34 коп. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідачки на її користь судових витрат, а саме судового збору в сумі 7069 грн. 21 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 3600 грн., то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору, витрат пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачкою [PERSON] не надано суду доказів понесення нею витрат на правничу допомогу на суму 3600 грн., яку вона просить стягнути з відповідачки, а зокрема не надано ні відповідного договору, ні квитанції про оплату таких послуг, а ні детального опису робіт (наданих послуг), як це визначено ст. 137 ЦПК України. Натомість зі складеного Черкаським районним судом акту від 04.09.2019 року вбачається, що позивачкою до позовної заяви не додано договору про надання правової допомоги, рахунку на оплату правничих послуг, квитанції про оплату правничої допомоги. А в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. А тому, з урахуванням викладеного підстав для стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки витрат на правничу допомогу в сумі 3600 грн. немає, в зв`язку з недоведеністю факту понесення позивачкою витрат на таку правничу допомогу. Разом з тим немає і підстав для стягнення із відповідачки [PERSON] , на користь позивачки і судового збору в розмірі 7069 грн. 21 коп., оскільки доказів сплати такого судового збору позивачкою суду не надано. Натомість, звертаючись до суду з таким позовом, позивачка подавала клопотання від 31.08.2019 року про відстрочення їй сплати судового збору в розмірі 7069 грн. 21 коп. (а.с. 13). Тому в даному випадку, в силу ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] та позивачки [PERSON] на користь держави пропорційно до задоволених чи відхилених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивачкою [PERSON] були заявлені на суму 27996,88 дол. США, що в еквіваленті станом на 31.08.2019 року складало 706425 грн. 65 коп., відповідно сума судового збору, що підлягала до сплати складала 7064 грн. 25 коп. Судом задоволено позовні вимоги позивачки на суму боргу 17024 дол. США та пені 262028 грн. 34 коп., що в загальній сумі у національній валюті України складає 691583 грн., відповідно і судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь держави складає 6915 грн. 83 коп. Крім того, частина судового збору за вимоги, в яких суд відмовив в задоволенні позову в сумі 148 грн. 43 коп. підлягає до стягнення з позивачки [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial