Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суд з позовом у якому вказує, що 06.03.2012 р. між нею та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», у приміщенні Запорізької філії ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», було укладено кредитний договір № BL КГ100098329, за умовами якого банк зобовязався надати кредитні кошти у розмірі 16\~000,00 гривень, а позивач зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти та інші обовязкові платежі згідно з умовами вказаного кредитного договору. До серпня 2014 р. позивачка здійснювала погашення заборгованості у загальному порядку, а 20.08.2014 р. нею було здійснене дострокове погашення заборгованості за кредитним договором від 06.03.2012 р. №BLКГ100098329. Погашення заборгованості здійснювалось на підставі розрахунку суми дострокового повернення по кредиту станом на 08.08.2014 р., який зроблений безпосередньо уповноваженими особа банку. Згідно вказаного розрахунку для дострокового погашення кредиту позивачка сплатити 2\~948,18 гривень, що нею і було зроблено. 02.03.2016 р. позивачці надійшло смс-повідомлення від колекторської служби про те, що сума заборгованості перед банком становить 9\~019,22 грн. Після цього позивачці на «гарячій лінії» повідомили, що за нею нібито залишився борг у розмірі 1 (однієї) копійки й на цю копійку протягом майже двох років нараховувалась пеня та комісія. Згідно довідки ПАТ «Віейбі банк» від 29 березня 2016 р. № 13/1-15945 станом на 23 березня 2016 р. прострочена заборгованість за вказаним кредитним договором становить: 1 копійку по поверненню кредиту; 2\~880,00 гривень комісія за обслуговування кредиту; 6\~751,23 гривень пеня за несвоєчасне виконання кредитних зобовязань. 19 квітня 2016 р. [PERSON] з метою погашення основного боргу, було здійснено платіж у розмірі 10,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 148. Згідно довідки ПАТ «Віейбі банк» від 29 серпня 2016 р. № 13/1-15945 станом на 23 серпня 2016 р. прострочена заборгованість за вказаним договором становить: 1 копійку по поверненню кредиту; 2 870,00 гривень комісія за обслуговування кредиту; 8\~768, 08 гривень пеня за несвоєчасне виконання кредитних зобовязань. Вказане свідчить, що після здійснення позивачкою платежу у розмірі 10,00 гривень банк зарахував їх в рахунок погашення комісії за обслуговування кредиту та продовжує нараховувати мені пеню. [PERSON] вважає, що сума пені та комісії, нарахована відповідачем є несправедливою та непропорційною по відношенню до суми грошового зобовязання в одну копійку. Крім того, позивачка вказує у позові, що на виконання норм закону та умов договору свої зобов'язання за вказаним договором виконала належним чином та у повному обсязі, повернула тіло кредиту та сплатила інші обовязкові платежі у визначений договором строк, що підтверджується відповідними документами, у звязку із чим у відповідача відсутні підстави вимагати виконання умов договору після його фактичного виконання. Позивачка просить суд розірвати кредитний договір від 6 березня 2012 р. № BL КГ100098329, укладений між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON], з 20 серпня 2014 р.; визнати публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» таким, що втратило право вимоги до [PERSON] по виконанню нею зобовязань за кредитним договором від 6 березня 2016 р. № BL КГ100098329 із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання, а також судові витрати покласти на відповідача. Позивачка та ї представник у судове засідання не зявилися, у заяві до суду просили розглядати справу у їх відсутність. заявлені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечують. Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, у звязку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши м матеріали справи, надані докази суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом установлено, що 06.03.2012 р. між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», у приміщенні Запорізької філії ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», було укладено кредитний договір № BL КГ100098329, за умовами якого банк зобовязався надати кредитні кошти у розмірі 16\~000,00 гривень, а позивач зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти та інші обовязкові платежі згідно з умовами вказаного кредитного договору. Строк дії договору до06.03.2015 року. До серпня 2014 р. позивачка здійснювала погашення заборгованості у загальному порядку, а 20.08.2014 р. нею було здійснене дострокове погашення заборгованості за кредитним договором від 06.03.2012 р. №BLКГ100098329. Погашення заборгованості здійснювалось на підставі розрахунку суми дострокового повернення по кредиту станом на 20.08.2014 р., який зроблений безпосередньо уповноваженими особа банку. Згідно вказаного розрахунку для дострокового погашення кредиту позивачка сплатити 2\~948,18 гривень, що нею і було зроблено ( а.с.7) . Згідно розрахунку заборгованості, наданого відповідачем, сума заборгованості [PERSON] перед відповідачем становить 0,01 грн., на яку нараховано заборгованість по відсоткам та комісії. Згідно довідки ПАТ «Віейбі банк» від 29 серпня 2016 р. № 13/1-42535 станом на 23 серпня 2016 р. прострочена заборгованість за вказаним договором становить: 1 копійку по поверненню кредиту; 2 870,00 гривень комісія за обслуговування кредиту; 8\~768, 08 гривень пеня за несвоєчасне виконання кредитних зобовязань (а.с. 24). У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Відповідно до статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ (далі Закон № 1023-ХІІ) містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналіз норми статті 18 Закону № 1023-ХІІ, дає суду підстави дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону № 1023-ХІІ є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2 4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13). Суд вважає, що сума пені та комісії, нараховані відповідачем є несправедливою та непропорційною по відношенню до суми грошового зобовязання в 0,01 коп. На виконання норм закону та умов договору позивачка свої зобов'язання за вказаним договором виконала належним чином та у повному обсязі, повернула тіло кредиту та сплатила інші обовязкові платежі у визначений договором строк, що підтверджується відповідними документами, у звязку із чим у відповідача відсутні підстави вимагати виконання умов договору після його фактичного виконання. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (стаття 651 Цивільного кодексу України). В даному випадку дії відповідача завдають позивачці значної матеріальної шкоди. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (стаття 653 Цивільного кодексу України). Зважаючи на викладене, суд вважає, що договір має бути розірваним з дня фактичного погашення заборгованості, тобто з 20 серпня 2014 р. та визнати факт, що відповідач втратив право вимагати від позивачки виконання зобовязань за кредитним договором від 6 березня 2012 р. № BL КГ100098329. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору, то відповідно до приписів ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави має бути стягнуто судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved