Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, посилаючись на те, що спільне життя із відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного та фактично припинили шлюбні відносини, а будь-які зусилля сторін щодо налагодження відносин виявилися марними, у зв`язку із чим подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 серпня 2021 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року відкрито провадження у справі № 753/17573/21 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено розгляд справи на 11 листопада 2021 року. У судове засідання 11 листопада 2021 року позивач не з`явився, до початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач у судове засідання 11 листопада 2021 року також не з`явився, до початку розгляду справи від відповідача до суду надійшла заява, в якій відповідач просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 22 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №186. За час перебування у шлюбі у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюбні відносини між сторонами та ведення спільного господарства припинені, подальше спільне житта та збереженн сім`ї неможливе, а тому перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як передбачено частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною 2 статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач визнає позов про розірвання шлюбу, і судом не встановлено, що таке визнання суперечить закону і порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не просила суд про відновлення їй дошлюбного прізвища. Як визначено ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 454,00 грн.

Outcome: approved