Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 серпня 2010 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції у Рівненській області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем , актовий запис за № 1076. Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO]. За час їхнього подружнього життя між ними виникали сварки, непорозуміння у зв'язку з тим, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На даний час проживають окремо один від одного, шлюбні стосунки фактично припинилися, відбувся стійкий розлад сімейних стосунків. У зв'язку з вищевикладеним, вирішила розірвати шлюб, так як поновлення сімейних стосунків є неможливим. За спільною згодою, син - [PERSON], буде проживати з нею. На даний час коштів на утримання дитини відповідач їй не надає, хоча як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років із 01 січня 2016 року становить 1167 гривень. Із травня 2016 року він буде становити 1228 грн. У зв'язку із цим, вважає, що необхідно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], у частці від доходу відповідача, а саме 1/2 усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Просила розірвати шлюб, укладений 20 серпня 2010 року між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу визначити за нею прізвище - «[PERSON]». Стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON],[INFO] у розмірі ? частки всіх видів його доходу. В судовому засіданні позивачка підтримала позов в межах доводів позовної заяви, та просила задовольнити: шлюб розірвати так як з лютого 2016 р. проживають окремо, припинили підтримувати подружні відносини, які по даний час не відновлювали. Після розлучення залишити їй прізвище [PERSON]. Також просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини з відповідача на її користь у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття.. Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що протягом останніх трьох місяців проживають окремо. Пропонував позивачці повернутися, проте, вона не погодилася. На даний час прийшов до висновку, що збереження сім'ї неможливе, не заперечив проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Пояснив, що він інвалід П групи, єдиний його дохід це пенсія по інвалідності . Він хворіє, тому періодично проходить лікування, на яке витрачає чимало коштів. Не заперечив проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки всіх видів доходу , щомісячно до повноліття дитини. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.08.2010 року відділом відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1076. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені з лютого 2016 року, та не відновлювалися. Суд прийшов до висновку, що між сторонами відсутні взаємні почуття любові, взаєморозуміння. Сім'я розпалась з вини обох з подружжя, та збереження її неможливе, оскільки взаємної волі сторін на спільне проживання немає. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до задоволення, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, та неповнолітньої дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач має другу групу інвалідності, у зв'язку з чим проходив лікування з 12.02.2016р. по 26.02.2016р. в умовах денного стаціонару, припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізисної особи-підприємця від 11.05.2016р. Суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти в частці від доходу відповідача, оскільки відповідач має дохід у виді пенсії . Так,оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення частково. Підлягають до стягнення аліменти у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, починаючи з 21.03.2016 р. до повноліття дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання. Відповідач інвалід П групи, тому відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК судові витрати віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 110, 112, 113, 115,160, 180,182,191 СК України,

Outcome: partial