Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, відповідно до якої просить видати обмежувальний припис на строк до 6 місяців стосовно [PERSON] , яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] по [ADDRESS] , заборонити [PERSON] наближатись до [PERSON] та до квартири по [ADDRESS] , яка є власністю [PERSON] та в якій вона проживає, ближче, ніж на 50 метрів, усунути перешкоди в користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, будинком за адресою: [ADDRESS] , а також усім рухомим майном, яке в ньому знаходиться. Заява мотивована тим, що вона проживала однією сім`єю із [PERSON] з січня 2014 року до березня 2019 року, та в них народилося двоє синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З вересня 2014 року з дитиною переїхала проживати за адресою: [ADDRESS] . У результаті конфліктів, які часто виникали та неодноразового застосування до заявниці [PERSON] фізичної сили в тому числі у присутності малолітніх дітей, та, зокрема, після чергового спричиненого відповідачем конфлікту, в результаті якого ним були пошкоджені меблі в квартирі, побутова техніка в березні 2019 р. стосунки припинилися. Зокрема заявниця зверталася щодо [PERSON] в правоохоронні органи 13.01.2019 р., 01.12.2019 р., 19.03.2020 р. У результаті чергового, ініційованого відповідачем конфлікту 15.08.2019 р. він знову наніс тілесні ушкодження, у зв`язку з чим стосовно відповідача порушене кримінальне провадження, справа № 607/25521/19 яке перебуває на розгляді Тернопільського міськрайонного суду. Також, посилається на те, що [PERSON] перешкоджає заявниці користуватись майном яке є спільною власністю, а саме: будинком за адресою: [ADDRESS] , а також усім рухомим майном, яке в ньому знаходиться у зв`язку із чим справа перебуває на розгляді суду. Вважає що такі обставини можуть бути підставою видачі обмежувального припису. Заінтересована особа [PERSON] відповідно до наданого заперечення, проти задоволення заяви заперечив. Зазначив, що із [PERSON] знайомий з літа 2012 року. В період часу з березня 2013 року по серпень 2019 року він проживав із нею спільно однією сім`єю, вів спільне господарство, мав із нею спільний бюджет, вони були пов`язані спільним побутом, та мали взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного, а також до своїх спільних дітей. За час спільного проживання однією сім`єю у [PERSON] із [PERSON] народилося двоє спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання однією сім`єю, або в будь-який інший час [PERSON] по відношенню ні до [PERSON] ні до їхніх спільних дітей не вчиняв жодних протиправних, аморальних чи інших незаконних дій, в тому числі і не вчиняв домашнього насильства у будь-якій формі його прояву. Зазначає, що [PERSON] при зверненні до суду із вказаною заявою суду не надано жодного доказу обставин, які б свідчили яро обґрунтовану необхідність видачі судом обмежувального припису. Щодо посилання на зареєстроване кримінальне провадження, яке розглядається Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області, вважає, що таке посилання є безпідставним, в той день тілесних ушкоджень не наносив, рішення по справі ще не прийнято. Щодо усунення перешкод в користуванні майном, посилається на те, що такі вимоги є безпідставними, оскільки в суді розглядається справа щодо поділу цього майна. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву. [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю трьох синів, наймолодшому з яких 5 місяців. [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, як матеріально, так і не допомагає з вихованням. Вона не проти щоби він спілкувався з дітьми, тому що синам потрібен батько. Однак, завжди, коли приїжджає [PERSON] , він створює скандали, постійно б`є та принижує на очах дітей, навіть незважаючи на те, що вона була в той час вагітна. Також пояснила, що останній раз [PERSON] приїжджав в лютому, коли вона була в лікарні з дитиною, яка народилася передчасно, а також, на її прохання приїжджав ще в січні, в листопаді 2019 року. Коли він приїжджає, зупиняється за їх місцем проживання за її згодою, оскільки вона не проти щоби батько спілкувався з дітьми, діти добре до нього ставляться. Також пояснила, що в будинку в місті Львові знаходиться частина дитячих речей, які їй зараз потрібні у зв`язку із народженням дитини, однак [PERSON] в телефонному режимі відмовився передавати ці речі. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив. Зазначив, що будь-які факти вчинення протиправних дій його довірителем заявницею не надані, та [PERSON] не вчинялися. Щодо подій, які мали місце в серпні 2020 року, то тілесних ушкоджень [PERSON] [PERSON] не заподіював в той день, мала місце сварка. Звертає увагу, що на даний час між [PERSON] та [PERSON] є спір щодо спілкування з дітьми та щодо поділу майна. Також, повідомив, що на протязі тижня його довіритель передасть дитячі речі [PERSON] . Заслухавши пояснення заявниці, її представника, заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд доходить до такого висновку. Встановлено, що [PERSON] проживала із [PERSON] однією сім`єю з 2014 року до 2019 року, та в них народилося двоє синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 03.04.2020 року, звернення які надходили від гр. [PERSON] до Тернопільського ВП по факту вчинення насильства в сім`ї її чоловіком [PERSON] прийняті та зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Тернопільського ВП за №1300 від 13.01.2019 - звернення [PERSON] про те, що по місцю проживання чоловік [PERSON] вчиняє сімейну сварку - матеріали списано «до справи» за спрощеною схемою; № 39190 від 03.11.2019 - звернення [PERSON] про те, що її чоловік [PERSON] вчиняє проти неї насильство - матеріал списано до справи за вих. №9341 від 01.12.2019; №9214 від 19.03.2020 - звернення [PERSON] про те, що її колишній чоловік [PERSON] погрожує їй фізичною розправою - матеріал перебуває на розгляді у дільничних офіцерів поліції, про результати розгляду заявника буде повідомлено додатково, №28546 від 15.08.2019 - звернення [PERSON] про те, що 15.08.2019 року близько 13:50 год. по місцю спільного проживання її співмешканець, [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження у вигляді удару долонею в область обличчя - відомості внесено до СРДР № 12019210010002363 від 15.08.2019. Також, судом встановлено що на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться обвинувальний акт про обвинувачення [PERSON] за частиною першою статті 125 КК України за фактом того, що 15 серпня 2019 року він в приміщенні квартири [ADDRESS] умисно наніс [PERSON] удар в ділянку лівої половини обличчя, після чого повалив на диван та умисно пальцями рук почав стискати кисть правої руки [PERSON] . Також на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться цивільна справа за позовами [PERSON] та [PERSON] про поділ майна нажитого за час спільного проживання, в тому числі і будинку по [ADDRESS] . Відповідно пункту третього частини першої ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч.1 ст.1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно із пунктом першим частини першої ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до пунктом сьомим та восьмим частини першої ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. В силу вимог частини другої ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до пункту три частини першої статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина) - це дитина, яка стала свідком (очевидцем) такого насильства. Проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши та дослідивши докази, які надані сторонами, суд вважає, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису не підлягає до задоволення. Обґрунтовуючи заяву [PERSON] стверджує, що є ризик того, що [PERSON] знову буде вчиняти відносно неї домашнє насильство. Однак, як стверджує сама заявниця, [PERSON] не приїжджає до неї і дітей з лютого 2020 року, майже три місяці, до того, приїжджав в січні, листопаді та в серпні. Ці відвідування, а також перебування в квартирі [ADDRESS] відбувалися з її згоди, оскільки вона не проти спілкування [PERSON] з дітьми. Докази того, що з лютого 2020 року заінтересована особа вчиняв чи на намагався вчиняти сімейне насильство, проникати за місцем проживання заявниці без її згоди, суду не надано, та такий ризик не обґрунтовано. Не надано доказів того, що [PERSON] є особою, схильною до протиправної поведінки (те що він притягався до адміністративної, кримінальної відповідальності). Отже, ризики того, що [PERSON] буде продовжувати протиправну поведінку, без згоди заявниці буде приїжджати за її місцем проживання та вчиняти домашнє насильство, є недоведеним. Крім того, [PERSON] заперечив факт вчинення ним домашнього насильства щодо заявниці, зазначив, що з моменту розірвання стосунків в нього з нею нейтральні безконфліктні відносини, наявні судові спори щодо майна. Суд звертає увагу, що спір щодо поділу майна нажитого за час спільного проживання, тобто спір про право цивільне, підлягає вирішенню в позовному провадженні, а не за процедурами захисту від сімейного насильства. Тому, оцінивши надані докази, а також дані про особу [PERSON] , суд приходить до остаточного висновку, що заявником не доведено наявність таких ризиків продовження протиправної поведінки заінтересованої особи, та їх вплив на заявника, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків, а тому, обмеження які просить ввести заявниця, посилаючись на вчинення відносно неї домашнього насильства є безпідставними. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed