Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Саджавської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на будинковолодіння в [ADDRESS]. [PERSON] звернулася в суд з позовом до Саджавської сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на це ж будинковолодіння. Ухвалою Богородчанського районного суду від 06.12.2012 року вказані позови об'єднано в одне провадження. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позов підтримали та пояснили, що [INFO] померла [PERSON], яку вона доглядала за життя. Відповідно до заповіту [PERSON] вона є спадкоємцем її майна, зокрема, житлового будинку на [ADDRESS]. В установленому порядку вона звернулася в нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовили, оскільки [PERSON] за життя не оформила документи на право власності на свій будинок. Вважає, що вона правомірно набула право власності на весь спірний будинок, тому просить свій позов задовольнити. Крім того, вважає безпідставними вимоги [PERSON] до неї, оскільки спірне майно повинно спадкуватися за заповітом, а остання не включена спадкодавцем у заповіт до числа спадкоємців. В останнє судове засідання [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, у зв'язку з чим суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. На попередніх засіданнях [PERSON] свої вимоги підтримала та пояснила, що у спірному будинку вона проживала з народження разом зі своєю прийомною матір'ю [PERSON] Їхнє господарство належало до колгоспного двору, що підтверджується погосподарськими книгами села Саджава. Наголосила, що відповідно до вимог ЦК УРСР 1963 року, який регулював правовідносини у колгоспному дворі, у випадку смерті члена колгоспного двору спадщина у майні двору не відкривається. За таких обставин вважає, що заповіт [PERSON] не може бути реалізований. Оскільки вона є єдиним фактичним власником спірного будинковолодіння, однак не має правовстановлюючих документів на нього, просить позов задовольнити. Вимоги [PERSON] вважає безпідставними, а тому у їх задоволенні просить відмовити. Представник Саджавської сільської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла жителька с.Саджава Богородчанського району Івано-Франківськолї області [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], а.с.4). Відповідно до даних погосподарських книг с.Саджава за 1980-2010 роки (а.с.17-38) остання була головою господарства на [ADDRESS]. Цими ж даними погосподарських книг підтверджується, що станом на 1991 рік вказане господарство належало до колгоспного двору й членом сім'ї у ньому зазначено [PERSON]. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Саджавської сільської ради 16.03.2007 року (а.с.6), [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати положення ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року про те, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на вказане, починаючи з 15.04.1991 року (дати набрання чинності Закону України «Про власність») [PERSON] та [PERSON] фактично набули права власності по 1/2 будинковолодіння на [ADDRESS]. За таких обставин суд вважає необґрунтованим посилання [PERSON] на те, що вона успадкувала весь спірний будинок, оскільки на час смерті [PERSON] їй належала тільки половина цього будинку. Суд також вважає необґрунтованим посилання [PERSON] на статтю 563 ЦК УРСР в редакції 1963 року (яка передбачала, що у випадку смерті члена колгоспного двору спадщина у майні двору не відкривається), оскільки вказана норма закону втратила чинність у зв'язку із прийняттям Закону України «Про власність». Згідно з вимогами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зважаючи на вказані норми законів, беручи до уваги обставини справи, суд вважає, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а тому за кожною із них слід визнати право власності на 1/2 частку у спірному будинковолодінні. Витрати по сплаті судового збору слід покласти на сторони порівну з урахуванням сплачених сум. На підставі викладеного, ст.ст.328, 392 ЦК України, ст. 120 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: partial