Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом (згодом уточненим), свої вимоги мотивувавши тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 28 вересня 1971 року по 21 червня 1991 року. З 1983 року відповідач був прийнятий в члени житлово-будівельного кооперативу «Рубін» і вже 16.02.1983 року сплатив за рахунок спільних коштів перший пайовий внесок в сумі 2900 рублів. В подальшому за час шлюбу ними за рахунок коштів сім'ї було сплачено пайових внесків на загальну суму 4 928 руб 44 к. Після розірвання шлюбу відповідач почав мешкати окремо, а позивач за власні кошти продовжувала сплачувати внески за спірну квартиру і 19 грудня 1992 року сплатила останній внесок в сумі 1640 руб.; загалом за особисті кошти після розірвання шлюбу нею було сплачено пайових внесків на суму 2 072 руб. Таким чином, вона з відповідачем є співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS], однак відповідач не бажає оформлювати право власності на квартиру, чим перешкоджає їй у визначенні її частки в праві власності на квартиру. Посилаючись на вказане, просила визнати за нею право власності на 128/200 частки трикімнатної квартири [ADDRESS]. 16 грудня 2016 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] який мотивував тими ж обставинами. Крім того, вказав, що після розірвання шлюбу з відповідачкою він був змушений проживати окремо, оскільки колишня дружина перешкоджала йому у користуванні квартирою та змінила замки на вхідних дверях. Тому прохав визнати за ним право власності на 72/200 часток квартири [ADDRESS] та встановити наступний порядок користування квартирою: виділити в його користування ізольовану житлову кімнату площею 11,1 кв. м, з прилеглою лоджією, а [PERSON] ізольовану житлову кімнату площею 18,0 кв. м з прилеглим балконом та ізольовану житлову кімнату площею 7,9 кв.м. Підсобні приміщення квартири [ADDRESS] кухню 7,6 кв. м, ванну кімнату - 2,8 кв. м, коридор 9,4 кв. м, вбиральню 1,3 кв. м, дві кладові 0,4 кв. м та 0,5 кв.м залишити у їх спільному користуванні. В судовому засіданні [PERSON] та її представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, просили вимоги задовольнити. Проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечували. Представник зустрічного позивача - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала та прохала задовольнити зустрічні позовні вимоги. Представник третьої особи по справі ЖБК «Рубін» в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, місце і час судового розгляду належним чином, заяв, клопотань до суду не надходило. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку: Копіями паспортів сторін, рішенням Шосткинського міського суду від 21.06.1991 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.09.1971 року по 23.09.1991 року. (а.с. 4,7, 24, 25) Із довідки ЖБК «Рубін» вбачається, що вартість квартири [ADDRESS] сплачено у повному обсязі в сумі 7 000 руб. 44 к. (а.с.5) Сторонами не оспорюється і підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями, що після розірвання шлюбу пайові внески сплачувала за особисті кошти [PERSON] (а.с. 8-10) Згідно довідки про склад сім'ї від 25.03.2015 року у спірній квартирі зареєстровані сторони по справі та їх донька. (а.с. 11) Разом з тим, згідно акту складеного ЖКО КП «ШКЗ «Імпульс» від 25.03.2015 року [PERSON] з 1991 року у спірній квартирі не проживає. (а.с. 12) Стаття 392 ЦК України, передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів, які посвідчують право власності. Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону «Про власність» від 07.02.1991 № 697-XII (який діяв на час сплати пайових внесків за спірну квартиру) при внесенні паю в житлово-будівельний кооператив за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Згідно ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (який діяв на час набуття квартири у власність) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Дослідженими доказами підтверджено, що сторонами під час шлюбу спільно вносились кошти, а після розірвання шлюбу [PERSON] сплатила пайові внески з власних коштів на суму 1 932 руб., тому пропорційно до сплачених сторонами разом внесків та особисто [PERSON] частки сторін становлять: [PERSON] 128/200 (або 16/25); [PERSON] 72/200, що не оспорюється і визнається сторонами. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 із відповідними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS] загальною площею 63,5 кв. м, складається з трьох ізольованих кімнат розмірами 7,9 кв. м, 11,1 кв.м (з прилеглою лоджією -2,4 кв.м) та 18 кв.м (з прилеглим балконом 2,1 кв. м), всього 37 кв.м житлової площі, та підсобних приміщень: кухні 7,6 кв. м, коридору 9,4 кв. м, ванної кімнати 2,8 кв. м, вбиральні 1,3 кв. м, та вбудованих шаф 0,4 та 0,5 кв. м. (а.с. 26-27) Враховуючи, що [PERSON] не заперечує проти запропонованого [PERSON] варіанту порядку користування квартирою, суд вважає можливим виділити позивачці в користування житлову кімнату площею 18 кв. м (з прилеглим балконом) та житлову кімнату площею -7,9 кв. м , а відповідачу житлову кімнату площею 11,1 кв.м ( з прилеглою лоджією), залишивши підсобні приміщення квартири: кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню та вбудовані шафи у спільному користуванні. При такому порядку користування приміщеннями квартири житлові умови сторін будуть відповідати їх часткам та можливостям використання ними своїх прав співвласників майна і не будуть суперечити їх інтересам. Зважаючи на вказане, враховуючи визнання сторонами первісних та зустрічних позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення первісного і зустрічного позовів в повному обсязі. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з сторін підлягає стягненню на користь один одного сплачений ними судовий збір.

Outcome: approved