Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було укладено 13 вересня 2012 року у виконавчому комітеті Липецько-Полянської сільської ради Хустського району та зроблено актовий запис № 15. За час спільного проживання з відповідачем у них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день вона з відповідачем разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Неповнолітні діти проживають разом з нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні, оскільки відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає та не займається її вихованням. На сьогоднішній день вона знаходиться у відпустці по догляду за неповнолітньою дитиною, і тому позбавлена можливості одержувати будь-які інші доходи, крім державної допомоги на дитину. Відповідач [PERSON] є працездатною людиною, виїжджає на сезонні роботи за межі країни, інших утриманців немає, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ним повнолітнього віку, а також на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надіславши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ч. 6 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 50 відсотків від судового збору в сумі 384,20 грн., а інша частина компенсується за рахунок держави.

Outcome: approved