Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому уточнивши позовні вимоги просить стягнути грошові кошти з урахуванням суми інфляції, 3% річних за прострочення сплати грошового зобовязання в сумі 72919,71 грн., мотивуючи тим, що на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на її користь 192175,50 грн. До теперішнього часу відповідачу жодного платежу на її користь за рішенням суду не робили. У звязку з чим, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачі повинні сплатити на її користь за період з 01.03.2015 року по 31.03.2016 року суму інфляції в розмірі 66251,20 грн. та 3% річних у розмірі 6668,51 грн., а всього 72919,71 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. В подальшому надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що їй не зрозумілі розрахунки позивача. В подальшому в судові засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилась, неодноразово надавала суду заяви з проханням відкласти розгляд справи, однак ніяких відомостей стосовно поважності причин щодо не можливості явки в суд не надала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. В подальшому в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.\~\~ Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року встановлено, що 26 січня 2013 року між [PERSON] та відповідачами був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна. Цей договір був визнаний нікчемним, застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 168881,50 грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року вищезазначене рішення суду змінено, лише в частині стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 192175 грн. Як зазначила позивачка до теперішнього часу рішення суду відповідачами не виконано та сума заборгованості в розмірі 192175 грн. не сплачена, тому відповідно до ст. 625 ЦК України просила стягнути інфляційні нарахування та 3% річних. Стаття 625 ЦК України\~визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Цією статтею регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п'ята\~статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень\~статті 625 ЦК України\~у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Дана правова позиція висловлена в Постанові Верховного суду України №6-2491цс15 від 02 березня 2016 року та відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для виконання всіма судами України. Враховуючи, що рішеннями Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року та апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року встановлено, що попередній договір купівлі-продажу домоволодіння є нікчемним, тобто таким, що не створює жодних прав та обовязків для сторін щодо його виконання та судами застосовано двосторонню реституцію, а саме стягнуто з відповідачів на користь позивача суму сплаченого авансу, який в гривневому еквіваленті на час вирішення спору склалав 192175,50 грн., то суд приходить до висновку, що в даному випадку не має підстав для застосування положень ст.625 ЦК України, оскільки між сторонами не виникло зобовязальних правовідносин, а рішення судів лише підтвердили наявність правовідносин, що виникли між сторонами та внесли в них ясність та визначеність. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача у звязку з їх безпідставністю.

Outcome: dismissed