Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Василівської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] яке складається з: А-будинку, а-сіни, Б, В-сарай, Г-вбиральня, Д-погріб, Е-сарай, № 1-5-споруду. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на те, що в кінці 2003 року вона за усною домовленістю придбала за 12 000,00 грн. у [PERSON] домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS]. В майбутньому сторони мали намір посвідчити укладену угоду нотаріально, але не встигли цього зробити, так як [INFO] року [PERSON] померла. Спадкоємців після її смерті не має. Позивач зазначає, що починаючи з квітня 2003 року і по сьогоднішній день вона добросовісно і відкрито володіє та користується житловим будинком. За таких обставин, посилаючись на набувальну давність, як підставу набуття права власності, [PERSON] звернулася з даним позовом до суду, і просить визнати за нею право власності на вищевказане домоволодіння в порядку ст.344 ЦК України. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - Василівської сільської ради в судове засідання також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок за [ADDRESS] на праві приватної власності належав [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право приватної власності (а.с.6), а також технічним паспортом, оформленим на її ім'я (а.с.7-9), яка померла [INFO] року (а.с. 27), після смерті якої спадкова справа не заводилась (а.с.42). В 2003 році [PERSON] уклала у простій письмовій формі договір з [PERSON], за умовами якого передала зазначене домоволодіння позивачці, а остання сплатила їй грошові кошти у розмірі 12 000,00 гривень, про що свідчить копія розписки від 12.04.2003 року (а.с.28), і з того часу [PERSON] відкрито, безперешкодно користується зазначеним домоволодінням, про що також свідчить довідка, видана виконкомом Василівської сільської ради в тім, що [PERSON], [INFO] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] з квітня 2003 року по теперішній час (а.с.43). У відповідності до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, а п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначає, що правила ст. 344 ЦК України поширюються також у випадках, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01.01.2001 року. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] в 2003 році безперешкодно заволоділа нерухомим майном та продовжує відкрито, постійно ним володіти понад 10 років, що дає суду підстави визнати позивача власниками нерухомого майна, з підстав, зазначених в ст. 344 ЦК України. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач просить визнати право власності за нею на домоволодіння, що включає і земельну ділянку, підстави для визнання права власності на яку в судовому порядку відсутні, а за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з: А-будинку, а-сіни, Б, В-сарай, Г-вбиральня, Д-погріб, Е-сарай, № 1-5-споруду. На підставі викладеного,

Outcome: partial