Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Крім позивача у квартирі зареєстрований її син [PERSON], який у 2014 році виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. У звязку з тим, що відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], позивач змушена додатково нести витрати по оплаті комунальних послуг, що і стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду. Сторони, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилися. Від представника позивача та відповідача надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач позовні вимоги визнав. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст. 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.04.2001 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому згідно з розпорядженням (наказом) від 28.03.2001 року № 43. Згідно копії акту обстеження житлових умов № 942 від 06.06.2017 року за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Першотравнева, 45/39 фактично мешкає [PERSON] Крім зазначеної особи з 2014 року по теперішній час ніхто не проживав. Крім того, зі змісту копії довідки про склад сім'ї № 8195/з, виданої 07.06.2017 року Центром надання адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради, вбачається, що за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Першотравнева, 45/39 зареєстровано дві особи: [PERSON] та [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] без поважних причин понад передбачені законодавством строки та втратив інтерес до житла. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, та враховуючи визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved