Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності на майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкввання за заповітом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] 04 грудня 2018 року приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації належного спадкодавцеві житлового будинку. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Ухвалою судді від 20 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 23 квітня 2020 року. В підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача - адвоката Семененко С.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представники відповідача - Байковецької сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, сільський голова звернувся до суду із заявою, в якій просив розглядати справу за відсутності уповноваженого представника Байковецької сільської ради, проти позовних вимог не заперечив. Судом встановлено наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 травня 2018 року, виданим Виконавчим комітетом Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з нерухоме майно, а саме житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 23 лютого 2015 року, який було посвідчено секретарем Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Пришляк Н.В., зареєстрований у реєстрі за №2, згідно якого усе майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . У справах приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я., після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №49/2018 від 13 червня 2018 року, за заявою доньки померлої [PERSON] . Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті матері та видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса, де постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. від 04 грудня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації житлового будинку. Згідно довідки № 108 від 13 березня 2020 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в будинку [ADDRESS] були зареєстровані та є зареєстрованими по теперішній час: дочка - [PERSON] , [INFO] ; онука - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; зять - [PERSON] , [INFO] ; правнук - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 19.07.2018 р. Відповідно до довідки № 108 від 13 березня 2020 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинок в [ADDRESS] , рахується робітничим двором. Головою двору станом на 1.07.1990 р. була [PERSON] , 1954 р.н. Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 80 від 05.10.2018 року, виданої ФОП [PERSON] станом на 05 жовтня 2018 року житловий будинок з господарською будівлею в [ADDRESS] , належить [PERSON] . Станом на 01.01.2013 р. за гр. [PERSON] державна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] не проведена. Відповідно до інформаційної довідки № 404 від 16 березня 2020 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. 24 вересня 2018 року ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Отже, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року, головою двору та єдиним його членом була [PERSON] , то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, їй належав житловий будинок [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно, зокрема належний їй як голові та єдиному члену робітничого двору, житловий будинок [ADDRESS] , своїй доньці [PERSON] , остання спадщину прийняла, оскільки на момент смерті проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 108 від 13 березня 2020, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляла, що також підтверджується постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. від 04 грудня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому вона успадкувала належний померлій житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення, шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved