Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Здорово» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 липня 2018 року було пошкоджено її транспортний засіб марки «Toyota Lc Prado», д.н.з. [NUMBER] . 14 серпня 2018 року постановою Садгірського районного суду м. Чернівці водія [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 27 серпня 2018 року. За таких обставин, вважає, що оскільки вина відповідача [PERSON] була встановлена, а в результаті вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, їй було завдано значної майнової та моральної шкоди, тому саме [PERSON] зобов`язаний нести цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду. Майнову шкоду [PERSON] зазначає у сумі 126558,69 грн., яка була визначена відповідно до звіту № 42-1662 про оцінку вартості матеріального збитку, а також у сумі 2000 грн. - витрат на проведення експертного авто-товарознавчого дослідження. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «СК «Здорово», а страхова сума становить 100000 грн., то просить стягнути зазначену суму та витрати за проведення експертного дослідження у сумі 2000 грн. з ПАТ «СК «Здорово». Різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою просить стягнути з [PERSON] , у відповідності до вимог ст.1194 ЦК України. Крім того, позивач [PERSON] зазначає, що внаслідок ДТП зазнала моральної шкоди, яку оцінює у 10000 грн., яка полягає у душевних хвилюваннях та моральних стражданнях, перебуванню її у пригніченому стані та постійних стресах, погіршення сну. Визначену моральну шкоду, просить стягнути з відповідача [PERSON] Також просить стягнути солідарно з обох відповідачів на її користь понесені нею судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1970, 38 грн. Крім цього, представник відповідача [PERSON] , адвокат Жар Ю.Г., подала до суду заяву про залучення до справи співвідповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України, оскільки ПАТ «Страхова компанія «Здорово» знаходиться на стадії ліквідації у зв`язку із банкрутством. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.12.2018 року було залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Здорово» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якості співвідповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України. Представником Моторного (транспортного) страхового бюро України Гусєвим П.В. було подано відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовної заяви до Моторного (транспортного) страхового бюро України в повному обсязі, оскільки на момент подання позовної заяви ПАТ «Страхова компанія «Здорово» не перебуває у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, а лише на господарський суд покладено обов`язок з визнання боржника банкрутом. Також, ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.02.2019 року було задоволено клопотання відповідача [PERSON] та призначено по справі автомобільно-товарознавчу експертизу транспортного засобу «Toyota Lc Prado 150», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до отриманого на виконання ухвали суду висновку експерта № 44-04-19 від 31 липня 2019 року, складеного судовим експертом Павлишиним Я.Д., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Toyota Lc 150 Prado», д..н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП 12.07.2018 року станом на дату проведення експертизи складає 103 025 грн. 13 коп. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити.. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Жар Ю.Г., позов визнала частково, вказавши, що її довіритель визнає позов в частині стягнення з нього на користь позивачки різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, також ввважає, що вказала, що моральна шкода позивачу завдана не тільки [PERSON] , а також і відповідачем, ПАТ «Страхова компанія «Здорово», оскільки зволікає з страховими виплатами. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України). Пунктом 1.4 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст.37), або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (п.56 постанови ВП ВС від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц (№ в ЄДРСР 75296543) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (п.57 постанови ВП ВС від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц, № в ЄДРСР 75296543). Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що 12.07.2018 року о 18 год. 40 хв. в м. Чернівці по вул. Галицький Шлях, біля магазину «Тотті», водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21053», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Lc Prado», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду. Згідно постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 14.08.2018 року [PERSON] визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Toyota Lc 150 Prado», д.р.н. [NUMBER] , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, зазнав значних механічних пошкоджень. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №42-1662 від 24.07.2018 року, складеного оцінювачем Воротняком Ю.В. , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Prado 150», д.р.н. [NUMBER] , внаслідок на дату оцінки, становить 126 558 грн. 69 коп. Поряд з цим, відповідно до отриманого на виконання ухвали Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.02.2019 року висновку експерта № 44- 04-19 від 31 липня 2019 року, складеного судовим експертом Павлишиним Я . Д., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Toyota Lc 150 Prado», д.р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП 12.07.2018 року станом на дату проведення експертизи складає 103 025 грн. 13 коп. На момент вчинення адміністративного правопорушення, на час ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Здорово», відповідно до полісу №АМ1380848. При цьому, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну потерпілого становить 100000 (сто тисяч) грн. Отже, враховуючи те, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] керував транспортним засобом, а його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Здорово», розмір спричинених збитків перевищує ліміт відповідальності страховика (100 000 гривень), то обов`язок з відшкодування шкоди повинен бути покладений на страховика у визначеній страховій сумі, а на відповідача, у сумі, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стосовно заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 3 роз`яснень Верховного Суду України, сформульованих у постанові пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків». Позивач стверджує, що внаслідок ДТП було не лише пошкоджено її транспортний засіб, а й спричинено їй моральну шкоду, яка виявилася у порушенні її звичайного ритму життя. Більше того, [PERSON] в добровільному порядку відмовляється відшкодовувати завдані ним збитки та моральну шкоду та не вибачився перед потерпілою. Таким чином, беручи до уваги встановлену судом винуватість [PERSON] у вчиненні ДТП за участю потерпілої [PERSON] , враховуючи наявність причинного зв`язку між шкодою заподіяною внаслідок ДТП і протиправним діянням [PERSON] , що спричинили ДТП, в результаті якого транспортний засіб «Toyota Lc Prado 150», д.р.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності, зазнав значних технічних ушкоджень, у зв`язку із чим вона не мала можливості користуватися ним протягом тривалого проміжку часу, в результаті чого останній було завдано моральних, психічних та душевних переживань, що негативно вплинуло на її звичайний уклад життя, та спричинило виникнення моральної (немайнової) шкоди, суд вважає, що реальною, розумною і справедливою, на погляд суду, буде сума моральної шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 2000 гривень. Згідно ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати зокрема складаються з судового збору. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, ст.ст.11, 22, 386, 1166- 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.1, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Outcome: partial