Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] у якій просить розірвати шлюб в якому вона перебуває із відповідачем. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час подружнього життя у них з відповідачем періодично виникали свари з-за того, що в них різні характери і погляди на життя. 27 серпня 2013 року після чергової свари вона зібрала свої речі і пішла разом з дитиною від відповідача. З того часу їхня сім'я остаточно розпалася. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, а відновлення їхніх шлюбних відносин із відповідачем є неможливим. Після розірвання шлюбу їхня спільна з відповідачем донька буде проживати разом з нею. Позивач в судове засідання не з'явилася, завчасно надала письмову заяву у якій просила розглянути справу без її участі, вимоги підтримала та шлюб із відповідачем просила розірвати. Відповідно до заяви відповідача він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить вирішувати справу без його присутності. Підтвердив, що з 27.08.2013 року вони із позивачкою не проживають однією сім'єю, не ведуть господарства, не мають спору про поділ майна та поміж ними досягнуто згоди, що після розірвання шлюбу дитина залишатиметься й надалі проживати із матір'ю. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Індустріального району міста Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 769, під час якого у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили з причини відсутності взаєморозуміння, різні характери та погляди на життя, ведення спільного господарства, конфлікти та непорозуміння, втрату поваги та любові один до одного. Сторони спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Поміж сторонами досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу дитина залишатиметься проживати із відповідачкою. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя сторони не мають. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved