Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом в якому вказала, що 11 грудня 2016 року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт та заповіла [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 4.67 га, яка розташована на території Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. Спадщину після померлої [PERSON] прийняв її син [PERSON]. Заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законом 6-ти місячного терміну до нотаріальної контори [PERSON] не подала з тієї причини, що лише в вересні 2017 року їй стало відомо про наявність заповіту, оскільки [PERSON] не повідомляла про свій намір заповісти належну їй земельну ділянку на [PERSON]. У судове засідання позивачка не зявилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов предявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. і ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПІК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 11 грудня 2016 року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт та заповіла [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 4.67 га, яка розташована на території Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, що підтверджується заповітом, зареєстрованим за № 2280 від 21.07.2011 року (а.с.9). Спадщину після померлої [PERSON] прийняв її син [PERSON], відповідач по справі. Відповідно до положень ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з нормами статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Положеннями ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України - спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій. [PERSON] своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки лише в вересні 2017 року їй стало відомо про наявність заповіту, оскільки [PERSON] не повідомляла про свій намір заповісти належну їй земельну ділянку на [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що шестимісячний строк, встановлений законом для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом [PERSON], пропущений з поважних причин. Системний аналіз наведених законодавчих приписів, а також доказів по справі свідчить про те, що позов обґрунтований на законі та підтверджений доказами а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved