Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 26 серпня 2013 року о 02 год. 30 хв. в м. Луцьку, по вул. С.Бандери, [PERSON] (в подальшому по тексту - Відповідач-1), керуючи транспортним засобом, марки «ВАЗ 21043», номер державної реєстрації [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, безпечної дистанції та безпечного інтервалу, чим порушив п. 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номер державної реєстрації [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Вказаний транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER належить [PERSON] на праві власності та зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 12.03.2013 р. серія [NUMBER], виданого Луцьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Волинській області. Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), був пошкоджений автомобіль позивача, що заподіяло йому як матеріальну, так і моральну шкоду. На місці дорожньо-транспортної пригоди працівниками ВДАІ Луцького MB УМВС України у Волинській області було оформлено довідку про дорожньо-транспортну пригоду (про пошкодження автомобіля), в якій зазначено номер кузова транспортного засобу, який відповідає номеру кузова, вказаному в свідоцтві про даний факт підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2013 року у справі № 161/15691/13-ц, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS]. Оскільки ДТП сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (автомобіль марки «ВАЗ 21043», номер державної реєстрації [NUMBER]) та внаслідок неї настала цивільно-правова відповідальність на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/0716836 від 26.12.12 р., то у зв'язку із даним страховим випадком, мною була подана страховику -страховому товариству з додатковою відповідальністю «ГАРАНТІЯ» (в подальшому по тексту - Відповідач-2) заява з відповідними додатками про виплату страхового відшкодування, згідно чинного законодавства України. Відповідно до умов поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/0716836 від 26.12.12р., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50 000,00 гривень, розмір франшизи становить 1 000,00 гривень. При настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, (cт. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - «Закон»), cт. 979, 988 ЦК України). В результаті ДТП автомобіль позивача отримав значні технічні пошкодження, що підтверджується Актом огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 02.09.2014 р. та Звітом № 2013/2046 про оцінку транспортного засобу, складеним суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Згідно даного Звіту, станом на 02.09.2013 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, номер державної реєстрації [NUMBER], 2003 р.в., складає 23 567,35 гривень. Позивачем було неодноразово вжито всіх необхідних заходів з метою досудового врегулювання спору, а саме: були здійсненні неодноразові телефонні звернення, направлено на адресу відповідача-2 лист від 14.03.2014 р., скаргу від 19.05.2014 р., претензію від 19.05.2014р. із проханням надати письмову відповідь про стан її справи, про прищ рішення щодо виплати та розмір страхового відшкодування у повному обсязі вищезазначеному страховому випадку, про виплату страхового відшкодування та/або на підставі ігнорується виплата даного відшкодування (згідно підпису відповідача-21 рекомендованому повідомленні про вручення лист отримано відповідачем 2 - 17.03.14 року скаргу - 21.05.2014 р., претензію - 21.05.2014 р.). 19 травня 2014 року позивач звернулась до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідними скаргами на протиправні дії Страхового товариства з додатковою відповідальністю «ГАРАНТІЯ». 08 липня 2014 року позивач отримала відповідь від регуляторів, які зафіксували порушення страховиком законодавства. За її дорученням 04.07.2014 р. адвокатом було направлено відповідачеві-2 адвокатський запит за № 04/07, з метою отримання інформації по моїй справі (згідно підпису відповідача-2 на рекомендованому повідомленні про вручення, лист отримано відповідачем-2 - 07.07.14 р.). Однак, незважаючи на прохання адвоката надати відповідь протягом 5 днів, на даний момент жодної відповіді не надано. Таким чином, станом на день подання позовної заяви позивачу як відповідачем-1 не здійснено жодного відшкодування за спричинену дорожньо-транспортною пригодою шкоду, так і Відповідачем-2 не було здійснено жодних виплат страхового відшкодування та не надано жодних повідомлень, відповідей на подані мною заяви, скарги, претензії. Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем-1 та відповідачем-2 своїх зобов'язань, передбачених чинним законодавством України. Просить суд солідарно стягнути з страхового товариства з додатковою відповідальністю «ГАРАНТІЯ» (код ЄДРПОУ 21130899) та [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування майнової шкоди (з врахуванням вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП) в розмірі 23 567,35 гривень. Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «ГАРАНТІЯ» (код ЄДРПОУ 21130899) на користь [PERSON] 4 584,51, в тому числі 1 774,98 гривень - пені, 292,49 гривень - трьох відсотків річних, 2 517,04 гривень - інфляційних нарахувань. Солідарно стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «ГАРАНТІЯ» та [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. Стягнути з [PERSON] франшизу в розмірі 1 000,00 гривень. Судові витрати покласти на відповідачів. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляла, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Щодо позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача відшкодування майнової шкоди, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] 26.08.2013 року о 02.30 годині, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21043», д.н.з. [NUMBER] по вул. С.Бандери в м. Луцьку, не вибрав безпечної дистанції та безпечного інтервалу, чим порушив п. 12.1, п. 13.1 ПДР України та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Volkswagen transporter, д.н.з. [NUMBER]. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Також судом встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 годин (а.с. 8). Судом встановлено, що 02.09.2013 року [PERSON] звернулася із заявою до суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] про визначення матеріального збитку, завданого автомобілю марки Volkswagen transporter, д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП. Також встановлено, що 10.09.2013 року суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] було проведено оцінку вартості збитку заподіяного автомобілю марки Volkswagen transporter, д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до висновку Звіту № 2013/2046 про оцінку транспортного засобу (а.с. 17-27) матеріальний збиток, завданий власникові даного авто, в результаті його пошкодження при ДТП складає 23 567,35 гривень. Таким чином, розмір відшкодування матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП, становить 23 567,35 гривень, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача. При цьому не підлягає до задоволення позов в частині вимог до страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія». Так як відповідач [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія». Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача пені в сумі 1 774,98 гривень, трьох відсотків річних в сумі 292,49 гривень та інфляційних нарахувань в сумі 2 517,04 гривень, то вона не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також встановлено, що предметом спору у даній справі є виплата відшкодування за завдану шкоду при ДТП, а не стягнення боргу за грошовими зобов'язанням. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги. Щодо позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в моральних переживаннях. При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення даної позовної вимоги та стягнення з [PERSON] моральної шкоди в сумі 1 000,00 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду було понесено і документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 382 гривень (а.с. 1). Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивачем при зверненні до суду було понесено і документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 382 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі - 382 гривень.

Outcome: partial