Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який помер 13.02.2016 року на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк. Свої вимоги мотивує тим, що 13.02.2016 року помер її чоловік [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [INFO]. Документом, що підтверджує факт смерті є лікарське свідоцтво про смерть №550, довідка про причину смерті. За життя 15.10.2015 року [PERSON] був взятий на облік як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. З метою отримання свідоцтва про смерть вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Токмак Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області із заявою про отримання свідоцтва про смерть [PERSON] на бланку українського зразка, однак заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, так як надане свідоцтво про смерть є недійсним та не створює правових наслідків на території України. У зв'язку з викладеним вона звернулася до суду із заявою. Заявник в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи в судовове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти вимог заяви не заперечує. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON], [INFO], помер 13.02.2016 року, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 550 та довідка про причину смерті, які видані Комунальним закладом охорони здоровя м. Донецьк Донецьким обласним бюро судово-медичних експертиз. До дня смерті він проживав за адресою: [INFO]. За життя 15.10.2015 року [PERSON] був взятий на облік як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про що свідчить довідка від 16.10.2015 року. [PERSON] є чоловіком заявника, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-НО № 277705 від 28.12.1974 року. Заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Токмак Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області із заявою про отримання свідоцтва про смерть [PERSON] на бланку українського зразка, однак заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, так як надане свідоцтво про смерть є недійсним та не створює правових наслідків на території України, що підтверджується листом №72/02/04/06-105 від 03.03.2016 року. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті. Відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню. П. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року N 52/5 підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. З п. 3.17. Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» № 96/5 від 12.01.2011 року, вбачається, що рішення суду про встановлення факту народження, смерті в певний час, постановлене судом у разі неможливості їх реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, є підставою для державної реєстрації таких фактів. У цих випадках заявник подає до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання копію рішення суду разом із заявою про поновлення актового запису цивільного стану. При потребі заявник зазначає в заяві про поновлення актового запису про народження додаткові дані (відомості про місце народження, про батьків), необхідні для складання актового запису, які мають бути підтверджені відповідними документами. Актовий запис про народження, смерть, складений на підставі рішення суду про встановлення факту народження, смерті, включається до книги поновлених актових записів цивільного стану, якщо з дня народження або дня настання смерті минуло більше одного року. Ч.1, ч. 3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті …. проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Зі змісту заяви, лікарського свідоцтва про смерть, довідки про причину смерті, встановлено, що смерть [PERSON], [INFO], наступила на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк. Суд вважає, що юридичний факт, який просить встановити заявник, знайшов повне підтвердження у судовому засіданні і його об'єктивність не викликає в суду сумніву. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення - дозволяє йому отримати свідоцтво про смерть. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], видане Донецьким обласним бюро судово-медичних експертиз, не створює правових наслідків на території України, а зареєструвати смерть [PERSON] відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні неможливо, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved