Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 14.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 105. Позов обґрунтовується тим, що14.06.2014 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Їх стосунки погіршилися протягом останнього року. Тривалий час сторони проживають окремим життям та не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу та примирення є неможливим. Позивач в судове засідання не з`явилась будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив провести розгляд справи без його участі. Неявка у судове засідання сторін повідомлених про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи у їх сукупності, прийшов до наступних висновків. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.2014 року встановлено, що 14.06.2014 року сторони уклали шлюб. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 25.07.2017 року, підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено протягом тривалого часу, примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі обох сторін та їх неповнолітній дитині. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити у повному обсязі. Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, тому згідно з нормою ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 454грн. Із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору, за винятком повернутої з державного бюджету суми судового збору, у розмірі 454 грн.

Outcome: approved