Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона у період з 01 вересня 2010 року по 30 червня 2014 року, а також з 01 вересня 2014 року по 27 червня 2015 року навчалася в Університеті митної справи та фінансів. ЇЇ батько [PERSON] з 1994 року працював на підземних роботах та його стаж роботи у вугільній промисловості більш ніж 15 років, в звязку з чим вона має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак позивач отримувала стипендію у значно нижчому розмірі. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача недоплачену та невиплачену стипендію за період з 01 вересня 2010 року по 30 червня 2014 року, та з 01 вересня 2014 року по червень 2015 року в розмірі 24\~497 грн. 94 коп. Позивачем надано до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких Університет позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позовні вимоги про стягнення стипендії за період з вересня 2010 року по серпень 2013 року безпідставні, оскільки порушено строк позовної давності у 3 роки. Позовні вимоги про стягнення стипендії за період з вересня 2013 року по червень 2014 року є безпідставні у звязку з відсутністю встановленого Кабінетом Міністрів України порядку виплати стипендії. У період з вересня 2014 року по червень 2015 року під час здобуття позивачем вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» не поширюється дія ст. 5 ЗУ «»Про підвищення престижності шахтарської праці. Представники третіх осіб в судове засіданні не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] у період з 01 вересня 2010 року по 30 червня 2014 року навчалася у Дніпропетровській державній фінансовій академії, що підтверджується копією диплома бакалавра серії НР № 47280129 від 04 липня 2014 року /а.с.12/. Наказом Міністерства освіти та науки України № 159 від 17 лютого 2015 року Дніпропетровську державну фінансову академію припинено шляхом реорганізації (приєднання) до Університету митної справи та фінансів. В подальшому у період з 01 вересня 2014 року по 27 червня 2015 року позивач здобула ступіні спеціаліста /а.с.14/. Батько позивача [PERSON] працював у ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» машиністом гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті та має стаж роботи у вугільній промисловості 23 роки 2 місяці, на підземних роботах з повним робочим днем в шахті з видобутку вугілля 23 роки 2 місяці /а.с.9/. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про вищу освіту», держава гарантує надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про вищу освіту» (з наступними змінами та доповненнями), студенти вищих навчальних закладів мають право на отримання стипендій, призначених юридичними та фізичними особами, які направили їх на навчання, а також інших стипендій відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. З огляду на це [PERSON] мала право на отримання стипендії відповідно до норм ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд, звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на Університет митної справи та фінансів зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»). Положення «Порядку призначення і виплати стипендій», затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2004 року №882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з позовної заяви та конверту, в якому вона надійшла, позовну заяву позивачем було здано на пошту 13 вересня 2016 року, а заборгованість з невиплаченої стипендії утворилася за період з 01 вересня 2010 року по червень 2015 року. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2013 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2013 році складає з 01 січня 2013 року 1147 грн., з 01 грудня 2013 року - 1218 грн. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2014 рік» встановлено у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб 1218 грн. Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2015 року складає 1218 грн., а з 01 грудня 2015 року - 1378 грн. Таким чином заборгованість по виплаті стипендії (з урахуванням строку позовної давності) за період з 01 вересня 2013 року по грудень 2013 року складає 1\~739 грн.; за період з січня 2014 року червень 2014 року заборгованість по виплаті стипендії склала 2 928 грн.; за період з вересня 2014 року по червень 2015 року заборгованість по виплаті стипендії склала 3932, 24 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 8\~599, 24 грн. не нарахованої та невиплаченої стипендії. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial