Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новопсковського районного суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання до суду позовної заяви до повноліття дитини. Позивач надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на заявлених позовних вимогах наполягає, просить задовольнити їх в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Матеріалами справи встановлено, що протягом 2004-2005 років позивач проживала спільно з відповідачем без укладення шлюбу. В період цивільного шлюбу, [INFO] року у них народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 26.12.2006 виконавчим комітетом Красноталівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, де в графі «батько» записаний [PERSON]. Сторони проживають окремо, неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім»ї № 263, виданою 02.12.2015 виконавчим комітетом Красноталівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. Договору про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між позивачем та відповідачем не укладено. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Сімейне законодавство зобов'язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Вирішуючи питання суми аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень. В зв'язку з цим, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є безпідставними, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України по справі № 6-113 цс 13, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial