Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) на території Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області після померлого [INFO] батька [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що її баба [PERSON] була включена в додаток до Державного акту на право колективної власності КСП «ім. Леніна». Вона зареєстрована в книзі видачі сертифікатів на земельну частку (пай) по Комарівській сільській раді під порядковим номером 363 на отримання сертифіката серії ЧН № 0168757 на 4,4 умовних кадастрових гектарів. Сам сертифікат за життя був втрачений спадкодавцем. Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняв її син (батько позивача) [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. Після смерті [INFO] [PERSON] позивач прийняла спадщину шляхом вступу в фактичне управління та володіння спадковим майном, але позбавлена можливості оформити свої спадкові права на вказану земельну частку (пай) через нотаріальну контору в зв`язку з втратою спадкодавцем за життя відповідного правовстановлюючого документа. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить його задовольнити. Відповідач відзиву на позов не надав, в судове засідання представника не направив, подавши заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом згідно встановленої черговості має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи за встановленою черговістю. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , заповіту при житті не складала. Після її смерті спадщину прийняв її син (батько позивача) [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном (ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР). Оскільки смерть спадкодавця [PERSON] настала [INFO] , що спадкове законодавство визначає як час відкриття спадщини, і яка була прийнята батьком позивача, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми саме ЦК УРСР. Після смерті [INFO] [PERSON] позивач прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном (а.с. 16). Одночасно судом встановлено, що згідно довідки від 09.07.2021 року, виданої сільським головою Комарівської сільської ради, до дня смерті, а також протягом шести місяців з дня смерті з [PERSON] була зареєстровані [PERSON] (співмешканка). Обмірковуючи таку ситуацію, суд враховує таке. У відповідності до вимог статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтями 529 та 530 ЦК УРСР передбачені черги спадкоємців: при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Стаття 531 ЦК УРСР передбачає, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Таким чином, [PERSON] (співмешканка) у розумінні вказаних норм, не є спадкоємцем [PERSON] , оскільки не відноситься до жодної з черг, а також не є утриманцем померлого, а тому її реєстрація за адресою померлого не створює для неї жодних юридичних наслідків в частині виникнення спадкових правовідносин. Таким чином, на думку суду, саме дочка померлого має право на спадкування майна, що належало за життя [PERSON] (в тому числі земельної частки (паю) згідно сертифіката серії ЧН № 0168757 на 4,4 умовних кадастрових гектарів). На даний час позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказану земельну частку (пай) через нотаріальну контору в зв`язку з втратою спадкодавцем за життя відповідного правовстановлюючого документа. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорта, свідоцтв про народження, укладення шлюбу, смерть, Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, архівної довідки Державного архіву Чернігівської області № Л-1857 від 25.06.2017р., довідками Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області №№ 463, 464 від 09.07.2021р., № 466 від 12.07.2021р., Борзнянської районної державної нотаріальної контори № 626/01-16 від 19.07.2021р. та № 708/01-16 від 26.07.2021р., Державного нотаріального архіву Чернігівської області №№ 4357/01-17, 4358/01-17 від 26.08.2021р. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай), є рішення суду. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Таким чином, суд визнає право власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування якщо спадкодавець за життя не одержав відповідного сертифіката або помилково не був включений до списку власників (ВС/КЦС, у справі № 396/1683/18-ц, від 17.03.20). За змістом положень ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Як убачається з копії Державного акта на право колективної власності на землю зі списком громадян-членів КСП «ім. Леніна» с. Комарівка, довідки відділу у Борзнянському районі ГУДЧО від 01.07.2021р., [PERSON] була включена в додаток до Державного акту на право колективної власності КСП «ім. Леніна» с. Комарівка Борзнянського району Чернігівської області, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю серії ЧН № 000006 від 29.11.1995р. (позиція 363) та отримала сертифікат серії ЧН № 0168757 на 4,4 умовних кадастрових гектарів, проте за життя втратила даний правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). Згідно оголошення в газеті «Вісті Борзнянщини» за 17 липня 2021 року, зазначений сертифікат вважається втраченим, а видача його дубліката є неможливою через припинення друку бланків цих документів в зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства. Так, порядок видачі сертифікатів на земельну частку (пай) регулювався Порядком виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів» від 01.11.2000 №1619. Згідно пункту 5 даного Порядку передбачалось, що державні органи земельних ресурсів можуть виконувати та надавати на платній основі такі види земельно-кадастрових робіт і послуг, зокрема, підготовку сертифікатів на право на земельну частку (пай). Розмір оплати земельно-кадастрових робіт та послуг визначався спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 № 97/298/124, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 579/5770. На сьогодні вищезазначені постанова та наказ втратили чинність. Окрім того, видача дублікатів сертифікатів не передбачалась на законодавчому рівні. Відтак, станом на даний час діє постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання адміністративних послуг органів виконавчої влади через центри надання адміністративних послуг» від 16.05.2014 №523-р, відповідно до якої видача сертифікатів на право на земельну частку (най) чи їх дублікатів не передбачена. Таким чином, оскільки [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] , який успадкував право на земельну частку (пай) після смерті своєї матері [PERSON] , цивільна правоздатність якої припинилася, прийняла спадщину, правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) спадкодавець втратив за життя, що перешкоджає позивачу оформити право на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе її позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved