Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 02.05.2010 між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Великоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області, зроблено відповідний актовий запис № 4. Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки за час їхнього спільного сімейного проживання поступово погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до їх фактичного припинення. Зазначає, що їх сімейне життя стало нестерпним, кожен з них має розбіжні погляди на шлюб та сім`ю, що в сукупності призвело до припинення подружніх стосунків. Більше чотирьох років вони проживають окремо. За переконанням позивача продовження шлюбних відносин, співжиття та примирення з відповідачем є неможливим, оскільки у них на ґрунті сімейно-побутових проблем та протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Просить суд розірвати їх шлюб та стягнути з відповідача в її користь судові витрати, що складаються з оплати судового збору 908,00 гривень та витрат на професійну правничу допомогу 700,00 гривень. На призначену дату судового розгляду 12.10.2021 сторони не з`явились. До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, оскільки у зв`язку з перебуванням на її утриманні двох малолітніх дітей вона не має можливості прибути за викликом суду для участі в судовому засіданні. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх повністю (а.с.19). Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з`явився, хоча у встановленому законом порядку завчасно повідомлявся судом про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про одержання судової повістки (а.с.25). Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав. Як убачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 02.05.2010 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Великоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.4). Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 21.07.2010 та серії [NUMBER] від 12.01.2017 стверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як убачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги один до одного, різні погляди на шлюб та сімейне життя, примирення між ними неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 700,00 (сімсот) гривень. Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем було надано копію договору про надання правової допомоги та додатку до нього від 25.08.2021, копію акта надання послуг від 25.08.2021, та квитанцію про сплату 700,00 (сімсот) гривень за договором від 25.08.2021 (а.с.9-12). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними доказами наявність понесених витрат, тому вимога про стягнення цих витрат з відповідача підлягає до задоволення Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовною заявою до суду, необхідно стягнути з відповідача. На підставі статей 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved