Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з бабусею, стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є бабусею неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею за адресою: вул..Пальохи, 103, м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Мати дитини в період з 15 вересня 2000 року до 26 травня 2009 року перебувала у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матірю, проте з грудня 2013 року [PERSON] переїхала жити до батька у звязку з навчанням. На підставі рішення суду від 6 травня 2009 року на користь [PERSON] з [PERSON] стягувались аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У звязку з переїздом доньки до батька на підставі рішення суду його було звільнено від сплати аліментів на утримання доньки. Останнім часом [PERSON] почав застосовувати фізичне та психологічне насилля по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON]. У звязку з чим його притягували до адміністративної відповідальності. Через таку поведінку батька неповнолітня [PERSON] мешкає разом з бабусею - [PERSON]. Дитина знаходиться на утриманні бабусі, яка займається її вихованням, створює всі умови для навчання. На підставі вищевикладеного позивач просила суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що з березня 2015 року онука мешкає разом з нею. З того часу відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. [PERSON] мешкає окремо, з молодшим сином, вона надає матеріальну допомогу на утримання доньки по можливості. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти стягнення з нього аліментів не заперечував. [PERSON] визнав, що донька мешкає разом з позивачем у звязку з тим, що між ним та донькою виникають конфлікти. З нього стягуються аліменти на утримання молодшого сина у розмірі 20% від його доходів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування в особі Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в судовому засіданні суду пояснила, що до Верхньодніпровської районної державної адміністрації звернулася [PERSON] з повідомленням про вчинення насилля до її неповнолітньої онуки з боку батька. У дитини були синці на тілі. [PERSON] було постановлено на облік, проведено профілактичну бесіду, його було притягнуто до адміністративної відповідальності, дитині була надана психологічна підтримка. Питання про відібрання дитини не розглядалося. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, сектору з питань фізичної культури і спорту, сімї та молоді Верхньодніпровської районної державної адміністрації, в судовому засіданні суду пояснила, що було звернення з боку позивача про побиття дитини і у звязку з чим дитина мешкає зараз з бабусею, а тому необхідно вирішити питання про місце проживання дитини. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, вислухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилася мешкати разом з матірю. Проте в грудні 2013 року неповнолітня [PERSON] переїхала до батька [PERSON] та мешкала з ним до серпня 2015 року. Цю обставину в судовому засіданні особи, які брали участь у справі визнали, а тому згідно з ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вона не підлягає доказуванню. В серпні 2015 року [PERSON] вчинив фізичне насильство по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON], що підтверджується довідкою Сектора з питань фізичної культури і спорту сімї та молоді від 13 серпня 2015 року (а.с.17) та не заперечував сам відповідач у судовому засіданні. З того часу неповнолітня [PERSON] мешкає разом з бабусею [PERSON], що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 17 серпня 2015 року (а.с.16). Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що через конфлікт з батьком вона змінила своє місце проживання та мешкає з бабусею, до батька повертатися вона не бажає. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON], яка досягла чотирнадцятирічного віку, визначила своїм місцем проживання місце проживання бабусі [PERSON]. Згідно з ч. 2 ст. 29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлені законом. Окрім того згідно зі ст. 161 Сімейного кодексу України передбачено, що орган опіки та піклування або суд може вирішувати спір лише щодо місця проживання малолітньої дитини, тобто щодо місця проживання дитини до досягнення нею чотирнадцяти років. Також в судовому засіданні встановлено, що між батьками дитини та бабусею не має спору про місце проживання дитини, права дитини в цьому випадку не порушуються, а місце проживання [PERSON] разом з бабусею відповідає її інтересам. У звязку з чим суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки неповнолітня дитина має право обирати самостійно місце проживання, а також відсутній спір про місце проживання між сторонами. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд приходить до таких висновків. На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. 17 квітня 2014 року рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області було прийнято рішення про звільнення [PERSON] від сплати аліментів, що стягуються на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у звязку з тим, що донька мешкає з батьком (а.с.11). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний\~\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Частиною 2 ст. 179 Сімейного кодексу України передбачено, що неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 258 Сімейного кодексу України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку що позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави (за ставками, передбаченими Законом України «Про судовий збір» на час ухвалення рішення судом). Процесуальні витрати, понесені позивачем за подання позову про визначення місця проживання дитини відшкодуванню не підлягають, оскільки в цій частині позову відмовлено.

Outcome: partial