Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 1 червня 2013 року було зареєстровано шлюб між позивачем та [PERSON]. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Шлюб між сторонами не розірвано. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. Добровільно надавати кошти на утримання дитини відповідач відмовляється та витрачає кошти на власні потреби. Також відповідач ухиляється від утримання позивача, не зважаючи на те, що він працює на товаристві з обмеженою відповідальністю «Союз-Терра-3», отримує заробітну плату. На підставі вищевикладеного позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини доходів (заробітку) відповідача щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення донькою [PERSON] трьох років. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, суду пояснила, що чоловік не надає їй кошти. Вони проживають разом. Вона не працює, інших доходів, окрім державної допомоги при народженні дитини в розмірі 810 грн. щомісяця, вона не має. Цих коштів не вистачає на утримання дитини та її утримання. Відповідач витрачає кошти на власні потреби, мають заборгованість за комунальними послугами. Інших дітей позивач не має, непрацездатних батьків на утриманні також не має. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що приймає участь і в утриманні і в вихованні дитини. Лише останній місяць не надавав кошти, оскільки знаходився на лікарняному. Не згоден з доводами позивача про те, що витрачає кошти на власні потреби, оскільки сплачує комунальні послуги та сплачує кредит не менше 300 грн. на місяць. Також відповідач зауважив, що з нього стягуються аліменти на утримання іншої дитини в розмірі 385 грн. щомісяця. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.5). Дитина, [PERSON], мешкає разом із батьками - сторонами у справі. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі не досягнуто, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін. Зокрема те, що позивач не працює, не має інших видів доходу, окрім державної допомоги при народженні дитини. Також суд приймає, до уваги, що відповідач працює, отримує щомісяця заробітну плату та з нього стягуються аліменти на утримання іншої дитини. Дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні, а тому згідно зі ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають доказуванню. Згідно з довідкою про доходи від 11 серпня 2014 року [PERSON] отримує заробітну плату 1500 грн. та з нього стягуються аліменти в розмірі 385 грн. 80 коп. (а.с.10). Доказів про наявність на утриманні у відповідача непрацездатних батьків або ж проведення з нього стягнень на утримання інших осіб відповідач суду не надав. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини, [PERSON], в розмірі ? частини заробітку (доходів) відповідача. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він надає кошти на утримання дитини добровільно, оскільки у відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, якою визначено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, жодних доказів на підтвердження таких доказів відповідачем не було надано. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на її утримання, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Судом встановлено, що загальний розмір відрахування із заробітної плати відповідача на утримання його двох дітей складає ? частину його заробітку. Отже, будь-які додаткові відрахування, в тому числі аліменти на утримання дружини будуть перевищувати максимальний розмір аліментів, визначений законом, що є неприпустимим. Окрім того, суд приймає до уваги, що відповідач приймає участь у спільних витратах сім'ї, зокрема несе витрати на сплату комунальних послуг, а також сплачує кредит, який було отримано з метою придбання металопластикового балкону для встановлення в квартирі, де мешкає подружжя [PERSON] зі своєю малолітньою дитиною. Дану обставину в судовому засіданні також підтвердила позивач. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача, як дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, а тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial