Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.08.2008 року в селищі Королево Виноградівського району померла її бабуся [PERSON]. За життя на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт від 04.01.2007 р., яким все належне їй на день смерті майно заповіла внуку [PERSON], [INFO] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно житловий будинок в смт.Королево по вул. Осипенка, 23 Виноградівського району. Чоловік спадкодавця [PERSON] - [PERSON] помер 11.01.1993 р. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.04.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та рекомендовано звернутися в суд. [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок в смт.Королево по вул.Осипенка, 23 Виноградівського району. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримує заявлені позовні вимоги та просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує відносно заявлених вимог [PERSON] Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17.08.2008 року в селищі Королево Виноградівського району померла бабуся позивача - [PERSON]. Дана обставина стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №067275 від 18.08.2008 р. За життя на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт від 04.01.2007 р., яким все належне їй на день смерті майно заповіла внуку [PERSON], [INFO] Заповіт посвідчений секретарем виконкому Королівської селищної ради 04.01.2007 року. Заповіт дійсний, заповідачем не змінений та не скасований. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - житловий будинок в смт.Королево по вул. Осипенка, 23 Виноградівського району. Чоловік спадкодавця [PERSON] - [PERSON] помер 11.01.1993 р. Спадкоємцями до майна померлої [PERSON], крім позивача є ще відповідачка по справі [PERSON], донька спадкодавця, матір позивача, яка претензій до спадкового майна не має. Згідно довідки виконавчого комітету Королівської селищної ради №2266 від 24.07.2017 р. на день смерті [PERSON], яка померла 17.08.2008 року, разом з нею проживав її внук [PERSON], [INFO], який організував та провів похорон. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Отже, в зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як спадкоємець за заповітом, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу для подачі документів на оформлення спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.04.2017 року було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та рекомендовано звернутися в суд. Відповідно до виготовленого технічного паспорту та довідки №23/17 від 21.07.2017 року індивідуальний житловий будинок в смт.Королево по вул.Осипенка, 23 Виноградівського району будівництвом завершений. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно приписів ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved