Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

[PERSON]звернулася в суд із вказаним позовом, з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 01.07.1995 року вона була прийнята в члени колгоспу «Правда» в с. Криве, Козівського району, Тернопільської області і членство у якому вона зберігала до 2001 року. 15.05.1996 року колгоспу «Правда» було видано державний акт на колективну власність на землю, до якого додано списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Проте, з невідомих їй причин її не було включено в списки цих осіб. В подальшому, у звязку із зазначеними обставинами вона не одержала сертифікату на право на земельну частку (пай) із земель КСП «Правда». Вважає, що в результаті невидачі їй сертифікату на право на земельну частку (пай) та невключення її у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) із земель КСП «Правда» порушено її право, як члена зазначеного сільськогосподарського підприємства, гарантоване Конституцією України та передбачене указом Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та уточненій позовній заяві (а.с.35-36) обставинам та просили позов задовольнити. Представник відповідача[PERSON] РДА Тернопільської області у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Крім того, до судового засідання від [PERSON] РДА Тернопільської області надійшов відзив на позов, підписаний її головою, згідно якого відповідач визнає, що позивач була членом КСП «Правда» станом на момент видачі Указу Президента України №720-95 від 08.08.1995 року та не заперечує проти «визнання позовних вимог [PERSON]». Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру в Тернопільській області в судове засідання не зявився, хоча зазначений відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Однак, від представника відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру в Тернопільській області до судового засідання надійшло заперечення на позов, згідно якого останній проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених в такому запереченні та просив здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.40-41). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Козівського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, хоча зазначений відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Однак, від вказаного відповідача до судового засідання надійшли відзиви на позов від 24.05.2017 року (а.с.19-20), від 27.10.2017 року (а.с.43) та від 20.03.2018 року, згідно яких [PERSON] сільська рада Козівського район Тернопільської області вважає, що вона не може бути відповідачем у справі, проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених в таких запереченнях та просить розглядати справу у відсутності її представника. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали такої, всебічно і повно зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази в справі та обєктивно оцінивши їх, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що\~[PERSON], [INFO] в липні 1995 року прийнята в члени колгоспу «Правда», с. Криве та працювала в такому до липня 2001 року, що підтверджується довідкою [PERSON] районного комунального трудового архіву №440 від 16.08.2011 року, виданої на підставі розрахункових книг за відповідні роки. Відповідно до ч.8 ст.6 ЗК України (в редакції від 22.06.1993 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) до числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій. Згідно абз.3 п.1 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Таким чином, враховуючи, що [PERSON] була членом сільськогосподарського підприємства «Правда», вона має право на земельну частку (пай) при розпаюванні такого. В той же час, відповідно до абз.1 п.2 згаданого Указу Президента України право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як вбачається із відповіді відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Тернопільської області на лист представника позивача від 14.12.2016 року, [PERSON] в списки громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Правда», згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ТР №019 від 15.05.1996 року виданого колгоспу «Правда», не включена (а.с.11). Таким чином, станом на момент передачі земель КСП «Правда» у колективну власність її членів, а саме станом на 15.05.1996 року, позивач була членом згаданого сільськогосподарського підприємства. Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про порядок виділяння в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Абзацом 3 ч.2 ст.2 зазначеного закону встановлено, що документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), серед іншого, також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Крім того, статтею 8 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. У звязку з цим в абз.10 п.9 рішення Конституційного Суду України, останній розяснив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. В абз.2 п.24 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» також розяснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, зважаючи на вказане вище, а також те, що в національному законодавстві відсутній належний механізм поновлення права позивача, суд приходить до висновку, що позивач, незважаючи на невключення її до списку, який долучений до державного акта на право колективної власності на землю колишнього КСП «Правда» має право на земельну частку (пай) в середньому розмірі земельної частки (паю) цього КСП. Середній розмір земельної частки (паю) у КСП «Правда» становить 2,19 умовних кадастрових гектара, що підтверджується довідкою відділу у [PERSON] районі [PERSON] управління Держгеокадастру у Тернопільській області №202/108-18 від 22.03.2018 року. Відтак, на підставі вказаного, суд дійшов до висновку, що позовна вимога [PERSON] про визнання за нею права на земельну частку (пай) підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved