Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 24 жовтня 2020 року Яготинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 118. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів та поглядів на життя. Шлюбно-сімейних відносин вони не підтримують, спільного бюджету не мають. Шлюб між ними має формальний характер. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлученні. Позивач вважає, що примирення з відповідачем та подальше спільне життя неможливе. Ухвалою суду від 19.07.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем подано до суду заяву про визнання позову. Згідно з положеннями ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. З свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] вбачається, що 24 жовтня 2020 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний запис за № 118. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Подані позивачем докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статей 104, 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи встановлені обставини, прийнявши визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що фактичні подружні стосунки сторони припинили та не бажають їх відновлювати, а тому шлюб доцільно розірвати. Питання судових витрат відповідно до вимог статті 141 ЦПК України не вирішувалось, оскільки позивач не претендувала на їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved