Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/14271/20 від 08 грудня 2020 року було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист №607/14271/20 від 08 грудня 2020 року перебуває на виконанні головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопади М. І. Відповідач є повністю працездатним, аліменти та заборгованість по аліментах не оплачує, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Станом на 21 січня 2021 року заборгованість по аліментах становить 13 746,50 грн. Позивач наводить такий розрахунок пені за прострочення сплати аліментів. Дата сплатиСума доСплаченоЗаборгованістьКількість днівРозмірЗаборгованість аліментівсплати простроченнявідсотків неустойкипо неустойці Серпень 2020369,040,00369,0441%15 Вересень 202028600,002860301%858 Жовтень 202028600,002860311%887 Листопад 202028600,002860зо1%858 Грудень 202028600,002860311%887 Січень 20211937,460,001937,46211%407 Всього 3912 З урахуванням викладеного, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 3 912,00 грн та судові витрати. Ухвалою судді від 25 березня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді від 22 квітня 2021 року головуючий суддя Вийванко О. М. прийняв самовідвід у розгляді справи. Ухвалою судді Герчаківської О. Я. від 29 квітня 2021 року прийнято справу до провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження. 23 червня 2021 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Покликається на те, що на момент винесення рішення про стягнення аліментів вважав, що оскільки на той час ніде не працював, заробітна плата в нього відсутня, а відтак немає можливості відраховувати 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), тому з нього буде стягуватись 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на момент винесення рішення становив - 1 159,00 грн, тобто мінімальний гарантований розмір аліментів, адже, враховуючи матеріальне становище [PERSON] більш значна сума сплати аліментів для останнього була не підйомною. В день винесення та проголошення рішення судом було упущено вимогу, зазначену п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, внаслідок чого відповідач навіть не міг знати про те, що за обставин несвоєчасної сплати аліментів у зв`язку з відсутністю роботи та відповідних грошових коштів, а також надмірним визначенням виконавчою службою суми аліментів, яка підлягає стягненню (об`єктивна обставинна, яка має істотне значення) буде нараховуватись неустойка (пеня) за прострочення такої сплати, яка в результаті утворилась не з умисної вини [PERSON] . Відповідач також зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виданий головним державним виконавцем Конопадою М. І. містить дещо невірні відомості щодо сукупного розміру заборгованості. Відповідно до даного розрахунку «розмір доходу/середня заробітна плата працівника для цієї місцевості» (Тернопільська область) в період з 28 серпня 2020 року по 21 січня 2021 року становить 11 440,00 грн. Однак, вище вказана сума не відповідає об`єктивним та фактичним обставинам виходячи з наступного. Відповідно до інформації взятої з офіційного сайту «Мінфін» від 15 червня 2021 року щодо показників середньої заробітної плати (2020 рік) вбачається, що середня місячна зарплата в Тернопільській області становить станом на 01 серпня 2020 року - 9 402,00 грн, 01 вересня 2020 року - 9 905,00 грн, 01 жовтня 2020 року - 10 138,00 грн, 01 листопада 2020 року - 10 428,00 грн, 01 грудня 2020 року - 11 945 грн. Більше того, згідно примітки, яка міститься у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26 лютого 2021 року для розрахунку заборгованості за IV квартал 2020 року та І квартал 2021 року взяті дані про середньомісячну заробітну плату за III квартал 2020 року. Відтак, беручи до уваги інформацію з офіційного сайту «Мінфін» розрахунок середньої місячної заробітної плати за III квартал 2020 року становить липень 2020 року - 9 720,00 грн, серпень 2020 року - 9 402,00 грн, вересень 2020 року - 9905,00 грн, що в своїй сукупності становить 29 027,00 грн. Таким чином, середня місячна заробітна плата працівника у Тернопільській області відповідно до даних взятих із «Мінфіну» за ІІІ квартал 2020 року становить 9 675,67 грн. Поряд з цим, з відповіді на адвокатський запит від 16 червня 2021 року, наданої Головним управлінням статистики у Тернопільській області, вбачається що середня заробітна плата штатного працівника у Тернопільській області є аналогічною даним «МІНФІНУ». Таким чином, жодна з вище вказаних сум не співпадає із зазначеним розміром середньої заробітної плати працівника цієї місцевості, яка вказується за кожен місяць, головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу районного управління державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ). Зазначене дає об`єктивні сумніви розуміти, що основна сума, з якої нараховувалась заборгованість по сплаті аліментів є невірною. Як наслідок, виконавчою службою взято невірні дані щодо середньої заробітної плати працівника у Тернопільській області за III квартал 2020 року, що призвело до неправильного нарахування неустойки (пені), яка зазначена позивачем у поданій позовній заяві. Крім того, враховуючи, що на момент виникнення заборгованості, відповідач був у пошуках роботи, не мав постійного доходу (сума коштів від нерегулярних підробітків була незначною), [PERSON] об`єктивно не мав змоги сплачувати аліменти, визначені відповідно до розрахунку виконавчої служби. Відповідач систематично надавав матеріальна допомогу доньці в силу можливого, а саме: регулярно забезпечував доньку необхідним одягом, продуктами харчування, проїздом у транспорті, тобто задовольняв її необхідні потреби, які йому були під силу. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн [PERSON] зазначив, що з додатків, доданих до позовної заяви позивачем документально не доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу. Враховуючи факт того, що заробітна плата відповідача є мінімальною, станом на сьогодні із нього щомісяця стягується 1/4 її розміру, і відповідач бере участь у додаткових витратах на дитину можливості сплатити понесені позивачем витрати у даній справі в нього можливості немає. 13 липня 2021 року судом зареєстровано відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що відповідачем пропущено строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем не надано доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Окрім цього, позивач не повинен доводити вини відповідача у наявності заборгованості по аліментах, оскільки вина відповідача презюмується і обов`язок доведення відсутності такої вини покладено саме на нього. 21 липня 2021 року судом зареєстровано заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій представник позивача просила суд стягнути з відповідача в користь позивачки 3912 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року; 2946 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2021 року по травень 2021 року, всього стягнути 6858 грн. Суд пртокольною ухвалою без видлення в нарадчу кімнату залишив без розгляду вказану заяву, оскільки вона була подана після закінчення процесуальних строків, встановлених п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України , що відповідає змісту ст. 126 ЦПК України. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник, адвокат Гриців О. Я. не з`явилися, подали заяву, у якій просили розглядати справу за їх відсутності, позовну заяву та заяву про збільшення розміру позовних вимог підтримали та просили задоволити. Представник відповідача, адвокат Строцень Т. О. в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 21 січня 2021 року, проведеного головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопадою М. І., заборгованість [PERSON] станом на 21 січня 2021 року становить 13 746,50 грн. Примітка: для розрахунку заборгованості за IV квартал 2020 та І квартал 2021 взяті дані про середньомісячну заробітну плату за ІІІ квартал 2020 року. При надходженні нових даних заборгованість може бути перераховано. Згідно відповіді на запит адвоката Строценя Т. О., наданої ГУ статистики у Тернопільській області, середня заробітна плата штатного працівника у Тернопільській області становила у липні 2020 року - 9720 грн, серпні 2020 року - 9402 грн; у вересні 2020 року - 9905 грн; у жовтні 2020 року - 10138 грн; у листопаді 2020 року - 10428 грн; у грудні 2020 року - 11945 грн; у січні 2021 року - 9922 року; у лютому 2021 року - 10280 грн; у березні 2021 року - 10973 року. За змістом довідки № 09, виданої 07 квітня 2021 року товариством з обмеженою відповідальністю «Голд Секюріті», [PERSON] , ІПН [NUMBER] , дійсно працює у TOB «Голд Секюріті» на посаді охоронника за основним місцем роботи з 12 лютого 2021 року (наказ про прийняття 0017-ГС/ПР-К від 11 лютого 2021 р.) по теперішній час. Із довідки № ГС000000057 від 22 червня 2021 року, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Голд Секюріті», вбачається, що дохід [PERSON] за період з 12 лютого 2021 року по 31 травня 2021 року склав 24 325,44 грн. Згідно Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства; та 1/7 частки квартири загальною площею 101,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] . За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем не надано суду жодних доказів щодо того, що заборгованість по аліментах утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Відповідач є працездатним, доказів зворотного судом не здобуто, а тому зобов`язаний виконувати рішення суду, як і має нести відповідальність за весь час прострочення сплати аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень щодо періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Однак зазначено про те, що розмір нарахувань не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості та у разі застосування до платника аліментів заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Однак при проведенні розрахунку суд виходив із того, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визнавши її загальну суму. Згідно розрахунку пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, долученого позивачем до матеріалів справи, з яким суд погоджується, пеня за несвоєчасну сплату аліментів становить 3 912,00 грн за період з серпня 2020 року по січень 2021 року. Посилання представника відповідача, адвоката Строценя Т. О. на невірність здійсненого розрахунку заборгованості, виходячи із невідповідності середнього розміру заробітної плати, взятої державним виконавцем за основу розрахунку, судом до уваги не беруться, оскільки доказів оскарження в установленому законодавством порядку визначеної державним виконавцем заборгованості по аліментах відповідач суду не надав. Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 2-751/2007. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. У ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Тобто, боржник вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах, що узгоджується з п. 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7.02.2014 №6 (з відповідними змінами) і підтверджується судовою практикою Верховного Суду. [PERSON] не оскаржував розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем у будь-який спосіб, а тому доводи про його невірність суд вважає безпідставними. Відтак проаналізувавши вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог, стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 912 грн за період з серпня 2020 року по січень 2021 року включно. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved