Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.12.1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 3591. Від сумісного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки вони мають протилежні погляди на виховання дитини, ведення спільного господарства та сімейне життя. Шлюбні стосунки між ними припинені, вони не проживають разом останні два роки, кожен має власну сім'ю, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач просить шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 22.12.1995 року у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 3591. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Справу просить розглядати у її відсутність. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судоми встановлено, що 22.12.1995 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 3591, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 22.12.1995 року (а.с.5). Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 11.08.1997 року (а.с. 6). Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки сторони мають протилежні погляди на виховання дитини, ведення спільного господарства та сімейне життя. Шлюбні стосунки між ними припинені, вони не проживають разом останні два роки, кожен має власну сім'ю, шлюб існує лише формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved