Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом 16 лютого 2016року, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею, а відповідач сплачував аліменти до повноліття сина. Зараз син навчається у Навчально-науковому інституті екологічної безпеки Національного авіаційного університету, термін закінчення навчання - 30.06.2019року. Навчаючись, син не отримує стипендії, оскільки навчається на контрактній основі. Вартість освітньої послуги - 7100грн. за один семестр, за чотири роки - 56800грн.; син проживає в гуртожитку, вартість проживання за перший семестр - 1170грн., за другий семестр - 1519грн. Крім того, є додаткові витрати на англомовний проект до спеціальності, щомісячна оплата - 430грн., тривалість строку навчання за цим проектом - 40 місяців. Всі витрати по оплаті навчання, проживання сина в гуртожитку несе вона, оскільки син, навчаючись на контрактній основі, не отримує стипендії. Сину потрібні кошти на придбання продуктів харчування, одягу, канцтоварів, проїзд в громадському транспорті, проїзд додому на вихідні та ін. Вона працює та стабільно отримує заробітну плату. Хоча її заробітна плата більша, ніж передбачена законом мінімальна, однак значну частину з цих коштів вона витрачає на матеріальну підтримку сина, і з врахуванням необхідних витрат потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини. Навчання на денній формі навчання позбавляє сина можливості працевлаштуватися, щоб мати певний дохід для забезпечення можливості продовження навчання. Відповідач, будучи працездатним, не бере участі в матеріальному забезпеченні їх сина; аліменти він сплачував до 18 років, добровільно він сину матеріальної допомоги не надає. Однак він має певні доходи, частину яких може надавати сину. Стан здоров'я у нього задовільний, аліментів нікому не сплачує і має можливість брати участь в матеріальному забезпеченні сина на час навчання в розмірі 500грн. на місяць. Визначаючи розмір аліментів, вона виходить з того, що відповідач регулярно сплачував аліменти сину в розмірі 400грн., тобто має доходи, які давали можливість йому сплачувати аліменти, а також утримувати і шестирічну доньку від другого шлюбу В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, посилаючись на те, що відповідач забезпечує належний рівень життя своєї сім'ї, що свідчить про наявність у нього коштів, але при цьому має надавати матеріальному допомогу і сину на час навчання і він має таку можливість. Відповідач, визнавши частково позов, в межах 100грн. на місяць, в письмових запереченнях, в судовому засіданні дав пояснення про те, що не згоден виплачувати аліменти на час навчання сина за рішенням суду. Заперечуючи проти розміру аліментів в 500грн. на місяць, він посилається при цьому на те, що він не працює; достатніх коштів для сплати сину 500 грн. він не має. Крім того, він має доньку [PERSON], 2009 року народження, яку також має забезпечувати матеріально і яка часто хворіє. Просить врахувати, що його мати, [PERSON], 1956року народження, та її чоловік, [PERSON], 1955року народження, є пенсіонерами, потребують його фізичної допомоги. Дружина лише зараз влаштовується на роботу. Він не має постійної роботи, на обліку в РЦЗ не перебуває. Фактично в зимовий період він не має роботи, лише інколи має незначні підробітки. Сімю він утримує за рахунок коштів, які заробляє влітку, виїжджаючи на роботу за межі України. З цих коштів він і сплачував аліменти. Він розуміє положення законодавства про те, що повинен за наявності можливості надавати допомогу на час навчання сина. Крім того, свою незгоду сплачувати аліменти за рішенням суду відповідач пояснив тим, що син з ним не спілкується, безпосередньо до нього з приводу надання допомоги не звертався, він взагалі не спілкується з ним. В разі спілкування з ним як з батьком з боку сина, він надавав би посильну допомогу на час навчання. При цьому він розуміє, що допомога в розмірі 100грн. недостатня. Разом з тим, вимоги позивача щодо розміру аліментів в сумі 500грн. з врахуванням його сімейного й матеріального стану, вважає завищеними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено: Син сторін - [PERSON], [INFO] (а.с.10), є студентом 1 курсу денної форми Навчально-наукового інституту екологічної безпеки Національного авіаційного університету, термін закінчення навчання - 30.06.2019року, період навчання з 01.09.2015року по 30.06.2019року (а. с.7), він навчається на контрактній основі згідно Договору №15-1/ОФ-314, загальна вартість освітньої послуги - 56800грн., за 1 семестр 7100грн.(а.с.9). Відповідно до Договору № 15-1/АП-575 у зв'язку з навчанням англійською мовою вартість освітньої послуги додатково складає 430 грн. на місяць, термін надання послуги 40 місяців (а.с.8). Як вбачається з договорів витрати по ним несе позивач. Зі слів позивача, син проживає в гуртожитку, оплата проживання в якому складає 2689грн. на рік. Загальновідомо, що навчаючись в іншому місті та проживаючи не в сім'ї, син сторін потребує коштів, крім зазначеного, на придбання підручників, канцтоварів, одягу, взуття, продуктів харчування, засобів гігієни та ін., що свідчить про те, що він потребує матеріальної допомоги батьків, враховуючи і те, що він не отримує стипендії. Виходячи з доходів позивача (а.с.29), вона не має можливості самостійно забезпечити в матеріальному плані навчання сина, тому її звернення до суду є обгрунтованим, виходячи з положень ст. 199 СК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, будучи працездатним, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, є працездатним. Як пояснив сам відповідач, він має доходи, в основному в теплу пору року, які дають можливість утримувати свою сім'ю і в зимовий період. При цьому, на думку суду, він зобов'язаний організувати своє життя так, щоб виконати свої батьківські обов'язки і по відношенню до сина [PERSON] на час його навчання. Тому суд вважає, що, оскільки він не надає добровільно допомогу сину [PERSON], то з нього слід стягнути аліменти за рішенням суду. При цьому, вирішуючи питання про розмір аліментів, суд бере до уваги те, що він має на утриманні доньку [PERSON], 2009 року народження, яка часто хворіє (а.с. 30, 31, 36). З врахуванням цього, а також того, що позивач не надала достатніх даних про те, що відповідач має доходи, які дають можливість сплачувати сину для навчання по 500 грн. на місяць, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розмір аліментів має складати 350грн. на місяць. При цьому суд вважає, що відповідач не надав доказів того, що мати, яка є пенсіонером, перебуває на його утриманні, а надання фізичної допомоги не виключає виконання ним обов'язку по матеріальному забезпеченню сина, що навчається. Його посилання в обгрунтування незгоди щодо сплати аліментів на час навчання сина за рішенням суду на те, що син не спілкується з ним, не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки ця обставина не впливає на обов'язок відповідача щодо своєї дитини, в даному випадку відповідно до ст.199 СК України. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551грн.20 коп. Відповідно до ст.ст. 199, 200, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial