Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхньодніпровської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначено, що 16 лютого 1996 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] приватизували квартиру за адресою: [ADDRESS] в рівних частках та отримали свідоцтво про право власності на житло. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте 2 березня 2017 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю документа, який би підтверджував реєстрацію права власності на спадкове майно (квартиру). На підставі вищевикладеного, [PERSON], як єдиний спадкоємець, що прийняла спадщину, просила суд визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що окрім неї спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті її чоловіка не має. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КП «Верхньодніпровське БТІ» в судовому засіданні пояснила, що згідно з матеріалами архівної справи спірна квартира була дійсно приватизована п'ятьма особами в рівних частках, було видано свідоцтво про право власності, проте відомості про реєстрацію права власності відсутні. Ніяких інших звернень щодо цього майна до КП «Верхньодніпровське БТІ» не було. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В. та [PERSON], в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 16 лютого 1996 року на підставі розпорядження виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] (а.с.38,73). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.25). Після його смерті до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина - [PERSON], проте постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 2 березня 2017 року їй було відмовлено у вчиненні нот ареальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] було відмовлено у зв'язку з тим, що право власності на спадкове майно не було зареєстровано (а.с.22). Згідно з довідкою КП «Верхньодніпровське БТІ» № 26 від 15 січня 2017 року інформація про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру відсутня (а.с.19). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 липня 2017 року право власності на цю квартиру ні за ким не зареєстровано (а.с.40). Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.95 N 56 було передбачено, що право власності на квартири в багатоквартирних будинках підлягало державній реєстрації. Державна реєстрація проводилась на підставі правовстановлюючих документів, в тому числі на підставі свідоцтва про право власності, виданим місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування, органами приватизації. Чинне на час виникнення правовідносин законодавство виникнення права власності не було пов'язано з державною реєстрацією нерухомого майна. У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] з підстав не заборонених законом - в порядку приватизації, проте не зареєстрував право власності у визначеному законом порядку. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки судом встановлено, що за життя [PERSON] набув право власності на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] з підстав не заборонених законом, позивач як спадкоємець першої черги прийняла спадщину після його смерті, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що до [PERSON] перейшло право власності на частку вищевказаної квартири. Матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] підтверджується, що його діти, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, про що подали нотаріусу відповідні заяви (а.с.46,47,48). Згідно з довідкою «Житлово-будівельний кооператив» № 222 від 14 листопада 2016 року на момент смерті [PERSON] був зареєстрований разом з матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с.26), проте [PERSON] також подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.47). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 6 січня 2017 року заповіти та спадкові договори від імені [PERSON] не зареєстровані (а.с.63-64). Таким чином, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину за законом або заповітом після смерті [PERSON], окрім позивача, не встановлено, так само як малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних, недієздатних, а також визнаних судом обмежено дієздатних осіб. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що до [PERSON] перейшло право власності на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], проте її право не визнається, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved