Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину двокімнатної квартири, загальною площею 55,9 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON], [PERSON] та позивачці належала на праві спільної часткової власності в рівних частках, тобто по 1/3 частині кожному, вищевказана квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 квітня 2013 року за № 220382. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частини кв. [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] та є єдиною спадкоємицею після його смерті. У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй в оформлені спадкових прав, оскільки [PERSON] не зареєстрував своє право власності в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості». На теперішній час [PERSON] немає можливості належним чином оформити права на спадкове майно, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду із відповідним позовом. Під час розгляду справи від представника відповідача Одеської міської ради не надходило будь-яких письмових заперечень проти позову. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Одеської міської ради Карташов В.О. у судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення через їх безпідставність. Представник третьої особи Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надав суду заяву, в якій просив суд справу розглядати за його відсутністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], про що 04 червня 1968 року в Книзі реєстрації актів про народження зроблено запис під № 789, та в графі батько вказано «[PERSON]», а в графі мати вказана «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 серпня 1971 року. 07 серпня 1991 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що в Палаці урочистих подій м. Одеси зроблено актовий запис під № 1303, та після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 07 серпня 1991 року. 08 квітня 2013 року Департамент міського господарства Одеської міської ради видав свідоцтво про право власності за № 220382, яке посвідчує, що кв. [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у вищезазначеній квартирі проживав та був зареєстрований з 29 серпня 1984 року по [INFO], що підтверджується відповідною довідкою за № 32 від 03 липня 2014 року, яка видана КП «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський». Також, в матеріалах справи наявна довідка з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації за № 888, яка видана 03 липня 2014 року КП «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський», з якої вбачається, що [PERSON] також зареєстрована по вказаному адресу з 29 серпня 1984 року, а [PERSON] зареєстрований з 31 вересня 2008 року. [INFO] помер [PERSON], про що 13 лютого 2014 року зроблено відповідний актовий запис під № 1719, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Положеннями ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Таким чином, з огляду на вищезазначене, судом встановлено, що позивачка [PERSON] на день смерті батька була зареєстрована та проживала разом з померлим однією сім'єю, та вона як спадкоємець першої черги після смерті батька має право на успадкування 1/3 частини кв. [ADDRESS], що належали померлому на підставі свідоцтва про право власності. Проте, Третя Одеська державна нотаріальна контора відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності від 08 квітня 2013 року за № 220382, яке видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради, не було зареєстровано в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. За приписами п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на спадкове майно (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України). З огляду на вищевказане, оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що здійснення державної реєстрації за померлою особою суперечить чинному законодавству, а відсутність такої реєстрації перешкоджає оформленню спадщини позивачці, що призводить до порушення прав останньої, які підлягають захисту шляхом визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом на частину спадщини, що відкрилась після смерті батька. Отже, з урахуванням вищевказаного, оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved