overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 25.04.2015 року між сторонами був укладений шлюб, в якому у них 30.08.2015 року народився син [PERSON]; з березня 2017 року позивач та відповідач припинили фактичні шлюбні відносини через різні погляди на сімейне життя та обов»язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому позивач просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище «Бойко». Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 25.04.2015 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом №43. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір»ю в м.Бахмач Чернігівської області, по вул.Соборності, 13/2(а.с.5,7). З березня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 26.11.1988 року між сторонами був укладений шлюб, який наразі існує лише формально; сімейні відносини сторін припинилися через несумісність характерів, різні погляди на життя та сім»ю; неповнолітніх дітей позивач та відповідач не мають; спільного господарства не ведуть. Вказані обставини унеможливлюють подальше подружнє життя сторін і зумовили звернення [PERSON] до суду з даним позовом, оскільки через органи РАЦС відповідач розривати шлюб відмовляється. Позивач в судове засідання не зявилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про виклик до суду, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи без його участі чи про відкладення судового розгляду не подав. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 26.11.1988 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Тиницької сільської ради народних депутатів Бахмацького району за актовим записом № 14. Неповнолітніх дітей позивач та відповідач не мають, подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, сумісних інтересів не мають, примиритися не бажають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 27.09.2013 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]; з 2014 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини через подружню зраду відповідача; сторони проживають в різних населених пунктах та тривалий час взагалі не спілкуються; позивач має намір створити нову сім»ю з іншим чоловіком та народити з ним спільну дитину; вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому позивач просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися; позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Тохтамиш»; відповідач проти задоволення позову не заперечує. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 27.09.2013 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області за актовим записом № 6. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який разом з матір»ю проживають в [INFO]. Дмитрівка Бахмацького району Чернігівської області, по вул. Незалежності, 52/2 (а.с.6-8). З 2014 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, проживають в різних населених пунктах, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають, позивач має намір створити нову сім»ю з іншим чоловіком (а.с.8,9). За даних обставин шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надіслав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 28.11.2016 року між сторонами був укладений шлюб, у якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] ; з вересня 2019 року позивач та відповідач припинили фактичні шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, любові, поваги та через подружню зраду відповідача. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, тому позивачка просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі; позивачка просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, Суд приходить до наступного висновку. Як було встановлено Судом, позивачка та відповідач 28.11.2016 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівській області за актовим записом №19(а.с.9). На даний час сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] ; котра проживає разом з матір`ю в [ADDRESS] (а.с.10, 11). З вересня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, проживають в різних населених пунктах, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Таким чином, виходячи з викладеного, Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 29.05.1993 року між сторонами було укладено шлюб; їх спільні діти на даний час досягли повноліття; з листопада 2015 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини через різні погляди на подружнє життя та неможливість знайти спільні рішення сімейних проблем. Вказані обставини унеможливлюють подальше існування шлюбу сторін, а тому [PERSON] просить задовольнити її позов, оскільки розривати шлюб через органи РАЦС відповідач відмовляється. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; відповідач позов визнає; на примирення не згодні. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 29.05.1993 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Курінською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області за актовим записом № 18. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу сторони на даний час не мають. Протягом останнього часу сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, проживають за різними адресами, спільних інтересів не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надіслав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Позивачем понесені та документально підтверджена сплата судового збору, який відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 30.01.1993 року між сторонами був укладений шлюб, який наразі існує лише формально; неповнолітніх дітей від шлюбу позивач та відповідач не мають; з червня 2017 року ведуть окремо господарство; сімейні стосунки припинили через погрози відповідача та застосування ним фізичної сили по відношенню до позивача. Вказані обставини унеможливлюють подальше подружнє життя сторін і зумовили звернення [PERSON] до суду з даним позовом, оскільки через органи РАЦС відповідач розривати шлюб відмовляється. Позивач та відповідач в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Бугай»; відповідач позов визнає; на примирення сторони не згодні. Судом на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 30.01.1993 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Княжицької сільської ради народних депутатів Ямпільського району Сумської області за актовим записом № 1. Неповнолітніх дітей позивач та відповідач не мають, з червня 2017 року подружніх відносин не підтримують, ведуть окремо господарство, сумісних інтересів та спору щодо розподілу майна, яке є їх спільною власністю не мають, примиритися не бажають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON], 1974 року народження та про встановлення над нею опіки, мотивуючи її тим, що вказана особа є її рідною дочкою, проживає разом з нею і перебуває на повній її опіці, при цьому вона є інвалідом другої групи внаслідок психічного захворювання і потребує постійного догляду сторонніх та опіки, так як не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, виклавши мотиви, зазначені в заяві, та просить її задовольнити, вказала, що бажає здійснювати опіку над [PERSON]. Представник заінтересованої особи Батуринської міської ради в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається із висновку судово-психіатричної експертизи № 112 від 14.03.2014 року [PERSON] виявляє ознаки помірної розумової відсталості (F71 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), за своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, наявні всі підстави для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки вона має хронічне, стійке психічне захворювання та внаслідок цього не усвідомлює значення своїх дій і не може керувати ними. Відповідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] та проживає разом з нею за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та довідкою про склад сім`ї № 122, виданою 27.01.2014 року Батуринською міською радою. Своїм висновком Батуринська міська рада Бахмацького району рекомендує призначити опікуном [PERSON] її матір [PERSON]. Враховуючи, що [PERSON] підлягає визнанню недієздатною і заявник бажає здійснювати над нею опіку, суд вважає за необхідне встановити над недієздатною [PERSON] опіку та призначити її опікуном [PERSON], яка являється її рідною матір`ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO] та про встановлення над нею опіки, мотивуючи її тим, що вказана особа є її рідною сестрою, вона є інвалідом другої групи внаслідок психічного захворювання і перебуває на обліку в психіатричному відділенні Бахмацької ЦРЛ. [PERSON] є спадкоємцем майна покійного батька, але не може самостійно здійснити юридичне оформлення своїх спадкових та майнових прав. Заявниця просить визнати [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, виклавши мотиви, зазначені в заяві, та просить її задовольнити, вказала, що бажає здійснювати опіку над [PERSON]. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Халимонівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається із висновку судово-психіатричної експертизи № 267 від 23.05.2014 року у [PERSON] мають місце клінічні ознаки помірної розумової відсталості (F 71 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду). [PERSON] у зв`язку з вищезазначеним у неї важким (тобто хронічним та стійким) психічним розладом, позбавлена здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, наявні всі підстави для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки вона має хронічне, стійке психічне захворювання та внаслідок цього не усвідомлює значення своїх дій і не може керувати ними. Відповідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] серії [NUMBER] та [PERSON] серії [NUMBER], копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. І враховуючи, що [PERSON] підлягає визнанню недієздатною і заявниця бажає здійснювати над нею опіку, суд вважає за необхідне встановити над недієздатною [PERSON] опіку та призначити її опікуном [PERSON], яка є її рідною сестрою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.09.2008 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]; з грудня 2015 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини через сварки та непорозуміння з різних побутових питань. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач просить позов задовольнити; відповідач позов визнає; на примирення не згодні. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 20.09.2008 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 126. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який разом з батьками зареєстрований і проживає в [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2008 року, копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 22.12.2009 року, довідкою виконавчого комітету Бахмацької міської ради №1038 від 19.02.2016 року (а.с.5,6,8). З грудня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надіслав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Позивачем понесені та документально підтверджена сплата судового збору, який відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved