Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS]. Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власницею вищевказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу укладеного 30 квітня 2013 року між нею та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 379 та зареєстрованого 30 квітня 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним № 53363951101. Після продажу квартири [PERSON] знявся з реєстраційного обліку. Крім [PERSON], на реєстраційному обліку вказаної квартири перебуває ще відповідач [PERSON], який зареєстрований по цьому адресу ще з 31 березня 1997 року, та який був колишнім власником цієї квартири, яку в подальшому продав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23 серпня 2007 року. Однак, [PERSON] з 2007 року не проживає у зазначеній квартирі, особистих речей в квартирі не має, будь-яких витрат за комунальні послуги та утримання квартири у відповідному стані не несе, та на теперішній час його місце проживання або місце перебування невідомо. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання (ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30 квітня 2013 року, укладеного між нею та [PERSON], який після продажу квартири [PERSON] знявся з реєстраційного обліку. Зазначений договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 379 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним № 53363951101. Однак, на реєстраційному обліку [ADDRESS] на теперішній час перебуває ще відповідач [PERSON], який як вбачається з матеріалів справи, був колишнім власником цієї квартири у період з 1997 року до 2007 року, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23 серпня 2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Крім того, [PERSON] знаходиться на реєстраційному обліку [ADDRESS] ще з 31 березня 1997 року, тобто [PERSON] прописався в цю квартиру, коли був її власником, але на теперішній час власницею цієї квартири вже є позивачка [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію за № 258, виданої 06 березня 2014 року КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський». Залишаючись зареєстрованим за цією адресою, [PERSON] завдає власниці цієї квартири, а саме [PERSON], додаткових незручностей та збільшує оплату за житлово-комунальні послуги, яка формуються з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані в квартирі у встановленому законом порядку. Також, суд зазначає, що на теперішній час у [PERSON] відпали правові підстави для перебування на реєстраційному обліку квартири [ADDRESS]. Статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи позивачка [PERSON] довела суду ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог. Отже, з урахуванням вищевказаного, оцінивши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS].

Outcome: approved