Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із заявою про встановлення факту народження особи, заінтересована особа Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в якій зазначила, що 24.07.2014 року у м. Феодосія АР Крим у неї народилась дитина жіночої статі. На підтвердження даного факту було видано свідоцтво про народження серії І-АЯ № 5087683 від 15.08.2014 року. В січні 2019 року заявник звернулась до Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо реєстрації народження дитини, але їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутні підстави для державної реєстрації народження та видачі свідоцтва про народження українського зразка відповідно до законодавства України. Встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини. Просила суд встановити факт народження громадянкою України [PERSON] дитини жіночої статі, яка народилася 24.07.2014 року у м. Феодосія Автономної Республіки Крим, Україна. Заявник [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 30.06.2014 року вона виїхала до м. Феодосія Автономної Республіки Крим, 24.07.2014 року там в неї народилася дочка [PERSON]. Через деякий час вона із дитиною повернулася до м. Сєвєродонецька, у м. Феодосія їй видали свідоцтво про народження дитини, медичного свідоцтва про народження дитини в неї немає. З батьком дитини у шлюбі вона не перебуває. Представник заінтересованої особи Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Луганській області [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявник [PERSON] її рідна сестра. Вона була вагітна у 2014 році, перебувала на обліку у жіночій консультації м. Сєвєродонецька. 30.06.2014 року вони разом виїхали до Автономної Республіки Крим, де [PERSON] народила дівчинку, на момент народження вона теж була у Криму із сестрою. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що заявник [PERSON] рідна сестра його дружини [PERSON] [PERSON] була вагітна у 2014 році, 24.07.2014 року народила дівчинку у м. Феодосія Автономної Республіки Крим. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що заявник [PERSON] її двоюрідна сестра. У 2014 році, коли почалися військові дії, [PERSON] була вагітна, та усією сімєю вони виїхали до м. Феодосія, АР Крим. Там [PERSON] народила дочку [PERSON], потім через деякий час вони повернулися до м. Сєвєродонецька. Заслухавши заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно з копією паспорта громадянина України серії ЕЛ № 039998, виданого Сєвєродонецьким МВ УДМС України у Луганській області 11.10.2016 року, [PERSON], [INFO], уродженка м. Лисичанськ Луганської області, з 17.05.2008 року зареєстрована за адресою: [INFO], селище Синецький, вул. Набережна, буд. 43. З матеріалів доданих до заяви вбачається, що заявник [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, має право на звернення до суду з даною заявою, що підтверджується належними та достатніми доказами, наявними в матеріалах справи. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії І-АЯ № 508763, виданого 15.08.2014 року «Феодосійьким міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим», [PERSON] (російською) народилася 24 липня 2014 року у «м. Феодосія Республіки Крим, Російська Федерація», про що складено відповідний актовий запис № 26, матірю дитини записана [PERSON] (російською). Згідно з копією витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 3250 [PERSON], [INFO], у віці 5 діб, знаходилася на стаціонарному лікуванні у неонатологічному відділенні дитячої лікарні м. Феодосія з 29.07.2014 року до 31.08.2014 року. Згідно з листом Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 246/17.10-138 від 18.01.2019 року, рішення суду про встановлення факту народження є єдиною підставою для державної реєстрації народження особи на підставі медичних документів, оформлених медичними закладами на території непідконтрольній українській владі. Суд враховує, що місто Феодосія Автономної Республіки Крим станом на час розгляду цієї справи у відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» знаходиться на тимчасово окупованій території України і будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт народження своєї дочки у встановленому Законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Аналізуючи наведені норми, суд доходить висновку, що свідоцтво про народження видане «Феодосійьким міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим» слід вважати не легітимним документом, адже воно видане органом, який знаходяться на тимчасово окупованій території, що створений, обраний чи призначений у порядку, не передбаченому законом, а, отже, будь-які видані таким органом документи є недійсними та такими, що не створюють жодних правових наслідків. Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази, судом встановлено, що громадянка України [PERSON], [INFO], 24 липня 2014 року у місті Феодосія Автономної Республіки Крим народила дитину жіночої статі, матірю якої є [PERSON], [INFO], громадянка України. При цьому, органи державної реєстрації актів цивільного стану на території України, яка підконтрольна органам влади України, не можуть зареєструвати факт її народження, адже свідоцтво про народження видано установою «Феодосійьким міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим», яка створена у порядку, не передбаченому законом. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобовязання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності, право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Отже, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами та показаннями свідків, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку з чим заява [PERSON] про встановлення факту народження особи підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення.

Outcome: approved