Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.11.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис №1398. Дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] залишити проживати з нею, [PERSON] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14.11.1998 року вона уклала шлюб із [PERSON] , який зареєстрований Відділом РАГС м.Рівне, актовий запис №1398. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя і часто виникають сварки. З вини Відповідача сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Вони неодноразово протягом останніх років намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, та ніяких результатів це не дало. Фактичні шлюбні відносини між нею та [PERSON] припинені, що свідчить про те, що шлюб носить формальний характер, а його збереження буде суперечити його спільним інтересам. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, шлюб розірвати, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення. Просив розглянути справу без його участі. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі сторін. Дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.11.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис №1398. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , про що 26.09.2003 р. складено відповідний актовий запис № 1896, зареєстрований відділом РАГС м.Рівне та [PERSON] , [INFO] , про що 17.07.2007 р. складено відповідний актовий запис № 1551, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю, сім`я розпалася з вини відповідача. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них та неповнолітніх дітей. За наведених обставин, шлюб слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки між сторонами відсутній спір щодо встановлення місця проживання дітей, тому суд прийшов до висновку, що місцем проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] слід визначити з матір`ю - [PERSON] в порядку ч.1 ст. 160 СК України, проти чого не заперечує відповідач. Відповідно до ст. 141 ЦПК понесені позивачкою [PERSON] витрати по оплаті судового збору в сумі 1681,60 грн. підлягають до стягнення з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115, ч.1 ст.160 СК України ,

Outcome: approved