Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 червня 1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем, під час якого у них народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому рахунку призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Чоловік часто зловживає спиртними напоями, чинить насильство над нею та дітьми, що відповідно вкрай негативно впливає на їх здоров`я. Вказує, що почуття любові та поваги вже втрачено, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, що виникають у неї та дітей, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу у сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На підставі наведеного просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ними, а також залишити їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила та просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] судове засідання також не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. У судовому засіданні встановлено, що 17 червня 1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Новоселицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 05, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане Новоселицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 17 червня 1995 року (а. с. 8). Також встановлено, що за час перебування в шлюбі у сторін народилися сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями відповідних свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 04 лютого 2005 року та серії [NUMBER] від 17 червня 2003 року (а. с. 9, 10). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають. Неявку відповідача у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільних дітей, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави, що відповідає положенням ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved