Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 24.04.1970 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №26. За час проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який є повнолітньою особою. В даний час сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і фактично як подружжя не проживають з 1981 року, так як відповідач їздив до Російської Федерації на сезонні роботи, де підтримував фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою. За весь вказаний період життя відповідач періодично приїжджав додому, однак їхні сімейні відносини існують формально. Тому вона звернулася до суду з даним позовом і просила шлюб укладений між ними розірвати без надання строку на примирення. Майнового спору позивачка не заявляла та просила не змінювати прізвища після розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка [PERSON] подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги повістю підтримує, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 19.03.2019 року) про його виклик до суду, однак про причини неявки суд не повідомляв. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.04.1970 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №26. За час проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який на час розгляду справи досяг повноліття. Майнових претензій до відповідача позивачка не ставить. З поданої позовної заяви та доказів доданих до матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують між собою фактичних шлюбних відносин уже понад 37 років і їхній шлюб має лише формальні ознаки та не виконує свого прямого призначення. На час розгляду справи сторони спільно як подружжя не проживають протягом тривалого періоду і позивачка висловила своє небажання зберегти шлюб між ними та просила не надавати їм строк на примирення, оскільки це буде суперечити її інтересам. Від відповідача жодних заперечень щодо цих обставини до суду не надходило. Відповідно до вимог ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Питання про стягнення судових витрат позивачкою не ставилося. Враховуючи наведене та

Outcome: approved