Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про захист права власності та про припинення дій, які порушують право власності. В обґрунтування позову вказує, що 26.11.2015 року між нею (покупець) та ПАТ «Фідобанк», в особі представника [PERSON] (продавець), було укладено два договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В., а саме: Договір купівлі-продажу нежитлового будинку, площею 217,6 кв.м, за реєстровим номером 3518, який, за своїм суб`єктивним твердженням продавець із 19.05.2017 року (через два з половиною роки після продажу) почав безпідставно вважати «нікчемним»; Договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 209 кв.м. за реєстровим номером 3522, на якій знаходиться нерухоме майно. Зазначене нерухоме майно та земельна ділянка знаходяться за адресою: [ADDRESS] і на праві власності належать їй - [PERSON] . Вказує, що Придніпровським районним судом м. Черкаси прийнято до провадження позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до неї (позивачки) про визнання нікчемним правочину, тобто Договору купівлі-продажу майна, недійсним. Вказаний позов ПАТ «Фідобанк» вона не визнає і вважає його таким, що порушує її право власності та її законні інтереси вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, а також таким, що створює їй майнові і моральні проблеми, що є підставою для звернення до суду за захистом цивільних прав і інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 п.п. 1, 3 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів можуть бути визнання права та припинення дії, відповідно до ст. 321 ЦК України, яка порушує право. Вважає, що позов про визнання правочину дійсним - це різновид позову про визнання права, можливість пред`явлення якого випливає із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Також вказує, що відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна Продавець продав та передав у власність, а Покупець купив та прийняв у власність належне продавцю на праві власності нерухоме майно - нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 217,6 кв.м. Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору «ціна нерухомого майна» за домовленістю сторін визначається в сумі 1784000 грн., в т.ч. ПДВ - 297333 грн. 33 коп. Зазначена сума була повністю сплачена Покупцем Продавцю в день підписання цього Договору до його нотаріального посвідчення, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Подавця. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Такими правочинами є в тому числі договори, які передбачають передачу до набувача майна права власності (наприклад, договір купівлі-продажу, договір дарування тощо). Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вказує, що право власності на нерухоме майно виникло у Покупця з моменту його державної реєстрації згідно зі статтею 334 ЦК України, що проведено після сплати ціни нерухомого майна та нотаріального посвідчення оспорюваного договору. Також просить врахувати, що вартість нерухомого майна в сумі 1770500 грн., у тому числі ПДВ була встановлена експертною оцінкою вартості майна, здійсненою на замовлення Продавця і проведеною 02.11.2015 року, з метою оцінки вартості нерухомого майна, виставленого на продаж. Зазначене підтверджується п. 2.3 Договору купівлі-продажу Нерухомого майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності 03.11.2015 року (дата оцінки 02.11.2015 року) оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр оцінки власності «Парето» (сертифікат № 14164/13 суб`єкта оціночної діяльності, виданий 18.01.2013 року Фондом державного майна України). Сума оцінки нерухомого майна 1770500 грн., у т.ч. ПДВ, встановлена його оцінкою від 02.11.2015 року і зафіксована в п. 2.3 Договору та сума 1784000 грн., у т.ч. ПДВ, визначена за домовленістю сторін, не були оспорені Продавцем і повністю його влаштовували на час укладання Договору купівлі-продажу. Пунктом 5.7.2 Договору визначено, що сторони підтверджують, що цей правочин не є фіктивним чи удаваним, тобто не є таким, що передбачено статей 234, 235 ЦК України, тобто, сторони гарантують об`єктивність і правомірність правочину, який не може вважатися нікчемним чи недійсним. Відповідно до п. 3 вказаного Договору продаж землі вчинено за 286000 грн. без ПДВ, які повністю отримано Продавцем від Покупця після підписання цього Договору, але до його нотаріального посвідчення, шляхом перерахування на поточний рахунок Продавця ПАТ «Фідобанк». Пунктом 3.1. Договору купівлі-продажу земельної ділянки уточнено, що ціна встановлена за згодою Сторін цього Договору, є вигідною для Продавця, остаточною та не підлягає будь-яким змінам. Вартість земельної ділянки визначена Сторонами за взаємним погодженням за відсутності примусу як будь-кого із сторін, так із боку третіх осіб, а також з боку будь-яких тяжких обставин. Згідно п. 4. Договору купівлі-продажу земельної ділянки експертна грошова оцінка земельної ділянки, що відчужується за цим договором, становить 277990 грн. без ПДВ. Вказує, що земельна ділянка була продана на 8010 грн. дорожче від її оціночної вартості. За даними Договорами грошові кошти у сумі 1784000 грн. за нежитлову будівлю та кошти в сумі 286000 грн. за земельну ділянку були отримані Продавцем - ПАТ «Фідобанк» від Покупця - [PERSON] і обидва Договори купівлі-продажу нерухомості та земельної ділянки були нотаріально посвідчені. Підстав для сумнівів у правильності звіту про оцінку нерухомого майна, складеного оцінювачем експертної фірми ТОВ «Центру опіки власності «Парето», що має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 14164/13, виданий Фондом Державного майна України 18.01.2013 року у Сторін не виникло. Вказує, що лише через 2,5 роки після укладання Договорів купівлі-продажу на нерухоме майно та земельної ділянки та передачі їх у власність Продавцем Покупцю, Продавець - ПАТ «Фідобанк» суб`єктивно почав вважати Договір купівлі-продажу нерухомого майна нікчемним правочином та звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до неї (позивачки), як Покупця (справа № 711/11350/17) із позовом про визнання такого Договору недійсним та таким, що відповідає ознакам нікчемності, але не наводить об`єктивних доказів і не обґрунтовує належним чином законодавчі норми для здійснення судом таких дій. Вона ж (позивачка) вважає Договір купівлі-продажу нерухомого майна, як і Договір купівлі-продажу земельної ділянки такими, що не мають жодної ознаки нікчемності і наявність таких ознак договору не доведена ПАТ «Фідобанк». Пунктом 3 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на який Продавець посилається, як на підставу свого позову передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору. На підставі рішення Правління НБУ від 18.07.2016 року № 142-рш ПАТ «Фідобанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, тобто на час укладення спірного правочину 25.11.2015 року Банк не було визнано неплатоспроможним, тому укладені банком оспорювані Договори купівлі-продажу є чинними. Також просить врахувати, що Продавець, звертаючись до суду з позовом до неї ( [PERSON] ) про застосування наслідків нікчемного правочину, посилається не на замовлений ним і виконаний суб`єктом оціночної діяльності 03.11.2015 року (дата оцінки 02.11.2015 року) оцінювачем ТОВ «Центру опіки власності «Парето» Звіт, використаний Сторонами і нотаріусом при складанні Договорів купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки, а посилається на невідомий Покупцю і нотаріусу Звіт про ретроспективну незалежну оцінку цього ж приміщення, складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс» м. Києва у період 2017 року, за висновком якого ринкова вартість нежилого приміщення площею 217,6 кв.м., розташованого у [ADDRESS] та земельної ділянки площею 209 кв. м. станом на 25.11.2015 року складає 3890386 грн., без врахування ПДВ. При цьому згідно розрахунків ПДВ - 20% становить 778077 грн. 20 коп., а загальна сума оцінки майна з ПДВ становитиме 4668463 грн. 20 коп. З резюме до Звіту вбачається, що оцінювачу ПП «ТА-Експерт-Сервіс» об`єкт для огляду не було надано, а також не були надані правовстановлюючі та технічні документи на приміщення. В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази на підтвердження того, що Покупця, як власника об`єкту нерухомості, було повідомлено про проведення ретроспективної оцінки ПП «ТА-Експерт-Сервісом». Також просить врахувати, що доводи Продавця щодо різниці в оцінці вартості об`єкту більш ніж на 20% не відповідають дійсності, з огляду на те, що оцінювач з ПП «ТА-Експерт-Сервіс» взагалі не оглядав цей об`єкт та не мав технічної документації на нього, що вбачається із Звіту і Висновку та із свідчень Покупця - на той час власника майна. А в ст. 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» зазначено, що оцінка нерухомості є недійсною за підстав не проведення огляду майна. Також, про надуманість претензій Продавця до Покупця спірного нерухомого майна свідчить і лист уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Коваленко О.В. з повідомленням про продаж майна за ціною значно нижчою за звичайну ціну для здійснення відповідної операції, який датований 19.05.2017 року, в той час, як звіт ПП «ТА-Експерт-Сервіс» складений згодом - після укладання договору № 07-177-М14 від 25.07.2017 року на оцінку майна на замовлення ПАТ «Фідобанк», а наказ про визнання правочину нікчемним виданий 22.02.2017 року, тобто ще до проведення грошової оцінки майна. Крім того, у Висновку Звіту ПП «ТА-Експерт-Сервіс» зазначено, що метою проведення оцінки є визначення ринкової вартості для подання до суду позову. Згідно із ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс» Звіт не відповідає стандартним і законодавчим нормам оформлення звіту з оцінки майна так, як не містить підтверджень виконаних процедур з оцінки майна, а обмежується лише необґрунтованим висновком щодо суми оцінки майна. До того ж висновок експерта не відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом», тому позивач вважає, що суд не повинен приймати до уваги оцінку майна, нібито проведену ПП «ТА-Експерт-Сервіс», на яку у своєму позові посилається продавець, так як вона ґрунтується на порушеннях порядку, встановленого законом і не може вважатися належним і допустимим доказом. Також просить врахувати, що грошова оцінка майна взагалі не проводилася ПП «ТА-Експерт-Сервіс», а звіт і висновок щодо неї є підробленими документами, спрямованими на шахрайство з метою отримання незаконної вигоди - грошей, шляхом змушування власника купленої ним нерухомості сплатити повторно суму, яка в 2,5 рази перевищує сплачену при купівлі суму вартості об`єкту нерухомості, або змусити Покупця повернути шахраям куплене у них майно, взамін на обіцянку повернути Покупцю сплачені за це майно кошти «в порядку четвертої черговості» тобто, через десятки років (про що вона має намір повідомити у відповідні правоохоронні інстанції і вимагати відкриття кримінального провадження.). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі та в порядку, встановленому законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. В статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає, право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За таких обставин, враховуючи дотримання при укладенні Договору купівлі-продажу вимог цивільного законодавства, тобто обумовлення та виконання сторонами всіх істотних умов Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладення його в установленій законом формі, нотаріальне посвідчення, проведення державної реєстрації права власності правочин вважається дійсним (чинним). Вважає, що шляхом подачі необґрунтованого позову Продавцем про визнання Договору купівлі-продажу від 26.11.2015 року за реєстровим № 3518 таким, що нібито відповідає ознакам нікчемності та є недійсним, Продавцем порушуються норми чинного законодавства, зокрема ст. 13 ЦК України, де зазначено, що особа здійснює цивільні права у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено у статті 391 ЦК, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. В даному випадку йдеться про захист права власності від посягань ПАТ «Фідобанк» на відчуження її (позивачки) нерухомого майна та земельної ділянки, які належать їй на законних підставах або вимог ПАТ «Фідобанк» сплатити повторно через 2,5 роки після здійснення купівлі-продажу, колишньому Продавцю суму, що значно перевищує вже сплачену вартість купленого майна. Вважає такі вимоги протиправними так, як вони порушують її право власності та законні інтереси, а також є такими, що завдають їй великої майнової та моральної шкоди. А тому, просить: - визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та нею - [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим №3518; - визнати дійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26.11.2015 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та нею - [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим № 3518; - визнати право власності [PERSON] на належне їй майно: нежитлове приміщення площею 217,6 кв.м. та земельну ділянку площею 209 кв.м., що розташовані у [ADDRESS] ;? - припинити будь-які дії відповідачів, що порушують чи можуть порушити право власності на майно, що належить їй - [PERSON] , а саме на нежитлове приміщення, площею 217,6 кв.м. та на земельну ділянку, площею 209 кв.м., що розташовані у [ADDRESS] ; - судові витрати відшкодувати із відповідачів у солідарному співвідношенні. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачці термін для усунення вказаних в ухвалі недоліків. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.04.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. 02.05.2018 року представником відповідача - ПАТ «Фідобанк» Калюжним В.М. подано відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с. 39-41 том 1), в якому останній просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Також вказує, що відповідно до рішення Національного банку України від 20.05.2016 року № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.05.2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 20.05.2016 року до 19.06.2016 року включно, визначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Фідобанк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання і неплатоспроможності банків [PERSON] строком на один місяць з 20.05.2016 року до 19.06.2016 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжено строки тимчасової адміністрації до 19.07.2016 та продовжено повноваження уповноваженої особи фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Фідобанк» Коваленка О.В. з 20.06.2016 року по 19.07.2016 року. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016 року №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фідобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 року №1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» з 20.07.2016 року до 19.07.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами - [PERSON] з 20.07.2016 року до 19.07.2018 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 826 затверджено Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення. Відповідно до п. 1 Розділу III Порядку, правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами. Згідно ч. 2 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Таким чином, за результатами проведеної перевірки було виявлено окремі правочини (у тому числі договори), що мають ознаки нікчемності відповідно до чинного законодавства. Так було проведено перевірку Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , згідно якого Банк 26.11.2015 року продав, а [PERSON] набула у власність нежитлове приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 217,6 кв.м. та сплатила за нього обговорену даним Договором грошову суму в розмірі 1784000 грн., у тому числі ПДВ 297333 грн. 33 коп. На підставі Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних на здійснення ліквідації ПАТ «Фідобанк» від 22.02.2017 року № 24 щодо внесення змін до наказу ПАТ «Фідобанк» № 32 від 25.05.2016 року «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів» було здійснено перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених ПАТ «Фідобанк» за період з 20.05.2015 року до 20.05.2016 року, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів) ПАТ «Фідобанк» що є нікчемними, з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України. 13.05.2017 року комісією з перевірки правочинів (у тому числі договорів), призначеною наказом № 24 від 22.02.2017 року, було складено протокол, яким комісією вирішено визнати правочин - Договір купівлі-продажу від 26.11.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим № 3518, укладений між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , нікчемним за ознаками, визначеними ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 7. Розділу II Порядку, за наслідками проведення перевірки Комісією складаються та подаються на розгляд Уповноваженій особі Фонду пропозиції та висновки. Так відповідно до Звіту з незалежної оцінки, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс» вартість нежитлової будівлі та земельної ділянки - нежитлова будівля, загальною площею 217,6 кв.м. та земельна ділянка площею 209 кв.м., кадастровий номер 711036400:02:040:0028, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , складає 3890386 грн. без врахування ПДВ станом на 29.10.2015 року (звіт №07-17-М14-11 від 25.11.2015 року). В той час, як згідно Договору купівлі-продажу приміщення від 26.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В., за реєстровим номером 3518 продаж нежилих приміщень було здійснено за 1784000 грн., в тому числі ПДВ. Без врахування ПДВ ціна продажу складає 1486667 грн. 67 коп., що понад 20% нижче ніж вартість згідно незалежної оцінки. Так, відповідно до Звіту про фактичні результати узгоджених процедур щодо перевірки правочинів, вчинених ПАТ «Фідобанк», на предмет виявлення правочинів, що мають ознаки нікчемних комісією підготовлені висновки щодо виявлення ознак нікчемності Договору купівлі-продажу приміщення Банку за адресою [ADDRESS] . За результатами виявлення комісією з перевірки договорів ознак нікчемності вказаного вище договору купівлі-продажу приміщення Банку, Уповноваженою особою Фонду 19.05.2016 року за вих. №1-4-2-3/889-ЛК було направлено повідомлення про нікчемність договору, але ніяких заходів щодо врегулювання даної ситуації Покупцем не було вжито. Крім цього 14.09.2017 року за № 1-4-2-2/755 ЛЕ/1 позивачу було направлено повідомлення про врегулювання заборгованості за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015 року, яку вона отримала 19.09.2017 року, однак пропозиція ПАТ «Фідобанк» про відшкодування збитків на підставі ч. 3, ч. 5, ч. 9 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» залишилась без уваги та виконання. Виходячи з викладеного, укладання Договору купівлі-продажу від 26.11.2015 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим №3518, у відповідності до ч. 3, ч. 9, ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 228 ЦК України, віднесеного до категорії нікчемних, призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку. А тому, просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. 08.05.2018 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій вона просила пункт четвертий прохальної частини позовної заяви вважати викладеним в наступній редакції: «Визнати дійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26.11.2015 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та нею - [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим № 3522» (а.с. 58 том 1). 11.05.2018 року представником відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Заплішною О.Д. подано відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с. 68-70 том 1), в якому остання просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Також вказує, що 20.05.2016 року правління НБУ прийняло рішення від 20.05.2016 року № 8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних».18.07.2016 року правління НБУ прийняло рішення від 18.07.2016 року № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фідобанк». На виконання приписів ст. 38 Закону, Уповноваженою особою Фонду було здійснено перевірку правочинів, у т.ч. договорів, укладених Банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації у Банку, на предмет їх нікчемності. Перевірку здійснювала Комісія з перевірки правочинів (у т.ч. договорів) ПАТ «Фідобанк» на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, призначеної наказом від 22.02.2017 року №24. В ході перевірки було виявлено ряд Договорів купівлі-продажу нерухомого майна, які підпадають під ознаки нікчемних на підставі частини 3 ст. 38 Закону. Так, укладаючи договори сторони завідомо передбачили низьку ціну купівлі-продажу нерухомого майна, не враховуючи основні аспекти їх ціни, зовнішнього стану приміщень, попиту на ринку нерухомого майна, строку експлуатації та інше. Вказані висновки ґрунтуються на зборі та аналізі інформації схожих об`єктів нерухомого майна на відповідну дату. Зокрема, було встановлено, що балансова вартість нерухомого майна, що є предметом спірного Договору купівлі-продажу від 26.11.2015 року, на дату продажу складала 2446981 грн. 97 коп. Крім того, відповідно до Звіту з незалежної оцінки, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс», станом на 25.11.2015 року вартість відчуженої нежитлової будівлі разом із земельною ділянкою складає 3890386 грн. Таким чином, вартість нерухомого майна, більше, ніж на 20% відрізняється від ціни продажу що підпадає під ознаки нікчемності, визначені у п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону, про що було зафіксовано у протоколі засідання від 13.05.2017 року. 19.05.2017 року Уповноважена особа надіслала лист № 1-4-2-3/889-ЛК про нікчемність Договору. Враховуючи те, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, загальною площею 217,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 26.11.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Фідобанк», є нікчемним на підставі п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону, а тому [PERSON] має повернути нерухомість на підставі ст. 216 ЦК України. За таких підстав просив відмовити у задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. 21.05.2018 року позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив ПАТ «Фідобанк», в якому позивачка вказує, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 року № 826 погоджено Порядок виявлення правочинів, у тому числі договорів купівлі-продажу, які на суб`єктивну думку цього Фонду є нікчемними. Також вказує, що 26.11.2015 року між нею (позивачкою) та ПАТ «Фідобанк», в особі представника Шевченка Сергія Віталійовича (Продавець) було укладено два договори купівлі-продажу, а саме: Договір купівлі-продажу нежитлового будинку, площею 217,6 кв.м, за реєстровим номером 3518; Договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 209 кв.м за реєстровим номером 3522, на якій знаходиться нерухоме майно. Нежитлове приміщення і земельна ділянка на час здійснення процедури купівлі-продажу знаходилися у край занедбаному стані, про що свідчить акт загального огляду приміщення (побудови). До того ж, після продажу приміщення Продавець, забираючи своє майно, порушив стіни в приміщенні і зруйнував плитку на підлозі, вириваючи вмуровані у стіни банківські сейфи. На ряд її письмових претензій з цього приводу відповіді від Банку вона не отримала, в зв`язку з чим їй довелося робити в купленому приміщенні капітальний ремонт, що коштувало 1780523 грн. і підтверджується Договором підряду від 07.12.2015 року. Через два з половиною роки після купівлі зазначено нежитлового приміщення продавець вирішив значно збільшити ціну на вже продане і капітально відремонтоване нею приміщення і стягнути з неї ще додаткові кошти, або змусити її повернути приміщення взамін на обіцянку повернути сплачені за нерухомість і землю кошти в порядку восьмої черговості, тобто через декілька десятків років. На її думку, Продавець діє в порушення ст. 41 Конституції України про непорушність права власності та ч. 3 ст. 632 ЦК України, в якій зазначено, що зміна ціни в договорі після виконання не допускається. Однак Продавець звернувся із позовом про визнання недійсним Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015 року за реєстраційним №3518, який укладений між нею та ПАТ «Фідобанк». Вважає висновки Банку про нікчемність вказаних Договорів купівлі-продажу суб`єктивними і необґрунтованими та такими, що мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Також вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що пунктом 3 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору. Однак дану законодавчу норму не можливо застосувати в даному випадку так, як Банком продано, а нею куплено об`єкти у платоспроможного на той час Банку. Також, купівлю-продаж здійснено за ринковою вартістю, за ціною узгодженою Сторонами договору №3518 і №3522, за наслідками грошової оцінки об`єктів продажу. А тому, просить її позов задовольнити. 21.05.2018 року позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому позивачка, окрім зазначеного у відповіді на відзив відповідача 1, вказує, що вона не оспорює право Уповноваженої особи виявляти нікчемні правочини, а також вчинити дії щодо застосування наслідків нікчемності тих договорів, однак вважає, що в даному випадку Уповноважена особа ФГВФО діяла не на підставі, та не у спосіб, що визначені законами України і що в діях Уповноваженої особи присутня протиправність з ознаками шахрайства. Також вказує, що нею оспорююється факт оголошення нікчемним Договору купівлі-продажу від 26.11.2015 року за реєстраційним номером 3518, так як він укладений з дотриманням нормативно-правових актів в момент його укладання та з дотриманням всіх належних норм чинного законодавства. Нікчемність правочину підлягає виявленню, а не суб`єктивному визнанню, як це незаконно здійснено Фондом. Також, вона оспорює незаконні і штучно створені Фондом необ`єктивні і неналежні докази нікчемності цього правочину, яким суд повинен надати юридичну оцінку та наголошує на порушенні Фондом ряду законів України. А тому, просила задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.07.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ПАТ «Фідобанк» Калюжного В.М. про зупинення провадження у справі №711/2384/18. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.07.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.10.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ПАТ «Фідобанк» Калюжного В.М. про зупинення провадження у справі №711/2384/18. 25.01.2019 року позивачкою [PERSON] подано додаткові пояснення до позову (а.с. 185-188 том 1). В судових засіданнях 05.10.2018 року, 13.12.2018 року, 25.01.2019 року, 14.01.2010 року позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні визиги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. А саме, просили: визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та нею - [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим №3518; визнати дійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26.11.2015 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та нею - [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим № 3522; визнати право власності [PERSON] на належне їй майно: нежитлове приміщення площею 217,6 кв.м. та земельну ділянку площею 209 кв.м., що розташовані у [ADDRESS] ; припинити будь-які дії відповідачів, що порушують чи можуть порушити право власності на майно, що належить їй - [PERSON] , а саме на нежитлове приміщення, площею 217,6 кв.м. та на земельну ділянку, площею 209 кв.м., що розташовані у [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу у солідарному співвідношенні. Також пояснили, що дійсно рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.11.2019 року визнано дійсними Договори купівлі-продажу від 26.11.2015 року (нерухомого майна та земельної ділянки), що уклепані між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В., реєстровий № 3518 та №3522. В судовому засіданні 05.10.2018 року, 13.12.2018 року, 25.01.2019 року представник відповідача - ПАТ «Фідобанк» - Калюжний В.М. просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] в зв`язку з його безпідставністю, з урахуванням доводів, викладених у відзиві на позовну заяву. В судове засідання 14.01.2020 року представник відповідача ПАТ «Фідобанк» - адвокат Журавель Р.В. не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. В судові засідання представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , її представника - [PERSON] , пояснення представника відповідача - ПАТ «Фідобанк» - Калюжного В.М. (с/з 05.10.2018 року, 13.12.2018 року, 25.01.2019 року), дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] , виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні встановлено, що 26.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк», в особі представника Шевченка Сергія Віталійовича (Продавець), та [PERSON] (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого ПАТ «Фідобанк» продав та передав у власність Покупцеві, а Покупець придбав та прийняв у власність належне Продавцеві нерухоме майно: нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 217,6 кв.м., літера А-2, та сплатив за цього обумовлену цим Договором грошову суму, а саме 1784000 грн., в т.ч. ПДВ 297333 грн., яка була сплачена Покупцем Продавцю в день підписання цього Договору. Ціна «нерухомого майна» була визначена за домовленістю сторін та складала більшу суму ніж та, яка була визначена оцінювачем - ТзОВ «Центр оцінки власності «Парето» в Звіті про оцінку майна №40-ФБ-2 від 03.11.2015 року (дата оцінки 02.11.2015 року), згідно якого вартість нерухомого майна з ПДВ становила 1770500 грн. (п.п. 1.1, 2.1, 2.3 Договору, а.с. 6-7 том 1). Також в судовому засіданні встановлено, що 26.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк», в особі представника Шевченка Сергія Віталійовича (Продавець), та [PERSON] (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого ПАТ «Фідобанк» продав та передав у власність Покупцеві, а Покупець придбав та прийняв у власність належну Продавцю на праві власності земельну ділянку, площею 0,0209 га, кадастровий номер 7110136400:02:040:0028, цільове призначення: для комерційного використання, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (на території Черкаської міської ради). Продаж вчинено за 286000 грн. без ПДВ, які повністю отримано Продавцем від Покупця після підписання цього Договору, але до його нотаріального посвідчення. Зазначена ціна була встановлена за згодою сторін цього Договору та була вигідна для Продавця. Вказана ціна була складала більшу суму ніж та, яка була визначена оцінювачем - ТзОВ «Бюро оцінок» в Звіті про експертну грошову оцінку №40-ФБ-1, складеному 03.11.2015 року (дата оцінки 02.11.2015 року), згідно якого вартість земельної ділянки, що відчужується, складала 277990 грн. без ПДВ (п.п. 1, 3, 3.1, 4 Договору, а.с. 8-9 том 1). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.07.2016 року №1265 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» з 20.07.2016 року по 19.07.2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк» - Коваленку Олександру Володимировичу (а.с. 54 том 1). Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.07.2016 року №291 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» з 20.07.2016 року по 19.07.2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк» - Коваленку Олександру Володимировичу (а.с. 55 том 1). Рішенням Правління Національного Банку України від 18.07.2016 року №142-рш відкликано банківську ліценцію ПАТ «Фідобанк» (а.с. 53 том 1). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 826 затверджено Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення. Листом Уповноваженої особи Фонду від 19.05.2017 року за вих. №1-4-2-3/889-ЛК [PERSON] було повідомлено про нікчемність укладеного між нею та ПАТ «Фідобанк» Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26.11.2015 року (а.с. 45 том 1). Крім того, листом Уповноваженої особи Фонду від 14.09.2017 року за № 1-4-2-2/755-ЛЕ/1 [PERSON] було повідомлено про необхідність врегулювання заборгованості за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015 року (а.с. 46 том 1). 15.12.2017 року ПАТ «Фідобанк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання правомірності (дійсним) договорів купівлі-продажу (справа №711/11350/17). В даній справі відповідачкою [PERSON] було подано зустрічний позов до ПАТ Фідобанк» про визнання правомірності (дійсним) договорів купівлі-продажу, в якому позивачка за зустрічним позовом - [PERSON] просила: визнати правомірним (дійсним) Договір купівлі-продажу від 26.11.2015 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим №3518; визнати правомірним (дійсним) Договір купівлі-продажу від 26.11.2015 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим № 3522. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.11.2019 року позов [PERSON] до ПАТ «Фідобанк», Держаної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання правомірності (дійсним) договорів купівлі-продажу задоволено. Визнано дійсним Договір купівлі-продажу від 26.11.2015 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним номером № 3518. Визнано дійсним Договір купівлі-продажу від 26.11.2015 року, укладений між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним номером № 3522. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на користь [PERSON] судові витрати на надання правничої допомоги у сумі 17868 грн. Оскільки предметом позову у даній справі та у справі №711/11350/17 було визнання одних і тих же Договорів купівлі-продажу дійсними, а саме Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015 року, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним номером № 3518 та Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.11.2015 року, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним номером № 3522, то ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.01.2020 року провадження у даній справі №711/2384/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» про визнання договорів дійсними, визнання права власності та припинення дій, що порушують право власності в частині позовних вимог викладених в п. 3, 4 прохальної частини позову - щодо визнання договір дійсними закрито. Що вимог позивачки [PERSON] про визнання за нею права власності на нежитлове приміщення, площею 217,6 кв.м. та земельну ділянку, площею 209 кв.м., що розташовані у [ADDRESS] , то суд зазначає наступне. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Момент набуття права власності за договором визначений у статті 334 ЦК, згідно з частинами 1 та 4 якої право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вказана норма передбачає захист прав власника в разі його порушення або невизнання певною особою тощо, а відтак при вирішенні спору на її підставі суттєвим є встановлення, зокрема, обставин виникнення у позивача права власності на відповідний об`єкт, а також оспорення чи невизнання цього права з боку певних осіб. Як вбачається із матеріалів справи право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 217,6 кв.м., літера А-2, набуте позивачкою на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2025 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та [PERSON] , та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним номером № 3518. Право власності на земельну ділянку, площею 0,0209 га, кадастровий номер 7110136400:02:040:0028, яка розташована за адресою: [ADDRESS] також набуте позивачкою [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.11.2025 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та [PERSON] , та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстраційним номером № 3522. Відповідне право власності [PERSON] на нежитлову будівлю та земельну ділянку було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 48487238 від 26.11.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 48490595 від 26.11.2015 року (а.с. 133, 134 том 1). Дійсність вищевказаних правочинів (про набуття права власності [PERSON] на нежитлову будівлю та земельну ділянку) підтверджена ще і рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.11.202о року, яке не оскаржувалося відповідачем та вступило в законну силу 23.12.2019 року. Крім того, на даний час право власності позивачки [PERSON] ніким не оспорюється чи не визнається. Тому підстав для задоволення позову [PERSON] в цій частині немає. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в частині визнання за нею права власності на нежитлове приміщення, площею 217,6 кв.м. та земельну ділянку, площею 209 кв.м., що розташовані у [ADDRESS] . Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] і в частині припинення будь-яких дій відповідачів, що порушують чи можуть порушити право власності на майно, що належить [PERSON] , а саме на нежитлове приміщення, площею 217,6 кв.м. та земельну ділянку, площею 209 кв.м., що розташовані у [ADDRESS] , виходячи із наступного. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнили, що будь-які дії, що порушують чи можуть порушити право позивачки полягають в направленні відповідачами на адресу позивачки безпідставних вимог і повідомлень про нікчемність договору та необхідність врегулювання заборгованості та в здійсненні таких же дій в телефонному режимі. Тому просили припинити такі дії і на майбутнє. В судовому засіданні встановлено, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» дійсно на адресу позивачки було направлено 19.05.2017 року повідомлення про нікчемність договору та 14.09.2017 року повідомлення про врегулювання заборгованості за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015 року (нежитлової будівлі). Однак таке право Фонду передбачене Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2002 року, як і право на звернення до суду з позовом про визнання правочинів (договорів) недійними. До того ж, вказані вимоги, які були адресовані позивачці [PERSON] , стосувалися лише нежитлової будівлі (повідомлення стосувалися Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.11.2015 року) та взагалі не стосувалися земельної ділянки. Доказів вчинення відповідачами інших дій, які порушують право власності на майно, яке належить позивачці [PERSON] ні позивачкою ні її представником суду не надано. ?А тому, з урахуванням викладеного, враховуючи докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги в цій частині позову, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] і в цій частині. Щодо стосується вимог позивачки про стягнення з відповідачів на її користь витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору, витрат пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається із матеріалів справи позивачкою [PERSON] були понесені витрати на правничу допомогу в сумі 17800 грн., що стверджується Договором про надання правової допомоги від 10.03.2018 року, калькуляцією оплати послуг по наданню правничої допомоги від 10.03.2018 року, квитанцією від 07.05.2018 року (а.с. 59-62 том 1). Однак враховуючи, що провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] , викладених в п. 3, 4 прохальної частини позову (щодо визнання договір дійсними) закрито, а в іншій частині позовних вимог відмовлено, підстав для стягнення з відповідачів на користь позивачки витрат на правову допомогу немає. Крім того, враховуючи, що позивачка [PERSON] являється інвалідом другої групи та звільнена від сплати судового збору, судовий збір необхідно віднести за рахунок держави. Позивач: [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , прож. [ADDRESS] ) Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк, код ЄДРПОУ - 14351016, місце знаходження: вул. Велика Васильківська, 10, м. Київ. Відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, код ЄДРПОУ - 21708016, місце знаходження: вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed