Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] та просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Луганськ із відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], із 350,00 гривень щомісяця до 972,00 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву обґрунтовує тим, що на даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки збільшуються потреби у навчанні, розвитку, харчуванні, купівлі одягу, лікуванні та іншому. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання, поштою, через канцелярію суду, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що із 22 листопада 2002 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26 квітня 2005 року, що підтверджується відповідно копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. (а.с. 5,7) Згідно копії витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00011877547, копії рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 26 жовтня 2012 року про розірвання шлюбу та копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], вбачається що позивач змінювала прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]», а із «[PERSON]» на «[PERSON]». (а.с. 9,10,12) Сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 жовтня 2003 року Щастинською міською радою Жовтневого району міста Луганська. (а.с. 6) Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження №28470675 від 02 вересня 2011 року, вбачається, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Міловського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2-6491/10, виданий 16 березня 2011 року, про стягнення із [PERSON] аліментів у розмірі 350 гривень щомісячно на користь [PERSON]. (а.с.8) Відповідно до довідки, виданої Олексіївською сільською радою Близнюківського району Харківської області від 15 червня 2018 року, [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 14). Статтею 192 СК України встановлено, що зміна розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Аналогічна правова позиція викладена в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Із посилань позивача у позовній заяві вбачається, що на сьогоднішній день ціни на харчові продукти, одяг, ліки, комунальні послуги та інші речі, які необхідні для утримання дитини, порівняно з часом винесення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів, значно виросли. Суми, що була визначена судовим рішенням недостатньо для належного та необхідного утримання дитини. Зміна матеріального стану позивача після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання дитини є підставою для збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Разом з тим, ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач визнав позов в розмірі позовних вимог, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів до 972,00 гривень щомісячно з зазначенням гарантії, передбаченої ч. 2 ст. 182 СК України, а саме з приводу того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved