Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство /далі ПМЖКП/ про визначення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку зі спали за комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.01.2001 року [PERSON] , її чоловік [PERSON] , їхні сини: [PERSON] та [PERSON] , здійснили приватизацію квартири [ADDRESS] в рівних частках кожний, а саме по 1/4 частині. [INFO] помер син [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини вказаної вище квартири. Спадкоємцями після його смерті була [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Оскільки на момент смерті сина вони з чоловіком були зареєстровані із спадкодавцем за вказаною адресою, вони прийняли спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України в рівних частках, а саме по 1/8 частині вказаної вище квартири. [INFO] помер чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини вказаної вище квартири. Спадкоємцями після його смерті була [PERSON] та син [PERSON] , в рівних частках по 1/8 частині вказаної квартири. 06.11.2019 року, приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1163 після смерті чоловіка [PERSON] на 1/2 частку 3/8 часток (3/16 частки) квартири [ADDRESS] . 06.11.2019 року, приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Баден А.Є. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1162 після смерті сина [PERSON] на 1/8 частку квартири [ADDRESS] . Тобто частка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] на сьогоднішній день становить 9/16 часток (56,25 %), з яких: 1/4 частка (25 %) належить на праві власності шляхом приватизації, 1/8 частка (12,5 %) після смерті сина [PERSON] та 3/16 (18,75) після смерті чоловіка [PERSON] . Відповідач в свою чергу спадщину після смерті його батька [PERSON] прийняв, але ще не отримав свідоцтво про право на спадщину. Вказівка про вказаний факт міститься в свідоцтві про право на спадщину № 1163 від 06.11.2019 року. Тобто фактично відповідачу на сьогоднішній день у спірній квартирі належить 7/16 частки (43,75 %), а саме: 1/4 частка (25 %) належить йому на праві власності шляхом приватизації та 3/16 частки (18,75 %) після смерті батька [PERSON] . Квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат: кімната № 6 площею 16,9 м?, кімната № 9 площею 11,5 м?, кімната № 10 площею 12,4 м?. Загальна площа квартири складає 71,6 м?, житлова площа спірної квартири складає 40,8 м?. З урахуванням часток співвласників, [PERSON] припадає 22,95 м? житлової площі квартири, а відповідачу в свою чергу 17,85 м?. У зв`язку з тим, що у [PERSON] з сином прогрішилися стосунки, сумісне користування квартирою стало неможливим, між ними постійно виникають сварки та спори щодо сплати комунальних витрат. Відповідач мешкає окремо, але це не позбавляє його обов`язку утримувати частину квартири, яка належить йому на праві приватної власності. Оскільки співвласник квартири відмовляється добровільно визначити порядок користування квартирою, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , яка є об`єктом спільної часткової власності, виділивши у користування: [PERSON] - житлову кімнату площею 11,5 м? та житлову кімнату площею 12,4 м?; [PERSON] - житлову кімнату площею 16,9 м?. Передпокій площею 10,9 м?, кладову площею 0,3 м?, кладову площею 0,6 м?, площею 0,4 м?, кухню площею 8,5 м?, туалет площею 1,2 м?, ванну площею 2,6 м?, лоджію площею 5,4 м?, залишити у спільному користуванні співвласників квартири: [PERSON] та [PERSON] . Розділити фінансово-особовий рахунок із сплати за комунальні послуги: за вивезення твердих побутових відходів, теплопостачання та плату за утримання будинку та прибудинкової території між [PERSON] та [PERSON] в частках, відповідно займаній ними площі за адресою: квартира [ADDRESS] . Розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Відповідач та третя особа відзивів на позов не подали, доказів не подали, повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 7287 від 23 січня 2001 року [PERSON] , її чоловік [PERSON] , їх сини: [PERSON] та [PERSON] , здійснили приватизацію квартири [ADDRESS] в рівних частках по 1/4 частині кожний. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 березня 2007 року [PERSON] помер [INFO] у віці 24 роки, про що Книзі реєстрації смертей зроблено запис №81. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 березня 2019 року [PERSON] помер [INFO] у віці 67 роки, про що складено відповідний актовий запис №104. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №187710162 від 06.11.2019 року встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 3/16 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину №1163 після смерті [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №187709617 від 06.11.2019 року встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/8 частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину №1162 після смерті [PERSON] . Згідно Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] виготовленого 26.07.2019 року, вона складається з трьох житлових кімнат: приміщення №6 площею 16,9 м?, приміщення №9 площею 11,5 м?, приміщення №10 площею 12,4 м?, а також з передпокою приміщення №1 площею 10,9 м?, кладової приміщення №2 площею 0,3 м?, кладової приміщення №3 площею 0,6 м?, кладової приміщення № 4 площею 0,4 м?, кухні приміщення № 5 площею 8,5 м?, туалету приміщення № 7 площею 1,2 м?, ванної приміщення №8 площею 2,6 м?, кладової приміщення № 11 площею 0,3 м?, кладової приміщення № 12 площею 0,3 м?, кладової приміщення № 13 площею 0,3 м?, лоджії приміщення № 14 площею 5,4 м?. Загальна площа квартири складає 71,6 м, житлова площа квартири складає 40,8 м?. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Положеннями статті 358 ЦК України регламентовано правила здійснення правомочностей співвласниками об`єкта права спільної часткової власності. Зокрема, передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зі змісту наведеної норми закону можна зробити висновок, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Вказана норма матеріального права свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна має враховуватись правова природа такої власності, адже співвласникам належать ідеальні частки у праві власності на спільне майно, які є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частку майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Оскільки спірні правовідносини у цій справі не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України виділяє у користування сторонам спору в натурі частки, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. З огляду на викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов до висновку про те, що права позивача та відповідача щодо користування квартирою є рівними, при цьому добровільної згоди щодо порядку такого користування ними не досягнуто, встановлення цього порядку за рішенням суду не свідчить жодним чином про порушення прав відповідача, як співвласника спірної квартири, а можливі обмеження, які виникнуть у зв`язку з визначенням судом порядку користування житлом, є виправданою необхідністю забезпечення однакової реалізації своїх прав всіма співвласниками. Встановлені обставини справи у своїй сукупності та взаємозв`язку свідчать про те, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу у користуванні його власністю з урахуванням всіх прав власника, наданих йому законом, а згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом у справі 755/11415/17-ц /Постанова ВС від 04 травня 2020 року/ та у справі №202/6355/17 /Постанова ВС від 13 лютого 2020 року/. Враховуючи вищенаведене суд, приходить до висновку, про задоволення позовних вимог в частині встановлення порядку користування співвласниками квартирою, шляхом виділення кожному із співвласників по ізольованій кімнаті житловою площею, що максимально відповідає розміру їхньої частки у праві власності, із залишенням інших приміщень у спільному користуванні, що не порушує інтересів сторін. Щодо заявлених позивачем вимог про розподіл особових рахунків по оплаті комунальних платежів, суд вважає дані вимоги заявленими передчасно, оскільки позивач не надав доказів звернення до Першотравенського міського житлово-комунального підприємство з приводу укладення з нею, як співвласником квартири, договорів та не залучив ПМЖКП та ПП «Комунальщик» /яке надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території/ в якості відповідачів. Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц провадження № 14-61цс18). Позивач заявивши вимоги про поділ особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг, клопотань про залучення до участі у справі МЖКП та ПП «Комунальщик» як організацій, що надають житлово-комунальні послуги та, відповідно, відкривають та ведуть особові рахунки для оплати житлово-комунальних послуг не заявляла. Суд не може вирішити питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справи, що є підставою для відмови у позові, оскільки висновки по суті позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу учасників справи. Враховуючи вищезазначене в частині позовних вимог про розділ фінансово-особових рахунків із сплати за комунальні послуги слід відмовити. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial