Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 08 серпня 1996 року між сторонами було укладено шлюб. Під час шлюбу у сторін народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Діти після припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин проживають із позивачем та знаходяться повністю на її утриманні. В період шлюбу 27 квітня 2001 року позивачем було придбано трьохкімнатну квартиру №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі. Загальна площа квартири 61,6 кв.м., житлова 25,3 кв.м. Купівлю вчинено за 22\~389,93 грн. Вказана квартира була придбана також за кошти, які позивач отримала від продажу двокімнатної квартири №16, що знаходиться в будинку №72 по проспекту Степана Бандери в м.Тернополі, продаж якої здійснено за 7\~040,37 грн. У квартирі №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі, зареєстровані та постійно проживають позивач та спільні діти сторін. 30 травня 2015 року дочці сторін [PERSON] виповнилось 18 років, вона продовжує навчання у [PERSON] академії [PERSON] Моджевського в Кракові на стаціонарному платному відділенні і потребує коштів на утримання. Планова дата закінчення її навчання 20 березня 2018 року, вартість навчання в 2015/2016 роках становить 7\~400 злотих (42\~920 грн.) Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Зважаючи на те, що з [PERSON] проживає троє дітей, двоє з яких неповнолітні, відповідач матеріальної допомоги не надає та не забезпечує фізичного, духовного розвитку спільних дітей, позивач просить відступити від засад рівності часток подружжя та визнати трьохкімнатну квартиру №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі, обєктом права спільної сумісної власності сторін та визнати за нею право власності на 2/3 частини трьохкімнатної квартири №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі, як на частку спільного майна подружжя. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив стосовно визнання трьохкімнатної квартири №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі, обєктом права спільної сумісної власності сторін та визнання за позивачем права власності на 2/3 частини трьохкімнатної квартири №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі, як на частку спільного майна подружжя. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення позивача, відповідача, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та сторонами підтверджено, що 08 серпня 1996 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу в сторін народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], як вбачається із свідоцтва про народження серії І-ИД №000336 від 28 червня 1997 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) серії І-ИД №172975 від 21 січня 2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №106804 від 02 вересня 2002 року, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Як вбачається із договору купівлі-продажу квартири від 10 січня 2001 року серії АВО №756823, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила двохкімнатну квартиру №16, що знаходиться в будинку №72 по проспекту С.Бандери в м.Тернополі. Згідно договору купівлі-продажу квартири серії АВР №900295 від 27 квітня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продав, а [PERSON] купила трикімнатну квартиру №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі. Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 17 травня 2001 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі, зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 27 квітня 2001 року за реєстром №2145 і записано в реєстрову книгу за №30477. З довідки №739 від 28 липня 2015 року, виданої ДП «Фаворит 1», слідує, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом з нею зареєстровані: [PERSON] колишній чоловік, [PERSON] донька, [PERSON] син; [PERSON] - син. У відповідності до довідки №267/А/2015, виданої 24 червня 2015 року [PERSON] Академією імені [PERSON] Моджевського в Кракові, [PERSON], що народилась 30 травня 1997 року, є студенткою [PERSON] імені [PERSON] Моджевського в Кракові, навчання стаціонарне (переклад з польської мови на українську мову здійснено агенцією іноземних мов «Інтер»). Згідно довідки №FК/132/2015/КА, виданої 24 червня 2015 року [PERSON] Академією імені [PERSON] Моджевського в Кракові, [PERSON], студентка факультету архітектури та мистецтв, напрям живопис, стаціонарне навчання, оплатила вартість навчання за 2014/2015 навчальний рік в сумі 7400,00 злотих. Вартість навчання в 2015/2016 році становить: 7400,00 злотих. На даний момент студентка не має заборгованості по оплаті (переклад з польської мови на українську мову здійснено агенцією іноземних мов «Інтер»). Як слідує із висновку про ринкову вартість майна - трьохкімнатної квартири №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі, станом на 24 липня 2015 року ринкова вартість обєкта оцінки становить 497\~000,00 грн. Як зазначено в п.23 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Розділ VII «Прикінцеві положення» СК України передбачає, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 31 січня 2004 року. Відносини між подружжям, що виникли до 1 січня 2004 року, регулюються Кодексом про шлюб та сім'ю України. До відносин подружжя, що виникли після 01 січня 2004 року, застосовується СК України. Згідно зі ст.22 КпШС України (чинному на час придбання квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно з абзацом 2 ст.29 КпШС України (чинному на час придбання квартири) поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши вищевказані норми Закону, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання квартири №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі, обєктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача є підставними та підлягають до задоволення. Як зазначено в п.23 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.30 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами України законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ, спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст.70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Водночас положення ч.3 ст.70 СК України не можна розуміти таким чином, що сама наявність дітей, залишених з одним із подружжя, є підставою для збільшення його частки. Суд може відступити від принципу рівності часток подружжя, якщо цього потребують інтереси виховання та утримання дітей, оскільки обидва з подружжя зобов'язані виховувати і утримувати їх. Сторони визнали, що з позивачем [PERSON] проживають троє дітей колишнього подружжя: донька [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою та наданий час навчається в [PERSON] імені [PERSON] Моджевського, а також неповнолітні сини - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які повністю перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріально дітей не забезпечує, не надає допомоги на їх утримання, оскільки не працює. Між подружжям не досягнуто домовленості про участь кожного з батьків у вихованні та матеріальному утриманні спільних дітей, що має істотне значення при вирішенні даного спору. Наведене вище свідчить про те, що визнання позову [PERSON] відповідає вимогам процесуального права, про що вказано в ст.174 ЦПК України, та не суперечить закону, оскільки відповідач діє в інтересах спільних дітей сторін. За вказаних обставин, суд, проаналізувавши вищевказані норми Закону, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, визнати трьохкімнатну квартиру №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі, обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини трьохкімнатної квартири №13, що знаходиться в будинку №15 по вул.Золотогірській в м.Тернополі, як на частку спільного майна подружжя.

Outcome: approved