Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів та заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. \~В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 12.03.2005 року вони із відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу народилась двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо та добровільно матеріальну допомогу на утримання їх дітей не надає. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засіданні не зявився, проте надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у його відсутності. Також надав суду довідку з місця роботи про свою заробітну плату. Дослідивши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 12.03.2005 року серії I ВЛ № 003532 (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], згідно копій свідоцтв про народження серії 1-ВЛ № 034509, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 24.11.2005 року та серії І-ВЛ № 419269, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області 25.07.2015 року батьком дітей зазначено [PERSON] (а.с. 4, а.с. 6). Як вбачається із довідки, виданої Нововодолазькою селищною радою від\~ 22.07.2016 року № 1092, діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом із матірю [PERSON] за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, смт. Нова Водолага, вул. Бондарівська, 15-А та знаходяться на її утриманні (а.с. 9). Відповідно до довідки № 148 від 26.10.2016 року, виданої ПАТ «Нововодолазький молокозавод» [PERSON] працює в ПАТ «Нововодолазький молокозавод», займає посаду водія та має стабільний заробіток. Так, відповідач офіційно працевлаштований, даних, що на його утриманні є інші неповнолітні діти чи непрацездатні батьки він суду не надав. Таким чином, суд вважає, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч. 8 ст. 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу. З огляду на вище викладене, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, що спільні діти сторін проживають разом із позивачем, відповідач не надає допомоги на їх утримання, має задовільний стан здоровя, стабільний заробіток, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON], аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 25.07.2016 року. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку\~ ст. 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. З огляду на вище викладене,

Outcome: approved