Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що її сусідкою [PERSON] в її відсутність (коли вона була на лікуванні у санаторії) у жовтні 2015 р., були встановлені по лінії межі її городу залізобетонні плити висотою 1,5 м, що створило затінення її земельної ділянки. Вважає, що це є порушенням ст. 91 ЗК України та правил добросусідства, оскільки уздовж городу дозволяється встановлювати світлопроникну огорожу, а розташування залізобетонного паркану є незаконним. Також [PERSON] незаконно розташувала два вольєри для собак по межі її ділянки, а згідно технічних норм мінімальна відстань від обєкта до спільної межі повинна бути 1 м. Після прибирання у вольєрах змиті нечистоти стікають по межі на її ділянку, де на відстані 1,5-2 м знаходиться свердловина питної води, внаслідок чого вода стала гіршої якості, і така, що не відповідає санітарним нормам. Позивачка просила суд зобовязати відповідачку демонтувати залізобетонний паркан, прибрати вольєр від її свердловини та стягнути на свою користь моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Також просила стягнути з відповідачки на свою користь судові витрати, повязані з розглядом справи. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, заявлені вимоги просила залишити без задоволення, пояснивши суду, що вона не була попереджена про те, що на місце події приїде комісія, акт складався у її відсутність, про що свідчить відсутність її підпису на ньому, окрім того, як документ він не має доказового значення, оскільки не завірений належним чином органом який його склав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та не заперечується сторонами по справі, що вони є сусідами суміжних земельних ділянок домоволодінь за адресами: м. Камянка-Дніпровська, вул. 60 років Жовтня, 83 ([PERSON]І.) та м. Камянка-Дніпровська, вул. 60 років Жовтня, 81 ([PERSON]Г.). Як вбачається з Державного акта на право приватної власності на землю від 26.01.1995 р., на підставі рішення Камянсько-Дніпровської міської ради № 100 від 09.08.1994 р. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,09 га для розвитку особистого підсобного господарства (а.с. 4). З акту обстеження земельної ділянки по вул. 60 років Жовтня, 83 у м. Камянка-Дніпровська від 22.03.2016 р. (а.с. 5) було встановлено факт порушень при встановленні паркану відповідачем та підтверджено комісією в складі заступника міського голови [PERSON], районного архітектора [PERSON], спеціаліста [PERSON] Під час проведення огляду комісією, встановлений факт порушень Державних Будівельних норм (ДБН 360-92**) Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень, а саме: по межі встановлено залізобетонні плити висотою 1,5 м, що створює незручності у користуванні земельною ділянкою [PERSON] (затінення), а також розташований по межі земельної ділянки вольєр для собак, а згідно норм відстань від обєкта до спільної межі повинна бути не менше ніж 1,0 м для його обслуговування. Свердловина гр-ки [PERSON] знаходиться на відстані 1,5-2 м, що не відповідає санітарним нормам. Згідно ст. 103 ЗК України власники та користувачі сусідніх земельних ділянок повинні обирати такі способи використання землі, які відповідають цільовому призначенню земельних ділянок та за яких власникам і землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдаватиметься найменше незручностей (затінення, задимлення, шумове забруднення, тощо). Відповідно Державних будівельних норм (ДБН 360-92**) допускається огороджувати присадибну земельну ділянку глухою і високою огорожею тільки з фасадного боку ділянки, а також з боку, що граничить з дорогою. Огорожа на межі між двома ділянками повинна бути не вище 180 см і зобов'язана бути провітрюваною, прозорою, не перешкоджати інсоляції приміщень сусідніх забудов. Відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм та визначених державних стандартів. В пунктах «г», «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України зазначено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватись правил добросусідства. Разом з тим, ст. 10 ЦПК України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ч. 1 та 2 ст. 131 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Стаття 391 ЦК України регламентує право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 4.2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавлення права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів. Під час судових засідань сторони клопотань про проведення судових експертиз (геодезичного дослідження, технічної експертизи) земельних ділянок або зведених споруд не заявляли, хоча під час розяснення прав та обовязків суд повідомив їх про таке право (а.с. 24, 25), з огляду на що, суд не має обєктивної можливості встановити, чи дійсно вбачається порушення правил добросусідства. Дані обставини також не підтверджуються іншими доказами по справі з яких би такі порушення вбачалися (наприклад, фототаблиць, матеріалів відеозйомки, показань свідків чи тощо). Акт від 22.03.2016 р., що міститься в матеріалах справи (а.с. 5) суд до уваги не приймає, оскільки даний акт носить суто інформаційний характер, складений у відсутність відповідачки, про що свідчить відсутність її підпису на ньому, окрім того, як документ він не має доказового значення, оскільки не завірений належним чином органом який його склав, а отже, не тягне за собою ніяких юридичних наслідків. З огляду на те, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б достовірно свідчили про фактичні порушення правил добросусідства, рівно як і доказів заподіяння їй моральної шкоди відповідачкою на суму 2 000 грн. суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, витрати по справі в силу приписів норми ст. 88 ЦПК України, слід покласти на позивачку. На підставі ст.ст. 23, 391 ЦК України, ст.ст. 39, 91, 103, 152 ЗК України,

Outcome: dismissed