Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 11 грудня 2016 року померла [PERSON], по смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Лісове Маневицького району Волинської області, по вул. Садовій, 1. Ще за життя, 15 травня 2002 року [PERSON] посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла дочці [PERSON], в подальшому, 15 травня 2003 року посвідчила ще один заповіт, яким належний їй житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, площею 0,83 га, що знаходиться в с. Лісове Маневицького району заповіла позивачу. Оскільки [PERSON] вважала, що доглядаючи за житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами фактично прийняла спадщину, про заповіт дізналась лише у серпні 2017 року, у звязку з чим пропустила передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Тому представник позивача [PERSON] просила суд визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON], кожен зокрема не зявилися, однак до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте до суду подала заяву у якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Відповідач [PERSON] сільська рада Маневицького району свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України унормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом установлено, що 11 грудня 2006 року померла мати позивача [PERSON], яка ще за життя 15 травня 2002 року посвідчила заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповіла дочці [PERSON], а 15 травня 2003 року посвідчила ще один заповіт, яким належний їй житловий будинок з господарськими спорудами, земельну ділянку, площею 0,85 га, що находиться в с. Лісове Маневицького району Волинської області та усе майно де воно не було та з чого б воно не складалося, заповіла дочці [PERSON] тобто, обома заповітами визначила єдиним спадкоємцем позивача у даній справі (а.с. 5-7). Витягом з погосподарської книги № 1 за 2006 рік підтверджується, що власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в с. Лісове Маневицького району Волинської області, по вул. Садовій, 1, є [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1206/02-31 від 26 вересня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із пропуском шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини по смерті матері [PERSON], яка померла 11 грудня 2006 року (а.с. 10). Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, визнання іншим спадкоємцем позову, а тому причини, наведені позивачем, її представником, слід визнати поважними і визначити додатковий строк тривалістю в один місяць, який є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved