Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Покликається на ті обставини, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, вона успадкувала після смерті мами [PERSON] земельну ділянку площею 0,50 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в с. Лище Луцького району Волинської області, яка належала покійній на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №019728, виданого Лищенською сільською радою 21.10.1996 року. Вказує, що під час звернення до державного реєстратора щодо проведення перереєстрації вказаної земельної ділянки, їй було відмовлено через помилку в імені покійної матері у державному акті, а саме вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». У зв`язку з чим, просить встановити факт, що державний акт про право приватної власності серії І-ВЛ №019728, який виданий на ім`я [PERSON] належав [PERSON] , яка померла [INFO] . До початку розгляду справи по суті від заявника надійшла заява про слухання справи у її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.. Представник заінтересованої особи також подала суду заяву про слухання справи у її відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих\~документів особі,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові,\~місце і\~час народження\~якої,\~що зазначені\~в документі,\~не збігаються\~з прізвищем,\~ім`ям,\~по батькові,\~місцем і\~часом народження\~цієї особи,\~зазначеним у\~свідоцтві про\~народження або\~в паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 вказаної постанови, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.02.1997 року (а.с. 8). Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.10.1997 року спадкоємцями на підставі заповіту, посвідченого Лищенською сільскою радою від 24.07.1991 року, [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] (а.с. 7). При цьому, як слідує із свідоцтва, спадкове майно складається із земельної ділянки площею 0,50 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в с. Лище Луцького району Волинської області та належить спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №019728, виданого Лищенською сільською радою21.10.1996 року та зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власнсоті на землю за №154 (а.с. 7). При цьому, як з`ясовано судом в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ВЛ №019728 невірно вказано ім`я власника земельної ділянки, а саме: « [PERSON] », що не збігається з її іменем, зазначеним у заповіті та у свідоцтві про смерть. Отже, як з`ясовано в судовому засіданні, у вказаному акті про право приватної власності на земельну ділянку була допущена описка у написанні імені спадкодавця, які неможливо виправити в позасудовому порядку зважаючи на давність вчиненої дії та враховуючи, що іншим, окрім судового порядку, встановити зазначений факт заявник не має змоги, його встановлення обумовлене необхідністю оформлення права власності, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, то суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] з наведених вище підстав слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved