Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 11 лютого 2007 року перебуває у шлюбі з Відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не проживають разом як подружжя з 2020 року, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети та погляди на життя. Позивач проживає окремо, сім`я існує формально, збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. Ухвалою від 29.06.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатком. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. Від учасників процесу надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Судові вимоги визнають у повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 лютого 2007 року був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем у Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблено актовий запис №22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 06.09.2007 року (копія надається). Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва від 06 вересня 2007 року. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст. ПО СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. З ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та на підставі ст. 7, 24, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved