Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки. У заяві вказує, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка 12 серпня 2018 року досягла повноліття. Після припинення шлюбу сторін, яке сталося в 2005 році, відповідач проживає окремо від сімї, до досягнення донькою повноліття з нього стягувались аліменти на її утримання на підставі рішення суду. Хоча донька сторін і набула віку повної цивільної дієздатності, вона потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денному відділенні Запорізького національного технічного університету. Так як донька набуває вищу освіту за денною формою навчання, вона не має самостійних джерел доходів, а позивач продовжує утримувати доньку, нести видатки з набуття підручників, методичних матеріалів, канцелярських приладів, оплати проїзду дівчини до місця навчання та проживання. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, будучи працевлаштованим і стабільно отримуючи заробітну плату; він не має інших осіб, що перебували б на його утриманні. На підставі викладеного позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років. В судове засідання позивач не зявилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у її відсутність, про задоволення позову, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, звернувся до суду і відповідач. Вказані обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність учасників справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а. с. 6), яка є студенткою другого курсу денної форми навчання на бюджетній основі Запорізького національного технічного університету (а. с. 10). Згідно із ст. ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання й у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Однак, право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. В силу розяснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та розяснень постанови Пленуму Верховного суду України обовязок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обовязку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон повязує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я й матеріальне становище доньки, а також платника аліментів, який є працевлаштованим і має постійний дохід у вигляді заробітної плати, відсутність у нього на утриманні інших осіб. З огляду на викладені обставини суд у відповідності до ст. ст. 182, 200 СК України вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця на утримання повнолітньої доньки, які, на думку суду, є домірними як майновому стану платника аліментів, так і потребі повнолітнього сина, який продовжує навчання, в утриманні. Хоча ст. 182 СК України, положеннями якої в силу ст. 200 СК повинен керуватися суд, визначаючи розмір аліментів для повнолітніх доньки, сина, і встановлює мінімальну межу аліментів у вигляді 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не знаходить підстав для обмеження розміру аліментів посиланням на цей розмір, оскільки в силу наведеної статті 182 СК її положення ґрунтуються на прожитковому мінімумі для дитини, тоді як донька сторін, досягнувши віку повної цивільної дієздатності, в силу закону втратила цей статус. Судовий збір, від попередньої оплати якого звільнено позивача, в силу цивільного процесуального закону належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved