Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 21.07.2010р. було розірвано, за час якого [INFO] у них народився син [PERSON] . З часу розірвання шлюбу вони проживають окремо, син проживає біля позивача, а відповідач не бере участі у його вихованні і розвитку, здоров`ям та життям дитини не цікавиться, аліменти на нього не сплачує, будь-якої уваги та допомоги для сина не надає, а тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] . В судове засідання позивач та її представник - адвокат Боровський В.А. не з`явилися, останній подав до суду заяву, в якій позов [PERSON] підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути за їх відсутності (а.с.79). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, а справу просив розглянути без його участі (а.с.78). Представник третьої особи - Органу опіки та піклуванняОлександрійської міської ради в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, справу просив розглянути за його відсутності (а.с.58). Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. В силу ст.150 СК України батьки зобов`язані серед іншого виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Також, відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлено, що позивач є матір`ю, а відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.6). Також встановлено, що після розірвання шлюбу між позивачем і відповідачем 21.07.2010р. (а.с.7) вони проживають окремо, син [PERSON] проживає біля матері (позивача) та знаходиться на її утриманні і вихованні (а.с.21), відповідач вихованням та розвитком сина не займається, з дитиною не спілкується (а.с.19, 20), аліменти за рішенням суду на дитину не сплачує (а.с.11), внаслідок чого станом на 01.01.2020р. за ним виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 81979,99грн. (а.с.13, 14) та позовні вимоги відповідач визнає (а.с.78). Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 12.03.2020р. позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина [PERSON] є доцільним (а.с.8). Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо утримання і виховання свого неповнолітнього сина [PERSON] . Його вина полягає у тому, що він, в порушення вимог ст.ст.150, 180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо утримання, виховання та розвитку сина, не піклується про нього і не спілкується з ним, а тому суд дійшов висновку, що, виходячи з інтересів дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved