Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 10.03.2011 року Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 757 078 грн. 49 коп. та 910 грн. судових витрат. 11.04.2011 року старшим державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа та накладено арешт на рухоме та нерухоме майно. 11.11.2013р. стягувач звернувся до органу виконання з заявою, якою просив виконавчий лист № 2-5214 від 10.03.2011р., на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» повернути стягувачу, та 12.11.2013 року постановою другого відділу Державної виконавчої служби виконавчий лист було повернуто ПАТ «ОТП банк» без виконання, то просить звільнити з-під арешту все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності [PERSON]. Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, а подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 10.03.2011 року Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 757 078 грн. 49 коп. та 910 грн. судових витрат. 11.04.2011 року старшим державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа та накладено арешт на рухоме та нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача. Стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. 11.11.2013р. стягувач звернувся до органу виконання з заявою, якою просив виконавчий лист № 2-5214 від 10.03.2011р., на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» повернути стягувачу, а тому 20.03.2014 року державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, однак, при цьому не було знято арешт з майна боржника. Оскільки ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа за заявою стягувача, то відповідно до ч. 5 ст. 60 вищезазначеного закону передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення

Outcome: approved