Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд ізпозовом до [PERSON] про поділ спільних боргівподружжя. В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити, не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув. Однак про часі місце розгляду справи був повідомлений вчасно через оголошення в газеті «Галичина» №79-80 від 04.06.2015 року. А тому, суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.228 ЦПК України(постановляє заочне рішення). Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення позову, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони з 15.05.2004 року по 29.05.2012 року перебували у шлюбі, який розірвано в судовому порядку. Від шлюбу в сторін по справі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO].(ас.5-6). Під час перебування у шлюбі позивач по справі за згодою відповідача уклала кредитний договір з ПАТ « КБ Приват Банк», за яким отримала 40 000 доларів США строком до 14.02.2017 року під 11% річних та зобов'язалася повернути кошти разом із процентами. Кредит був наданий під споживчі цілі(ас.10-12). 12.05.2009 року було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору від 14.12.2007 року(ас.13). Згідно додаткової угоди відсоткова ставка складала 13.08% річних, з строком дії договору до 14.12.2022 року включно. Також позивачем було укладено договір іпотеки від 14.12.2007 року, згідно з яким в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме незавершене будівництво житлового будинку, що по [ADDRESS](ас.7-9). Отримані кошти були використані на сімейні потреби, а саме на добудову та облаштування житлового будинку для сім'ї. Згідно довідки ПАТ «КБ Приват Банк» від 08.04.2015 року №150408/724 станом на 08.04.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 28 399.17 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ-640 179 грн. 59 коп.(ас.15). Відповідач по справі [PERSON] жодним чином кредитну заборгованість взагалі не погащає. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку(доходу). Вважається. що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в т.ч. гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другогоз подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не зазначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктами 22,23,29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Відповідно до п.24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майнавраховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями , що виникли в інтересах сім'ї(ст.65 ч.4 СК України). Однак, безспірних, достовірних та достатніх доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 57, 58 ЦПК України в судовому засіданні з цього приводу відповідачем по справі не надано. З цих підстав, суд вважає, що вимоги позивача по справі підлягають до задоволення. А тому суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про задоволення позову. На підставі ст. 372 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 65, 69,70, 74 СК України,

Outcome: approved