Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування позову позивач зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 11 травня 2018 року, зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом №36, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , видане 11.05.2018. Від подружнього життя мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом №13. 16 жовтня 2020 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області шлюб розірвано. На даний час дитина проживає з нею та знаходяться на повному утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки у добровільному порядку не надає, хоча він має таку можливість, у зв`язку з чим вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі Ѕ частини щомісячно з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття доньки. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю в заочному судовому засіданні. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 22 лютого 2021 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22 березня 2021 року на 14 годин 00 хвилин. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду на 07 квітня 2021 року, на 10,00 годин. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] з 11 травня 2018 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом №36. Від подружнього життя мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом №13. 16 жовтня 2020 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області шлюб розірвано. На даний час дитина проживає з матір`ю та знаходяться на повному її утриманні, згідно довідки з виконавчого комітету Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області за № 61/02-39 від 23.01.2019. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, в тому числі визначених ст. 182 СК України, що він має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі Ѕ частини, однак при визначення розміру аліментів суд враховує положення ст. 183 Сімейного Кодексу України, де вказано, що на утримання однієї дитини стягуються аліменти у розмірі - однієї чверті від заробітку (доходу) батька. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, однак, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини, у зв`язку з чим заявлений позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial