Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що по причині не сумісності характерів та розладів сімейних стосунків, їх сімейне життя не склалося, вона з відповідачем сімейних відносин не підтримує та відновлювати їх не має наміру, в зв'язку з чим вважає, що подальше спільне життя є недоцільним і суперечить її інтересам. Діти проживають з нею та знаходиться на повному її забезпеченні, а відповідач, який являється батьком дітей, матеріальної допомоги не надає, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, однак заперечував на тому, щоб позивач залишалася на його прізвищі. Що стосується стягнення аліментів, позовні вимоги стосовно старших дітей визнає, а щодо наймолодшої дочки [PERSON], [INFO], не визнає, посилаючись на те, що вона не являється його дочкою, та зазначив, що допомагає утримувати та матеріально забезпечувати дітей. Враховуючи вищенаведене, він не погоджується з приводу визначеного позивачем розміру аліментів у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), який є необґрунтовано завеликий виходячи з того, що він ніде не працює. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], зареєстрованим відділом реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 50, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.06.2007 року. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER], виданого 01.06.2007 року відділом РАЦС Балтського районного управляння юстиції Одеської області, серії [NUMBER], виданого 20.02.2008 року Лісничівською сільською радою Балтського району Одеської області, серії [NUMBER] виданого 13.05.2010 року Лісничівською сільською радою Балтського району Одеської області, серії [NUMBER], виданого 19.08.2011 року виконкомом Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 5 від 16.01.2017 року виданої старостою с. Лісничівка Балтської міської ради, малолітні діти проживають з позивачем окремо від відповідача. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, яку не виявляють в даній справі сторони. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові і поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб у зв'язку з чим відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, згідно ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу, оскільки це не суперечить інтересам сторін та інтересам інших осіб, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу та вимога про залишення шлюбного прізвища «[PERSON]» підлягають задоволенню. Вирішуючи питання, щодо стягнення аліментів, суд виходить з того, що за умовами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За умови ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом також прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Враховуючи те, що відповідач не надав доказів того, що він офіційно не працевлаштований та те, що він перебуває в скрутному матеріальному становищі, обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також інші обставини, що мають істотне значення, суду не надано, отже суд приходить до висновку про повне задоволення позову. Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, позиції сторін, вимоги чинного законодавства, в тому числі положення ч. 1 ст. 183 СК України, суд враховує, що відомостей про те, що відповідач являється непрацездатною особою, чи в нього на утриманні перебувають інші утриманці немає. Утримання неповнолітньої дитини потребує значних матеріальних коштів, зокрема, на придбання дитячого харчування, предметів гігієни, ліків тощо. Позивачка не в змозі самостійно забезпечити утримання дитини. За таких обставин суд визначає розмір аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку і доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дітей не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дітей та їх людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК, рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що між сторонами склалися стосунки, при яких збереження сім'ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, з огляду на матеріальне становище сторін станом на час вирішення справи, й виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дітей, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved