Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою про розірвання шлюбу із відповідачем, в якій вказує, що з 23.07.2015 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Останній час сімейне життя з відповідачем почало погіршуватися, та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Можливостей до відновлення стосунків і збереження шлюбу не вбачається. Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». В судовому засіданні представник позивача адвокат Літвінова А.С. позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судові засідання з`явився, позовні вимоги визнав, та просив розірвати шлюб. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, виходячи з наступного. 23 липня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 338, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно. Від шлюбу сторони не мають дітей. Суд зазначає, що відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Оскільки сторони не бажають зберегти шлюб та судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, шлюб існує формально, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповіднодо ч. 2 ст. 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавстваУкраїни відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Підстав для надання строку сторонам для примирення суд не вбачає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивачка заявила про залишення шлюбного прізвища « [PERSON] ». \~\~\~\~Згідно\~ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь позивачки 50% сплаченого судового збору, оскільки відповідачем було визнано позовні вимоги, а 50% судового збору слід повернути позивачці з Державного бюджету України.

Outcome: approved