Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із вказаною позовною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає з позивачем, яка займається її утриманням та вихованням. З 2009 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Тому позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] та стягнути аліменти на її утримання. Позивачі та представник позивачів позовні вимоги у судовому засіданні підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, заяв та клопотань від них не надходило. Представник третьої особи Служби у справах дітей Козелецької районної державної адміністрації [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважала за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачів, представника позивачів, представника третьої особи та свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно довідки виданої Опорним закладом - Остерська гімназія Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області за № 310 від 28.11.2017 року, [PERSON], [INFO] дійсно навчається в Опорному закладі - Остерська гімназія з 01.09.2009 року. Батьки дівчинки не приймають участі у вихованні дитини, батьківські збори не відвідують, з класним керівником не спілкуються. Вихованням дитини займається бабуся [PERSON]. Відповідно до висновку Остерської міської ради № 148 від 27.11.2017 року, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Остерської міської ради вважає доцільним та відповідним інтересам дитини позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона являється сусідкою, а відповідачі дочка та зять позивача. [PERSON] знає від народження, до школи її водить, вдягає та піклується про неї [PERSON] [PERSON] бачила років 10 назад, зятя після весілля не бачила. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснили, що являється сусідкою позивача. [PERSON] опікується та виховує бабуся, батьків ніколи не бачила. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідачі являються батьками неповнолітньої [PERSON], однак не цікавляться життям та здоров'ям дитини, не надають матеріальну допомогу на її утримання. Ухиляються від сплати аліментів. Тривалий час, не спілкуються з дочкою, не цікавляться її життям, розвитком і вихованням. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п. п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Остерської міської ради доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], з якими суд погоджується, так як вони відповідають вимогам законодавства, є обґрунтованими і винесеними після належного з'ясування обставин невиконання відповідачами своїх батьківських обов'язків. Відповідачі протягом тривалого часу не виконують батьківські обов'язки щодо своєї дочки, не цікавляться її життям, не приймають участі у її вихованні, не надають матеріальної допомоги на її утримання, не відвідують і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що свідчить про свідоме ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі в подальшому будуть позбавлені можливості негативно впливати на психіку дітей до моменту зміни ними свого ставлення відносно дітей та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на дитину, суд встановив наступне. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 статті 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», на день винесення рішення по справі прожитковий мінімум становить: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. В позовній заяви позивач просить суд стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідачів щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Проте, сімейним законодавством України, а саме п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зазначену норму, суд дійшов до висновку про те, що розмір аліментів, що підлягає стягненню становить 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідачів щомісячно, починаючи з 22.12.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. сплачений останньою при зверненні до суду за позовну вимогу немайнового характеру. Також, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави за позовну вимогу немайнового характеру у сумі 640 грн., оскільки позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved