Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У позові вказувала, що є бабою [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], матір'ю яких є її дочка [PERSON], [INFO]. Її дочка [PERSON] з 2012 по 2015 рік проживала без реєстрації шлюбу з чоловіком, прізвище, ім'я та по-батькові якого їй невідоме. Після народження дітей між її дочкою та її співмешканцем склалися неприязні відносини і він відмовився подавати заяви про визнання батьківства і сказав, що відмовляється від дітей. Тому запис про батька дітей зроблений у відповідності з п.1 ст.135 СК України. Зазначала, що її дочка [PERSON] у 2015 році переїхала проживати до свого співмешканця в Російську Федерацію, куди саме, їй невідомо, але зареєстрована у її будинку. Її онуки [PERSON] та [PERSON] проживають з нею та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач у даний час працює по найму, постійно їздить на заробітки, має доходи, і тому має можливість і зобов'язана утримувати своїх неповнолітніх дітей. Незважаючи на це, відповідач не надає дітям матеріальної допомоги. На її прохання добровільно надавати гроші на утримання своїх дітей, відповідач не реагує, жодного разу з грудня 2015 року не дала коштів на придбання одягу та предметів першої необхідності. Стверджувала, що в даний час не працює, оскільки здійснює догляд за малолітніми онуками [PERSON] та [PERSON], інших доходів не має, і тому має обмежену можливість надавати матеріально допомогу онукам та забезпечувати всі їх потреби. Діти підросли і їх необхідно повноцінно годувати, нормально одягати та забезпечувати предметами першої необхідності, крім того значні кошти доводиться витрачати на комунальні послуги. Оскільки заробітки відповідача є мінливими, то вона ставить питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Інших виплат по виконавчих документах відповідач не проводить. Просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання онуків [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій фіксованій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даного позову і до досягнення ними повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в адресованій суду заяві позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглядати за її відсутності. У разі неявки належним чином повідомленого відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомила. Оскільки позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серія 1-МИ №107390 від 12.08.2002 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області. Дочка позивача [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серія І-МИ №161146 від 21.05.2012 року та серія І-МИ №216231 від 27.01.2015 року, виданих виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з бабою [PERSON] та знаходяться на її утриманні та вихованні, що підтверджується в суді належними доказами: копією довідки №55 від 07.02.2017 року, довідкою №592 від 06.02.2017 року та копією акту обстеження матеріально побутових умов сімї №143 від 03.02.2017 року, виданих виконавчим комітетом Іспаської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Відповідач належної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно довідки Іспаської лікарської амбулаторії Вижницького району Чернівецької області від 0.02.2017 року, [PERSON], [INFO] знаходилась під наглядом амбулаторії з народження до грудня 2015 року. З грудня 2015 року дитина залишена, де мати невідомо. За дитиною наглядає баба [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації №449 від 09.02.2017 року [PERSON], [INFO] перебувала на обліку як одержувач допомоги на дітей одинок матерям з 01.05.2012 року по 31.12.2015 року, в даний час на обліку не перебуває. Згідно вказаного вище акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON] на даний час не працевлаштована, перебуває на обліку в Центрі зайнятості. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 ч.1 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 цієї ж статті вказує, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.258 СК України, баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з бабою [PERSON] та знаходяться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на їх утримання не надає. Позивачем доведено, що відповідач офіційно не працює, непрацездатних батьків на утриманні не має, а тому позов про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України. Сума аліментів зазначена в позові в розмірі 1500 грн для відповідача буде надто великою. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного відповідачем суду не надано. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial