Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що 26 листопада 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області 22 січня 2019 року розірвано (справа №307/3813/18). Прізвище [PERSON] на [PERSON] нею було змінено, у зв`язку з укладенням іншого шлюбу. В шлюбі з відповідачем в них народився син [PERSON] , [INFO] . З моменту коли їхні відносини з відповідачем фактично припинилися, їхній син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а батько не бере жодної участі в його утриманні, вихованні, не цікавиться його здоров`ям, оскільки він самоусунувся від виховання сина та всі питання щодо матеріального забезпечення сина вона вирішує самостійно. При визначенні розміру аліментів просить врахувати те, що відповідач є молодим за віком, працездатним, постійно працює в Чеській Республіці, де, за його словами, він отримує хорошу заробітну плату, а також те, що відповідач не має інших аліментних зобов`язань і на його утриманні інші особи не знаходяться, у зв`язку з чим він має можливість виконати обов`язок покладений на нього ст. 180 Сімейного кодексу України щодо утримання дитини. Однак, в добровільному порядку відповідач відмовляється від утримання їхнього сина, незважаючи на її неодноразові звернення впродовж останніх трьох років. Таким чином, оскільки розмір отримуваного відповідачем заробітку чи інших доходів їй не відомий, вона вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їхнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, щомісячно і до досягнення сином повноліття. Їхньому синові, в усякому разі повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Зважаючи на те, що її син часто хворіє, а саме хронічним обструктивним бронхітом, атопічним сезонним дерматитом, в неї виникають додаткові витрати по утриманню дитини, які зумовлені його хворобою, а відповідач у понесенні даних витрат участі не бере. Випискою з медичної карти вбачається, що син перебував на лікуванні в ДЗ «Українська алергологічна лікарня», за що нею було сплачено 6045 гривень і таке лікування він проходив неодноразово. Крім цього, йому постійно потрібно приймати ліки, які є недешевими. Таким чином, зважаючи на вищевказані обставини, в неї виникають додаткові витрати на утримання сина, які складають близько 8000 гривень в місяць. Вважає необхідним стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування дитини з особливими потребами в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно і до досягнення їхнім сином повноліття або його ви здоровлення. Просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень на утримання сина [PERSON] , [INFO] , 2000 гривень щомісячно витрат на лікування сина [PERSON] , [INFO] , а також 3022,50 гривень понесених нею витрат на лікування сина. Відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги не підтримує та вважає, що вони є безпідставними, оскільки позивачка [PERSON] після розірвання шлюбу до травня 2020 року не подавала на стягнення аліментів, оскільки він надав та надає матеріальну допомогу на утримання сина. Він надав кошти на утримання сина, коли вона проживала з матір`ю. Він декілька разів намагався відновити їхні стосунки, намагався жити однією сім`єю, навіть залишив їй автомобіль, хоча міг заявити про поділ спільного майна подружжя, але він цього не зробив. За останній час позивач [PERSON] вийшла заміж за іншу особу і з тих пір постійно створювала та створює перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] , постійно ховає його від побачення з ним, навіть погрожувала йому фізичною розправою, коли він приходив в с. Бедевля. Вона говорила, що син знаходиться у її матері в с. Нересниця, а коли приходив в с. Нересниця до бувшої тещі і на запитання де її син, вона нецензурно ображала його, щоб він поїхав в с. Бедевля і там у колишньої дружини запитав де її син. Такі відносини та випадки були близько десяти разів. Тільки в 2019 році він близько двадцяти разів як повертався із сезонних робіт намагався зустрітись з сином, однак це йому не вдавалось оскільки позивачка та її мати навіть у двір будинку не впускали, ображали нецензурними словами та погрожували викликами працівників поліції. Про те, що він постійно надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання сина поки вона вдруге вийшла заміж свідчить і її визнання в даній позовній заяві в тім, що в грудні 2016 року позивачка забрала свою заяву з суду та просила залишити без розгляду, оскільки він довів, що надає матеріальну допомогу колишній дружині, залишив їй навіть автомобіль, який був придбаний ним у шлюбі. Він все майно залишив, однак після того як позивачка вийшла заміж та народила другу дитину від іншого шлюбу, на його думку, вона намагається здерти з нього такі великі кошти, в тому числі і на утримання іншої дитини, так як її чоловік зі слів сусідів ніде не працює. Він є пенсіонером, інвалідом третьої групи, перебуває на обліку в Тячівському пенсійному фонді. Він абсолютно беззаперечно визнає свої батьківські обов`язки і виконує їх та не є винним в тому, що йому забороняють зустрічатися з сином в їх присутності. Він любить свого сина і надалі буде йому надати можливу матеріальну допомогу та сплачувати аліменти на його утримання в розумних розмірах, чужих дітей він кормити не може, оскільки сам потребує постійного лікування. Позивачка не надала жодного доказу, крім голослівних заяв, того, що він як батько не піклувався про здоров`я сина, якщо він після їхнього розлучення хворів чи потребував додаткових коштів на його утримання-лікування. Позивачка жодного разу не повідомляла його, що син хворіє і потребує додаткових витрат для лікування. Що стосується сплати ДЗ «Українська алергологічна лікарня» 6045 гривень, то ці кошти позивачка сплатила не за придбання лікарства, а в благодійний фонд даної установи, що не являється обов`язком батьків дитини сплачувати ці кошти, а є добровільним внеском. Тому вважає, що ці грошові кошти з нього не мають стягуватися. Квитанції про придбання лікарств за власні кошти позивачка не надала. Що стосується сплати аліменти, то він готовий сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1300 гривень щомісячно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач та який перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з неповнолітньою донькою та сама веде догляд за нею, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, майновий стан відповідача, а також його стан здоров`я, який згідно довідки МСЕК серії АВ №0925206 є інвалідом третьої групи. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1400 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 травня 2020 року, і до його повноліття, а в решті позову в цій частині відмовити. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого, № історії хвороби 744/19 [PERSON] , 2013 року народження, перебував на лікуванні з 18.03.2019 по 30.03.2019 року з діагнозом хронічний обструктивний бронхіт. Квитанцією до прибуткового касового ордера №326 від 18 березня 2019 року стверджується, що позивачкою [PERSON] здійснено платіж в розмірі 6045 гривень в благодійний фонд розвитку спелеотерапії. Відповідно до положень ст.ст.57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, з дотриманням вимог ст. 185 СК України, суд бере до уваги, що позивачкою наведено тільки докази про потребу у лікуванні дитини, однак не наведено належних і допустимих доказів, які б свідчили про вже фактично понесені додаткові витрати або про розмір витрат на ці цілі, які неодмінно мусять фінансуватися. При цьому, суд не бере до уваги як доказ - квитанцію до прибуткового касового ордера №326 від 18 березня 2019 року про здійснення платежу в розмірі 6045 гривень в благодійний фонд розвитку спелеотерапії, оскільки вказана квитанція не підтверджує додаткові витрати позивачки, пов`язані з лікуванням неповнолітнього [PERSON] , а тільки сплачений позивачкою благодійний внесок. А тому, суд вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь 2000 гривень щомісячно витрат на лікування неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також 3022,50 гривень понесених витрат на лікування сина, до задоволення не підлягають, а тому в цій частині позову слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Outcome: partial