Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народила доньку [PERSON] . У свідоцтві про народження у графі «батько» вказаний: [PERSON] , у графі «мати» - [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька [PERSON] були внесені фактично зі слів заявниці - матері дитини, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідні, у зв`язку з тим, що на теперішній час [PERSON] бажає переїхати в іншу країну на постійне місце проживання, разом зі своєю донькою - [PERSON] , однак необхідна згода як матері, так і батька. Батько, який записаний зі слів матері [PERSON] - невідомий, його немає, заяв і позовних заяв до суду про встановлення батьківства ніхто не подавав. У зв`язку з викладеним заявниця просить у судовому порядку встановити факт реєстрації батька дитини [PERSON] , [INFO] , зі слів матері [PERSON] , що свідчить про наявність у дитини [PERSON] тільки одного з батьків, а саме матері [PERSON] , іншої особи, яка б претендувала на батьківські права щодо дитини [PERSON] немає. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та присутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв суду не надав, тому суд вважає за можливе прийняти рішення по справі у відсутності сторін, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.06.2014 року. У свідоцтві про народження у графі «батько» вказаний: [PERSON] , у графі «мати» - [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00024442326 від 05.11.2019 року відомості про батька, а саме: прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] були внесені фактично зі слів матері дитини відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Тобто, [PERSON] , на момент народження дитини [PERSON] , [INFO] , не перебувала у зареєстрованому шлюбі з вказаним у свідоцтві про народження батьком дитини - [PERSON] та була відсутня спільна заява батьків, заява батька або рішення суду. 05.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.09.2019 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року суд може встановити факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідно заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Визначення походження дитини проводиться в момент державної реєстрації її народження, яке має бути здійснене у відповідності до ст. 144 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що встановлення факту про те, що [PERSON] є єдиним законним представником своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , необхідно для їх виїзду на постійне проживання до іншої країни, а отримати згоду батька, який записаний в актовому записі про народження дитини, є неможливим, оскільки людина із зазначеним іменем вказана у свідоцтві про народження зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Враховуючи вищевикладене, даючи оцінку наданим доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту.

Outcome: approved