Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м.\~Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 27 березня 2004 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Ві шлюбу мають двох дітей: неповнолітню [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві [PERSON] зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, виховання дітей, організацією побуту та відпочинку. В результаті чого сторони втратили взаєморозуміння та довіру один до одного. Спільне господарство сторони не ведуть. Ухвалою суду від 22 січня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 14 квітня 2021 року. У судове засідання 14 квітня 2021 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Розгляд справи відкладено на 20 липня 2021 року. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року заяву позивачки [PERSON] про відвід судді залишено без розгляду. У судове засідання 20 липня 2021 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання 14 квітня 2021 року та 20 липня 2021 року не з`явився, сповіщався належним чином за адресою згідно даних отриманих судом з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. До суду повернувся конверт з судовою повісткою на судове засідання, яке призначене на 14 квітня 2021 року, з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». На судове засідання, яке призначене на 20 липня 2021 року судова повістка надсилалася кур`єрською службою доставки та судом отправлялася судова повістка. З відмітки кур`єрської служби вбачається, що відповідач відмовився від отримання судової повістки. Також до суду повернувся конверт з судовою повісткою з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Виходячи з правової позиції Верховного Суду від 01 квітня 2021 року по адміністративній справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування. Такий підхід підтверджується чіткою та послідовною судовою практикою, закрема постановою Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 814/1469/17, постановами Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17. Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 6\~ст. 128 ЦПК України\~судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2\~ст. 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст.\~110,\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 27 березня 2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 211 від 27 березня 2004 року, зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, виховання дітей, організацією побуту та відпочинку. В результаті чого сторони втратили взаєморозуміння та довіри. Спільне господарство сторони не ведуть. Майнового спору та спору з приводу проживання та утримання дітей у сторін немає. Згідно п. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі\~ст. 119 ЦПК\~повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3\~ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до абз. 1 п. 3 ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» та 1 січня 2021 року становить 2102 гривні. Отже, за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сума судового збору становить 840,80 грн. Враховуючи те, що у позовній заяві позивач [PERSON] просила покласти витрати по сплаті судового збору на неї, то суд прийшов висновку не застосовувати ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме те, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення та вимоги щодо зміни прізвища позивача після розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved