Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, мотивуючи вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] має малолітню дочку, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 16.02.2017р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав до іншого місця проживання та перестав підтримувати зв`язок зі своєю родиною, розвитком та утриманням дитини не займається. З 2017 року відповідач жодного разу не відвідував свою дочку та сім`ю, на телефонні дзвінки не відповідає, за місцем проживання не перебуває, до своїх батьків та друзів не приїжджає. Зі слів друзів відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, побудував іншу сім`ю, тобто спільна дитина з позивачем його більше не турбує. Матеріального забезпечення або жодної допомоги відповідач дитині не надає, з нею не спілкується. Аліменти на утримання малолітньої дочки з відповідача не стягуються. Оскільки відповідач - батько дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, він не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя своєї дитини, зокрема не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; взагалі з нею не спілкується, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світогляду; не створює умов для отримання нею повної середньої та професійної освіти, тому позивач [PERSON] звернулася до суду і просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] .. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов до суду не надходило. Представники третіх осіб Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради та Служби у справах дітей у судове засідання не з`явились, до суду надіслали заяву про розгляд справи без їх участі та прийняти рішення на розсуд суду. Надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав не мають можливості, оскільки [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] мешкають у м. Кадіївка (Стаханов), на території, яка є непідконтрольною українській владі, де органи державної влади тимчасово не здійснють свої повноваження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.04.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Стахановського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №206, [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю записана [PERSON] , батьком - [PERSON] . 16 лютого 2017 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Згідно довідки за вих. №399 від 18.07.2019р., [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою зареєстровані її батьки та фактично проживає дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації щодо вихованки структурного підрозділу ясла-садок загального типу ДБОЗ ЛНР УВК №8 м. Стаханова (Кадіївка) №131 від 15.07.2019, наданої заступником директора по дошкільній освіті [PERSON] , дитина [PERSON] з 01.11.2016р. постійно відвідує ясла-садок ДБОЗ ЛНР УВК №8 м. Стаханова (Кадіївка). Антоніна відвідуючи ясла- сад в спілкуванні з однолітками і педагогами товариська, життєрадісна, відкрита. Фізичний і психічний розвиток дитини відповідно до вікових особливостей. Соціально-комунікативно розвинена: культурно-гігієнічні, навички самообслуговування сформовані; долучена до елементарних загальноприйнятим нормам і правилам взаєминам з однолітками і дорослими; відмінно засвоює програмний навчальний і розвиваючий матеріал. За час відвідування ясел-садка, дитину призводить і забирає мати [PERSON] . Всі питання по організації життя дитини в ясла-садку педагоги вирішують з мамою. Вона свої батьківські обов`язки іншим особам не передоручає. З батьком [PERSON] , [PERSON] , адміністрація і педагоги ясла-садка не знайомі, життям дитини в ясла-садку він не цікавиться. У педагогів групи і адміністрації ясла-садка претензій і зауважень по санітарно-гігієнічному утриманню та вихованню [PERSON] , виконання режиму перебування дитини в ясла-садку не виникає. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу з 2017р. відповідач [PERSON] жодного разу не відвідував дитину, з нею не спілкується, матеріального забезпечення та жодної допомоги дитині не надає. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується фізичним та духовним розвитком дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, тобто не виявляє інтересу до її внутрішнього світогляду. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а тому обставини, викладені позивачем [PERSON] в обґрунтування позовної заяви знайшли своє відображення в матеріалах справи. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивача [PERSON] ухвалою суду від 24.09.2019 звільнено від сплати судового збору по справі у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», то з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення на користь держави судовий збір у розмірі 768,40грн..

Outcome: approved