Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що з 2009 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] вона народила сина, [PERSON] . Відповідач подав заяву про визнання батьківства, у зв`язку з чим його було записано батьком в актовому записі про народження сина. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Його місцезнаходження їй невідоме, зв`язок з нею та сином він не підтримує, не цікавиться життям та інтересами сина, не приймає участі в його вихованні. Навчанням та здоров`ям сина займається лише вона. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] . 09.12.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 16.12.2020 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. 04.03.2021 представником третьої особи подано до суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] 18.03.2021 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, надав пояснення по суті справи, в яких просив розглядати справу без його участі. Таким чином, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки, в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в ній матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого вказана [PERSON] , батьком - [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі зроблено актовий запис №273 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Реєстрація батьківства проведена на підставі ст. 126 СК України (а.с. 6, 7) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.09.2019, 12.09.2019 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , внаслідок чого їй присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 17) З довідки завідувача Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад №320» ХМР Пороговської І. встановлено, що малолітній син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , відвідував вказаний дошкільний заклад з 22.09.2015 по 21.08.2017. Батьківські збори в дитсадку відвідувала лише мати - [PERSON] (а.с. 16) Малолітній [PERSON] навчається в Харківській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №87 ХМР. (а.с. 13) Згідно характеристики директора школи [PERSON] та класного керівника [PERSON] від 30.11.2020 за №01-22/559, [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS] . Навчається в школі №87 з 2017 року. Сім`я неповна. Вихованням хлопчика займається виключна мама [PERSON] , вона відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами сина у школі. Батько школу не відвідував жодного разу. (а.с. 14) Відповідно до довідки Центру первинної допомоги Департаменту охорони здоров`я ХМР, яка видана [PERSON] , її син, [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом лікарів КНП «ХМДКЛ №19» з 15.04.2015. За період спостереження в поліклініку з дитиною ходить мама. Батько дитини жодного разу не з`являвся, здоров`ям сина не цікавився. (а.с. 15) Також, згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 24.02.2021 №157, Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради встановлено, що батьки дитини - [PERSON] , [INFO] , у шлюбі не перебували. Реєстрація дитини проведена згідно положень ст. 126 СК України. Дитина проживає за адресою [ADDRESS] , разом з матір`ю - [PERSON] та вітчимом, якого дитина сприймає як батька. Встановлено, що малолітнім [PERSON] опікується на належному рівні його мати - [PERSON] . Батько дитини життям дитини не цікавиться та не приймає участі в його вихованні. Тому ДССД ХМР вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 49-50) Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 1 ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини», держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 164 СК України передбачений вичерпаний перелік правових підстав позбавлення особи батьківських прав. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 17 вищезазначеної постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина. Факт нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками відносно малолітнього сина підтверджується перевіреними судом зазначеними вище доказами по справі у їх сукупності. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батько дитини, [PERSON] , виконує свої обов`язки щодо сина, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, або чинення позивачем йому перешкод у цьому. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним роз`яснити [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до вимоги ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved