Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] Махді про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 листопада 2009 року, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, з листопада 2017 року сумісне проживання припинено, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. З огляду на вказане просить шлюб розірвати. Крім того просить стягнути з відповідача в її користь\~ аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] Іллі, [INFO],у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що син проживає разом з нею, повністю перебуває на її утриманні, відповідач не надає жодних матеріальних засобів для потреб дитини, в добровільному порядку утримувати сина\~ відмовляється. В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявився, не повідомивши про причину повторної неявки, відзиву не подав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти рішення, задовольнивши позовні вимоги за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України, оскільки: Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №061696, виданим 05 листопада 2009 року [PERSON] Махді, який народився 30 серпня 1981 року в місті Маранд, громадянин [PERSON] [PERSON], та [PERSON], яка народилася 08 липня 1989 року в с. Магдалівка Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрували шлюб 05 листопада 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1914. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Канюкова». Під час перебування у шлюб в сторін народився син [PERSON] [PERSON],[INFO], місце народження:провінція Маранд, район Центральний, місто Маранд, що стверджується свідоцтвом про народження, переклад якого з перської мови на українську мову посвідчений перекладачем [PERSON] У відповідності до довідки про склад сімї виданої Скалатською міською радою 11 травня 2018 року № 2-250 [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] Ілля, [INFO] в с. Митниця по вул. Кружляк,9, Підволочиського району. Згідно письмових пояснень позивача спільне життя подружжя не склалося, сумісне проживання припинено, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу неможливе, та суперечить їх інтересам, дитина залишається проживати з матірю. Згідно із\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя ( ч.1\~ст.110 СК України). Згідно зі\~ст.112\~СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, судом встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя неможливе та суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Разом з тим, відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений\~ рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого\~ та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так,\~визначаючи розмір\~аліментів,\~суд виходить\~із вимог\~ст.ст.\~181-183\~СК України,\~згідно яких,\~розмір аліментів\~може визначатися\~у частці\~від заробітку\~(доходу),\~котра не\~може бути\~меншою ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку.\~Прожитковий мінімум\~на дітей\~віком від\~6\~до 18\~років,\~відповідно до\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» 01\~січня 2018\~року становить 1860 грн. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони би мали тоді, коли утримувалися обома батьками. Судом не встановлено, що відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, визначений позивачем розмір аліментів повністю визнаний відповідачем та відповідає розміру достатньому для належного утримання сина, задоволення його потреб у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з [PERSON] Махді аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] Іллі, [INFO], в твердій грошовій сумі, у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи стягувати з 05 березня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін. Крім того, в силу ч.1\~ст.141 ЦПК України\~ з відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

Outcome: approved