Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] з вказаною зустрічною позовною заявою. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з кінця 2000 року сторони проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, який вони уклали 07 грудня 2001 року. Під час спільного проживання як чоловік і жінка вони 24 жовтня 2001 року за обопільною згодою купили за 15 142 гривень спірну квартиру по [ADDRESS] для спільного проживання, зробили в ній ремонт і вселилися та стали проживати однією сім'єю. [INFO] у цій квартирі народилася їх спільна донька [PERSON]. З 05 квітня 2003 року по даний час з донькою постійно зареєстровані за вказаною адресою та проживали в ній на правах членів сім'ї власника до останнього часу. Однак на даний час з вини відповідача позивач та їх спільна дитина не можуть проживати в квартирі. Оскільки відповідач виселив їх без рішення суду, замінивши замок на вхідних дверях, ключ від якого їм не надав. Вироком суду від 26 березня 2009 року відповідач був засуджений до позбавлення волі на строк 9 років, а тому до червня 2015 року був відсутній у спірній квартирі. Рішенням суду від 18 квітня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Зазначає, що вона являється співвласником ? частини спірної квартири, оскільки вона була придбана ними у власність під час спільного проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Позивач з донькою відкрито і безперервно володіють вказаною квартирою як нерухомим майном більше 10 років. Просить суд визнати за нею право власності на ? частину квартири по [ADDRESS]. Усунути перешкоди в користуванні житлом та вселити її та їх з відповідачем доньку, [PERSON], в зазначену квартиру. 04 лютого 2016 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про залишення зустрічного позову в частині позовної вимоги про визнання квартири спільним майном чоловіка та жінки як набутої до реєстрації шлюбу без розгляду. Ухвалою суду від 22 лютого 2016 року заяву [PERSON] про залишення позову в частині визнання квартири спільним майном чоловіка та жінки, як набутої до реєстрації шлюбу без розгляду задоволено повністю. Позовну заяву [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Луцької міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення у квартиру, визнання квартири спільним майном чоловіка та жінки, як набутої до реєстрації шлюбу, в частині визнання квартири спільним майном чоловіка та жінки, як набутої до реєстрації шлюбу залишено без розгляду. 15 березня 2016 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про часткову зміну та доповнення позовних вимог. Суд не приймає до уваги заяву про часткову зміну та доповнення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України в попередньому судовому засіданні якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову. Судом встановлено, що цивільна справа за зустрічною позовною заявою [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення в квартиру, визнання квартири спільним майном чоловіка та жінки, як набутої до реєстрації шлюбу була призначена до судового розгляду, без проведення попереднього судового засідання. Таким чином, чинним ЦПК не передбачено можливості уточнення позовних вимог позивачем під час розгляду справи судом по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали з підстав, у ньому викладених. Просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти позову. Суду пояснили, що дитина має вільний доступ до квартири, в будь-який час приходить у квартиру. Там знаходяться її речі, вона має ключі від квартири. Будь-яких перешкод у проживанні та користуванні квартирою дитині не чиниться. Позивачка не проживає у квартирі із-за припинення сімейних відносин. Просили відмовити в задоволенні позову щодо позивача. Представник третьої особи в судовому засіданні вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення. Так як права дитини жодним чином не порушені. підтримав, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 грудня 2001 року по 18 квітня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 51). Також судом встановлено, і цього не заперечувалось сторонами по справі, що після укладення шлюбу сторони разом з дитиною проживали в квартирі [ADDRESS] яка належить відповідачу -[PERSON] У дану квартиру позивачка вселилася зі згоди власника, як член сім'ї власника квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу (ч. 4 ст. 156 ЖК України). Також судом встановлено, що відповідачем по справі - [PERSON] чиняться перешкоди [PERSON]. в користуванні жилим приміщенням - а саме квартирою [ADDRESS] Волинської області. Так як за твердженням самого відповідача, позивачка сама залишила квартиру після того, як він звільнився з місць позбавлення волі. При цьому, позивач стверджує, що не може проживати разом з відповідачем із-за припинення сімейних відносин та судимості відповідача за вбивство. Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи, що [PERSON] як колишній член сім'ї власника квартири - [PERSON] має право на користування цим житлом, в судовому порядку не визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідач чинить їй перешкоди в проживанні. Але будь-які права та законні інтереси дитини щодо користування та проживання у даній квартирі не порушені. А тому за таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. При цьому не підлягає до задоволення позовна вимога в частині усунення перешкоди в користуванні житлом та вселення в квартиру [ADDRESS] Волинської областінеповнолітньої [PERSON], з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено, і цього не заперечувалось представником служби у справах дітей Луцької міської ради, що неповнолітня [PERSON] має вільний доступ до квартири [ADDRESS] Волинської області та має ключі від вказаної квартири. Таким чином, права неповнолітньої [PERSON] ніяким чином з боку відповідача - [PERSON] не порушені. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Щодо актів обстеження умов проживання, які наявні в матеріалах справи, то суд наголошує на те, що акт, який складений 14 березня 2016 року комісією органу місцевого самоврядування приймається до уваги судом. Так як даний акт складений безпосередньо щодо умов проживання неповнолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. При цьому, не заслуговує на увагу суду акт обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини, який складений та затверджений директором Луцької ЗОШ І-ІІ ступенів № 11 від 11 квітня 2016 року. Так як він складений щодо умов проживання дитини за іншою адресою, яка жодним чином не має відношення до спірної квартири.

Outcome: partial