Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], мотивуючи це тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Зазначає, що 26 червня 1999 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON]. 04 червня 2008 року між нею та відповідачем шлюб було розірвано. З моменту розлучення і по даний час відповідач бачив сина лише один раз. Крім стягнених аліментів, які відповідач платив невчасно і не в повному обсязі, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України « Про охорону дитинства ». Син не отримує від батька жодного подарунку в день народження, жодної іграшки. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі, у ЗОШ №7. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], який народився [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та доповнила, що відповідач сина бачив останній раз в школі 3 роки тому, але дитини не захотіла з ним спілкуватися. Метою позбавлення батьківських прав відповідача є не бажання сина спілкуватися з ним, можливість виїзду за кордон в любий час, а крім того вона хоче, щоб в подальшому відповідач не звертався до сина про стягнення з нього аліментів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 29.04.2008 року між ним на позивачем шлюб було розірвано. Син [PERSON] залишився проживати з позивачем. Він по мірі можливості матеріально утримував неповнолітнього сина, виплачуючи аліменти. Крім того, від другого шлюбу він має ще двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та дитину дружини, які проживають разом з ним та яких він також має за обов'язок матеріально утримувати. Станом на 1.09.2014 року заборгованості по сплаті аліментів відсутня. В даному випадку він вимушений досить ненав'язливо, не порушуючи прав дитини та не викликаючи з його сторони негативних емоцій або нерозсудливих вчинків, приймати участь у вихованні сина [PERSON], не даючи своєю поведінкою жодних підстав сторонитися його або відчувати йому якусь незручність у їхньому спілкуванні. Він не хотів та не хоче психологічно травмувати свого сина в насильницькому намаганні з ним спілкуватися, так як уникав та уникає при спілкуванні з позивачкою навіть будь-яких розмов, так як вона в присутності сина могла влаштувати сварки та скандали, що в свою чергу негативно впливало б і на виховання дитини. Він не заперечує, щоб позивачка вивозила сина за кордон, однак позбавляти його батьківських прав не має потреби. Останні три роки з дитиною він не спілкується, матеріальної допомоги крім аліментів не надає, за такою допомогою до нього не звертаються, якими хворобами хворіє [PERSON] не знає. Вважає, що позивач постійно налаштовує сина, щоб він з ним не розмовляв. В орган опіки і піклування він звертався один раз, йому сказали, що потрібно зібрати документи і він більше не пішов. Просить в задоволенні позову відмовити, так як бажає брати участь у вихованні сина. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради позовну заву підтримав, просить її задоволити та пояснив, що потрібно враховувати думку дитини і виходити з її інтересів. Батько не виконував належні обов'язки по вихованню дитини, в орган опіки та піклування для встановлення днів та годин для спілкування з дитиною не звертався. Враховуючи положення ч.2 ст.171 Сімейного кодексу України, згідно якої дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав, у судовому засіданні був заслуханий неповнолітній [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні дитина пояснила, що проживає з матір'ю по [ADDRESS]. З батьком не спілкується. Він на нього образився, бо він покинув його з мамою. Хоче, щоб батька позбавили батьківських прав, тим більше після того, як батько сказав, що він не його син. Останній раз він його бачив років 2-3 назад, батько хотів з ним спілкуватися, але він спілкуватися з ним не захотів, так як не бачить сенсу. Додому до них він ніколи не приходив, подарунків ніяких не дарив. В подальшому з батьком він спілкуватися не бажає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позивачкою вони знайомі майже 4 роки, так як разом працюють. Знає, що батько [PERSON] не своєчасно сплачував аліменти, тому вони разом з позивачкою зверталися з заявою в міліцію. При розмові з позивачкою, ніколи не чула, щоб батько хлопчика приймав участь у вихованні дитини. [PERSON] говорив, що батько приходив у школу, але він не хоче з ним спілкуватися. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється громадянським чоловіком позивачки, разом проживають майже 5 років. Він ніколи не бачив відповідача. Останній ніколи не приходив до них додому, не телефонував, з [PERSON] не гуляв, допомоги не надавав, подарунків не дарив. Коли з [PERSON] була розмова про батька, то лише негативна, батька він бачити не хотів і розмовляти теж. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її донька та син позивачки ходили в один дитячий садочок, а на даний час в однин клас та є найкращими друзями. Вона являється головою батьківського комітету. Відповідача ні разу не бачила та не знає, хоч інші батьки регулярно приходять до школи. [PERSON] про батька нічого не розказував. Одного разу її донька розповідала, що проводила [PERSON] додому, так як у школу прийшов [PERSON] батько і він його дуже злякався. [PERSON] не вважає відповідача батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її похресником. З сім'єю вона спілкується по святах. Дитина знаходиться в хорошій сім'ї, ним піклується мама і бабушка. До розірвання шлюбу відповідач займався вихованням сина. Їй відомо зі слів позивача та [PERSON], що після розлучення відповідач не цікавиться дитиною, аліменти не сплачує, [PERSON] не хоче з ним спілкуватися. Знає, що батько приходив до [PERSON] в школу, але [PERSON] злякався і втік. Зараз позивач живе в громадянському шлюбі, в сім'ї в них хороша обстановка, [PERSON] добре відноситься до чоловіка позивачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється мамою позивача та бабусею [PERSON]. Дитина після розлучення виховується в їхній сім'ї. Після розлучення відповідач зі своєю мамою два рази забирав [PERSON]. Потім бабушка ще разів два сама приходила до [PERSON] в школу. В дитини залишилася образа на батька. [PERSON] розповідав, що батько приходив до нього в школу разів два, але він не захотів з ним спілкуватися. Після того відповідач ніколи не приходив і не дзвонив, зараз він не приймає участі у вихованні дитини. Відповідач не знає, яких учителів вони наймають [PERSON], якими хворобами він хворіє. Колись хотіли поїхати в Росію на лікування, він не дав дозволу. Після того з таким питанням не зверталися. Років два назад відповідач приходив до [PERSON] на другий день дня його народження і хотів з ним поговорити, але той відмовився. [PERSON] не хоче про батька говорити. До неї він не приходив, щоб поспілкуватися з дитиною та не розпитував її про сина. Метою позбавлення його батьківських прав є небажання дитини з ним спілкуватися, а теперішній чоловік позивачки не проти [PERSON] усиновити. Крім того він ніякої участі у вихованні дитини не бере. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона часто буває в сім'ї [PERSON], зустрічаються часто, допомагають один одному. [PERSON] може бачити 2-3 рази на місяць. Вдома в них не була більше п'яти років, більше бачаться в бабушки чи в неї. Відповідача бачила, коли вони ще жили з позивачкою однією сім'єю, після того жодного разу не бачила. Пару раз вона запитувала про нього, то в неї склалося враження, що [PERSON] про батька не хоче спілкуватися, але в основному вона про це мови не вела. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є звідним братом позивачки, але з її сім'єю не спілкується вже три роки. [PERSON] знає, як порядну людину, до [PERSON] він відносився дуже добре. Батьки [PERSON] завжди наговорювали на нього, він не міг взяти сина до своєї мами, чи вийти погуляти. Відповідач розповідав йому, що коли приходив до сина в школу, то він відмовлявся з ним спілкуватися. Після розлучення позивача та відповідача він перебуваючи в кругу сім'ї чув негативні розмови про [PERSON], дитину налаштовували проти батька. Вважає, що там всім керує бабушка, вона в основному займається вихованням [PERSON], бо він практично живе в неї, тому якби відповідач пішов до неї, то бабушка кричала б. Він був свідком як бабушка била [PERSON] по обличчю та кричала, що дитина вуха пальцями закривала. Відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов'язків, він приходив до [PERSON], але останній відмовляється з ним спілкуватися. Колись він його підвозив до школи, а [PERSON] з ним відмовився спілкуватися. Відповідач розказував, що намагався подарити подарунок сину, але йому відмовили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є хрещеним батьком [PERSON]. [PERSON] знає 33 роки, він дуже добре відносився до сина. Після розлучення [PERSON] говорив, що йому не дають спілкуватися з сином. [PERSON] бабушка має великий вплив на дитину. [PERSON] завжди радий брати участь у вихованні дитини, колись він сам підвозив його до школи, на день народження він хотів подарувати сину подарунок, але його не було у школі. Зі слів [PERSON] [PERSON] тікав він нього, бо його так налаштовували, хотів подарувати фотоапарат, то йому сказали, що викинуть. З [PERSON] після їхнього розлучення вони не спілкуються, так як при зустрічі [PERSON] вдала, що його не бачить. Чи налаштовують [PERSON] проти батька йому не відомо, так як при ньому цього не відбувалося. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною відповідача з 2009 року. Відповідач не одноразово намагався спілкуватися з сином, на 1 вересня ходив з квітами, з бабушкою ходили вітати з днем народженням, тоді подарунок не прийняли. З бабушкою [PERSON] спілкувався, а з [PERSON] сухо. Це було, як [PERSON] був у 4 школі. [PERSON] приходив у школу, але вчителі говорили, що [PERSON] не дозволяє спілкуватися. Був випадок, що [PERSON] сказали, що [PERSON] попав у лікарню, тоді він поїхав у дитячу лікарню, але там [PERSON] не було. Потім він дізнався, що [PERSON] уже в 7 школі. Вони купили в Києві фотоапарат для [PERSON], але від подарунка відмовилися. На намагання відповідача з ним поговорити, [PERSON] відмовлявся. Особисто вона не перешкоджає спілкуванню чоловіка з [PERSON]. Аліменти платили з сімейного бюджету, і якщо затримка за місяць два була, то на третій все виплачували. Хотіли відкрити рахунок, щоб класти туди гроші для [PERSON], але в банку сказали, що потрібна згода матері. Вона не раз була присутня, коли її чоловік намагався поговорити з сином. Одного разу вона купила фрукти і чоловік носив до бабусі, однак йому відмовили. Також ходили разом в орган опіки та піклування, де сказали що постарайтесь розібратися самі, бо це бумажна волокіта. Судом встановлено. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1999 року, який рішенням Уманського міськрайонного суду від 29 квітня 2008 року було розірвано. В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 березня 2008 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишився проживати з матір'ю - позивачем по справі. Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу №16 [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON] Згідно виконавчого листа виданого Уманським міськрайонним судом 5.05.2008 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Згідно довідки розрахунку по аліментах Уманського МВ ДВС станом на 01.03.2014 року заборгованість [PERSON] по аліментах становить 2487,48 грн. Згідно характеристики виданої житлово - будівельним кооперативом №16 [PERSON] та [PERSON] характеризуються позитивно. Батька [PERSON] - [PERSON] з моменту розлучення, в 2008 році, жодного разу не бачили. Згідно характеристики виданої директором ЗОШ №7 [PERSON] характеризується позитивно, мати цікавиться навчанням та дозвіллям сина. Батька [PERSON] за період навчання його сина в школі ніколи не бачили, він не приходив до школи, не відвідував батьківських зборів, позакласних заходів, не спілкувався із кураторами та учителями - предметниками. Згідно довідки №830-3 від 08.09.2014 року виданої Уманським МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції, у [PERSON] станом на 01.09.2014 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON], відсутня. Згідно довідки №182 від 1.09.2014 року виданої наркологічним відділенням Уманської лікарні №2, [PERSON] на диспансерному обліку в наркологічному відділенні Уманської лікарні №2 не стоїть і за медичною допомогою не звертався. Згідно довідки №70 від 02 вересня 2014 року виданої лікарем - психіатром Уманської лікарні №2, [PERSON] на диспансерному обліку в Уманській лікарні №2 не стоїть і за медичною допомогою не звертався. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] 04.02.2009 року зареєстрував шлюб з [PERSON] Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] [PERSON] являється фізичною особою - підприємцем та займається перевезенням пасажирів, що підтверджується свідоцтвом про держану реєстрацію, ліцензією, ліцензійною картою. Як вбачається з медицинських документів [PERSON] перебуває під наглядом лікаря невролога з діагнозом нейроцеркуляторна дисплазія. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника органу опіки та піклування, неповнолітнього [PERSON], свідків, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи із слідуючого. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та ін.. Згідно ст.ст. 164, 165 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, негативно впливають на них своєю антигромадською поведінкою. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верхового Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Конвенція про права дитини у статті 12 зобов'язує держави - учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятися належна увага згідно з її віком та зрілістю, і вони повинні бути враховані настільки, наскільки це відповідає її найвищим інтересам. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не в повному обсязі виконував свої батьківські обов'язки по вихованню сина [PERSON], однак майже всі учасники процесу вказували та те, що відповідач намагався цікавитися життям сина, приходив до нього в школу та бажав спілкуватися з сином. В зв'язку з тим, що син не проявляв бажання до спілкування з батьком, останній припинив свої намагання знайти спільну мову з сином. Позбавлення батьківських прав не можливе, якщо мати чи батько, незважаючи на усі їхні старання, не змогли забезпечити дитині належного виховання. З матеріалів справи вбачається, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина, і на час слухання справи заборгованості по сплаті аліментів не має. З позовом про участь відповідача у додаткових витратах на дитину позивач до суду не зверталася. Крім того відповідач має на утриманні двоє своїх дітей від іншого шлюбу та дитину дружини від попереднього шлюбу, проявляє себе з позитивної сторони, працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не стоїть та бажає здійснювати батьківські обов'язки щодо сина. Орган опіки та піклування не надав суду письмовий висновок щодо розв'язання спору та необхідності позбавити батьківських прав відповідача. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків, що передбачено постановою Пленуму Верхового Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed