Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Широківської сільської ради Виноградівського району, третя особа [PERSON] про визнання недійсним рішення сільської ради та зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є користувачем земельної ділянки в [ADDRESS]. Рішенням Широківської сільської ради від 19.08.1999 року їй було надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки по [ADDRESS] нумерація будинку була змінена з №54 на №59. 18.09.2012 року рішенням №134 Широківської сільської ради їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в [ADDRESS]. Суміжним користувачем був [PERSON], проте такий помер у вересні 2013 року, спадкоємцем якого є його жінка [PERSON] 22.11.2012 року Широківська сільська рада прийняла рішення №141 про розміщення схеми земельних ділянок, яким вирішила: «Затвердити рішення №153 від 09.10.2012 року комісії з питань землекористування, господарювання, соціально-культурного розвитку та проведення приватизації, щодо встановлення межі між гр.[PERSON] та гр.[PERSON].». 18.02.2014 року у відповідь на адвокатський запит позивачу стало відомо, що рішення №153 земельної комісії взагалі не існує. Тобто відповідачем не було вирішено межовий спір, не встановлено межі земельних ділянок, натомість затверджено неіснуюче рішення комісії №153 від 09.10.2012 року. Таке рішення суперечить вимогам Земельного кодексу України. 04.10.2012 року з'явилася земельна комісія, яка вирішила «встановити межу земельних ділянок між [PERSON] та [PERSON] в такому порядку: від житлового будинку гр.[PERSON] відступити 0,50 см., далі від існуючого фундаменту відступити 0,50 см. і так прямою лінією до кінця межі земельних ділянок.». Посилаючись на норми ст.107 ЗК України, позивач вказує, що комісія при встановленні меж між земельними ділянками мала враховувати межі фактичного користування земельної ділянки, а не пропонувати інші межі. Отже, межі між земельними ділянками [ADDRESS] комісією встановлені невірно і з порушенням Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 року. Оскільки рішення Широківської сільської ради №141 від 22.11.2012 року суперечить нормам законодавства, позивачка просить суд визнати вказане рішення недійсним та зобов'язати відповідача повторно вирішити земельний спір щодо встановлення межі між земельними ділянками [ADDRESS] відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги, просив суд такі задовольнити з підстав, наведених у позові. Пояснив, що оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування було затверджено неіснуюче рішення земельної комісії №153, якого ніколи не існувало. Широківська сільська рада не мала права відступати від існуючої фактичної межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], оскільки такі дії суперечать положенням ст.107 ЦК України. Крім цього, Широківська сільська рада зазначила у своїх відповідях, що слід відступити від існуючої межі на 0,50 см, проте затвердила проект землеустрою з урахуванням відступу 50 см. від існуючої межі будинку. Представником позивача [PERSON] дано також пояснення з приводу попередньої цивільної справи №703/5224/12, де предметом оскарження було і в тому числі і рішення Широківської сільської ради №141 від 22.11.2012 року. Позов [PERSON] до відповідачів [PERSON] та сільської ради був залишений без задоволення. Вказує, що позивачка [PERSON] під час попередньої цивільної справи посилалася на цілком інші підстави, аніж у позовній заяві, яка розглядається наразі. В даній справі беруть участь інші учасники, аніж в попередній (а саме [PERSON], нові представники [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]), тому дослідження доказів сторін суд повинен здійснювати на загальних підставах. Представник відповідача - Широківської сільської ради - [PERSON] в судовому засіданні заперечив відносно позовних вимог позивача, просив в задоволенні таких відмовити. Пояснив, що земельний спір між [PERSON] та [PERSON] був вирішений, що підтверджується судовим рішенням. Так, ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 14.05.2013 року було зроблено висновок щодо законності рішення Широківської сільської ради від 22.11.2012 року №141 та відсутністю порушення прав [PERSON] при його прийнятті. Додав, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] і успадкувала право користування земельною ділянкою в [ADDRESS] з вирішеним судом земельним спором з землекористувачем сусідньої земельної ділянки в [ADDRESS] - [PERSON], тобто межовий спір вирішений ухвалою апеляційної інстанції 14.05.2013 року. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Пояснив, що не згідний з висновком експерта [PERSON], оскільки такий не відповідає вимогам законодавства у сфері судових експертиз. Експертом порушено ряд вимог Закону України «Про судову експертизу». Просив звернути увагу суду на те, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 14.05.2013 року фактично прийнято рішення на користь позивачки, так як відповідач втратив 0,50 см. по довжині своєї ділянки від раніше наданої. Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Згідно із положеннями ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом було встановлено, що між сторонами тривалий час існує спір щодо встановлення межі земельної ділянки суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON], а саме в [ADDRESS] Як вбачається з матеріалів цивільної справи предметом позову у даній справі є скасування рішення Широківської сільської ради від 22.11.2012 року №141, яким вирішено земельний спір між землекористувачами сусідніх земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] і зобов'язання вирішити земельний спір повторно. В ході судового розгляду справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] було замінено на [PERSON], яка згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2014 року успадкувала цілий жилий будинок в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] раніше зверталася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом до Широківської сільської ради, [PERSON] про визнання недійсним рішень та про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.12.2012 року визнано недійсним рішення земельної комісії Широківської сільської ради № 85 від 17.08.2012 року в частині, що стосується факту встановлення межі земельної ділянки суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON] по межі існуючого житлового будинку і далі по встановленню межових знаків - бетонних шпалер. Визнано недійсним пункт 1 рішення комісії Широківської сільської ради № 153 від 07.10.2012 року щодо встановлення межі земельної ділянки між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] Визнано недійсним рішення 14 сесії 6 скликання Широківської сільської ради № 141 від 22.11.2012 року «Про затвердження схеми розміщення земельної ділянки». Зобов'язано [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], мешканця [ADDRESS], здійснити частковий демонтаж фундаменту прибудови до житлового будинку [ADDRESS] та здійснювати перебудову відповідно до будівельних норм і правил (ДБН 360-92**) на відстані 1 метру від межі суміжного землекористувача [PERSON]. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 14.05.2013 року рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.12.2012 року скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Широківської сільської ради, [PERSON] - відмовлено. Зі змісту рішення апеляційної інстанції вбачається, що беручи до уваги, що будинок відповідача побудований 1977 року з відступом на 1 метр від земельної ділянки позивачки….., то рішення сільради щодо встановленої межі з відступом на 0,50 см. від будинку…фактично прийнято на користь позивачки, так як відповідач втратив 0,50 см. по довжині своєї ділянки від раніше наданої. Тому, враховуючи наведене права позивачки при прийнятті рішення сільською радою не були порушені, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги про скасування самого рішення. Таким чином на сьогоднішній день існує рішення суду, яке набрало законної сили, яким вирішене питання щодо правомірності ухвалення рішення Широківською сільською радою Виноградівського району щодо затвердження схеми розміщення земельних ділянок гр.[PERSON] та гр.[PERSON] За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, і в їх задоволенні слід відмовити, через їх безпідставність. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати при відмові у позові у повному обсязі позивачу не компенсуються.

Outcome: dismissed