Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості згідно боргової розписки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на прохання відповідача [PERSON] у лютому 2013 року вона отримала кредити на загальну суму 41930,57 гривень. 05 лютого 2013 року між нею та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір на суму 7080,0 гривень, 14 лютого 2013 року - укладено кредитний договір з ПАТ «УкрСиббанк» на суму 19997,85 гривень, 21 лютого 2013 року - укладено кредитний договір з ПАТ «ОТП Банк» на суму 14852,72 гривень. Вищезазначені кошти після їх отримання вона передала відповідачеві, який зобов'язувався їх повернути через двадцять днів. Оскільки відповідач кошти відмовився повертати, 18 квітня 2013 року вона звернулася в Сихівський РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 23 липня 2013 року відповідач [PERSON] написав їй власноручно розписку, відповідно до якої зобов'язувався повертати борг кожного місяця згідно з графіком платежів розписки до повного повернення всієї суми. Проте, на сьогоднішній день відповідач своїх зобов'язань перед позивачем не виконав, а тому, заборгованість відповідача перед позивачем становить 53781,08 гривень. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також стягнути судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому згідно зі ст.224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.15-23), 05 лютого 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» було укладено Кредитний договір № 323/4799АСLAPT5, відповідно до умов якого позивач отримала кредит на суму 7080,0 гривень на строк до 14 лютого 2016 року зі сплатою 15% річних; 14 лютого 2013 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Кредитний договір № 91966351000, відповідно до умов якого позивач отримала кредит на суму 19997,85 гривень на строк до 14 липня 2015 року зі сплатою 0,01% річних; крім того, 21 лютого 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримала кредит на суму 14852,72 гривень на строк 24 місяці зі сплатою 0,01% річних. Судом встановлено, що 23 липня 2013 року відповідач [PERSON] написав позивачу [PERSON] розписку, згідно з якою зобов'язався повертати борг кожного місяця, відповідно до графіку платежів розписки до повного повернення всієї суми (а.с.7). Оригінал розписки позивачем було представлено в судовому засіданні. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, вказана норма містить імперативний припис виконувати зобов'язання належним чином, тобто вчинити дію, яка є об'єктом зобов'язання у точній відповідності до усіх елементів, які визначають зміст зобов'язання, тобто за предметом, строком, способом та іншими елементами. Згідно з постановою слідчого СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 14 серпня 2013 року, кримінальне провадження, за заявою [PERSON], внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013150070001014 від 18 квітня 2013 року закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Враховуючи вищенаведені обставини, а також, зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав, кошти не повернув, а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 537,81 гривень судового збору.

Outcome: approved