Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 25 квітня 2012 року з позовом про визнання її добросовісним набувачем та визнання права власності на квартир, вказавши, що 19 серпня 2008 року на підставі нотаріально посвідченого договору придбала у власність за 34 000 доларів США, що становить 272000,00 грн., у [PERSON], від імені якого діяв за довіреністю [PERSON] квартиру [ADDRESS]. На момент укладення вказаного договору [PERSON] стверджував, що його довіритель [PERSON] був ще живий. Через два роки після укладення договору, під час розгляду в суді справи про визнання недійсним договору купівлі-продажу, вона дізналася, що [PERSON] помер [INFO]. Рішенням суду від 14 грудня 2011 року визнані недійсними договір купівлі-продажу спірної квартири та отримане нею свідоцтво про право власності на вказану квартиру, яке рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.04.2011р. залишено без змін. Крім того, з матеріалів справи вона дізналася, що 30 січня 2008 року за життя [PERSON] було складено розписку про отримання від [PERSON] коштів у розмірі 10500 доларів США за вже здійснену угоду купівлі-продажу квартири. Ознайомившись з розпискою, вона вважає, що остання відповідно до ст. 655,656 ЦК України містить всі ознаки договору купівлі-продажу. Оскільки вона не знала та не могла знати, що власник квартири [PERSON] помер і що довіреність [PERSON] вже не дійсна, [PERSON] за життя всією своєю поведінкою демонстрував волю на відчуження спірної квартири, ним складено розписку про отримання грошових коштів за продаж вказаної квартири, вона добросовісно розрахувалася з [PERSON] за продаж квартири, позивач просить визнати її добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на вказану квартиру, судові витрати стягнути з відповідача [PERSON], оскільки в результаті його неправомірних дій вона змушена захищати свої права. (а.с. 1-5). 03 травня 2012 року позивач свої вимоги уточнила, змінивши ціну позову відповідно до вартості квартири що визначена спеціалізованою організацією КП ДОР «Криворізьке БТІ» у сумі 18638 грн. (а.с. 30-34). 17 травня 2012 року та 17 липня 2014 року позивач свої вимоги уточнила, зазначивши, що 09.04.2014 року державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] та [PERSON] на ? частини квартири [ADDRESS] на кожного. Однак видача таких свідоцтв про право на спадщину є неправомірною, здійснена з порушенням прав позивача, що є підставою для визнання їх недійсними. Позивач неодноразово зверталася до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори з заявами, в яких зазначалося про наявність зазначеного судового спору та зумовлену цим неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірну квартиру, оскільки відповідно до п.п. 4.13 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Тому позивач просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих 09.04.2014 року державним нотаріусом Третьої Криворізької нотаріальної контори Ситнік О.О. на ім'я [PERSON] та [PERSON] на ? частину на квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на задоволенні вимог наполягала з підстав, викладених в уточненому позові, просила задовольнити вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, пояснивши, що він не знав про смерть [PERSON], від імені якого діяв при оформленні спадщини на його ім'я та при продажу квартири [PERSON], тому вважає, що не було підстав для визнання договору недійсним і [PERSON] є добросовісним набувачем права власності на квартиру. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] проти заявлених вимог заперечували, суду пояснили, що рішення суду про визнання договору купівлі продажу квартири між [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], та [PERSON] набрало законної сили, тому видача свідоцтва про право на спадщину на ім'я відповідачів було законним. Звернення [PERSON] до нотаріуса з заявою, в якій вона просила не оформлювати спадщину на ім'я відповідачів до розгляду справи в суді, відбулося після того, як була розглянута справа про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Третя особа нотарус Ситнік О.О. в судове засідання не з'явилася, надавши судові пояснення на позов, де зазначено, що свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] були видані спадкоємцям (на їх неодноразові звернення та скарги) 24.12.2013 р. за реєстрами 1-241 та 1-242 після закінчення справи у суді, що було підтверджено рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.05.2013 р. з відміткою про те, що рішення оскаржувалося в апеляційному суді, ухвалою апеляційного суду від 24.10.2013 року, рішення в оскаржуваній частині залишено без змін. Рішення набрало законної сили 24.12.2013 р. та ухвалами апеляційного суду від 24.10.2013 р. і 22.01.2014 р. Вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові необхідно відмовити повністю. Судом встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 01 квітня 1994 року, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, належала квартира [ADDRESS]. За договором купівлі - продажу від 19 серпня 2008 року представник [PERSON] [PERSON], діючій на підставі довіреності посвідченої 30.01.2008 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Лігутою Л.В., від імені [PERSON] продав [PERSON], інтереси якої представляла Лігута Л.В. на підставі довіреності, квартиру [ADDRESS] (а.с. 6-7 - копія договору, а.с. 8,9 - копії витягів). Право на спадщину [PERSON] на вказану квартиру та вказаний договір були оформлені в серпні 2008р., незважаючи на те, що [PERSON]. помер [INFO]. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2013 року позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], державного нотаріуса Артеменко Любові Михайлівни, приватного нотаріуса Лігути Лариси Вячеславівни, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Літвінової Ірини Іванівни про визнання договору купівлі-продажу квартири, свідоцтва про право на спадщину недійсними, визнання права власності на спадкове майно задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06 серпня 2008 року державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. на ім'я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON]. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 19 серпня 2008 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON], та Лігутою Ларисою Вячеславівною, яка діяла від імені [PERSON]. В іншій частині в позові відмовлено (а.с. 67-69 - копія рішення). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 травня 2013 року в оскаржуваній частині залишено без змін (а.с. 70-72,73 - копії ухвал). Аналогічне рішення було винесено Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу 14.12.2011р., набрало законної сили, але ухвалою того ж суду від 23.07.2013р. було скасовано за нововиявленими обставинами (а.с.64-65). 09 квітня 2014 року до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] та [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину законом після смерті їх двоюрідного брата [PERSON], померлого [INFO] (т.2 а.с. 79 - копія заяви). 09 квітня 2014 року державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] (т.2 а.с. 107). 09 квітня 2014 року державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] (т.2 а.с. 111). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ст. 330 ЦК України). Відповідно до частини 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Добросовісне придбання, згідно до положень ст. 388 ЦК України, можливе тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Аналогічні роз'яснення надано Пленумом Верховного Суду України в п. 10 постанови від 6 листопада 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними», де зазначено, що вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини 1 ст. 216 зазначеного Кодексу не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК. Судом встановлено факт недійсності договору купівлі-продажу позивачем квартири та отримання нею свідоцтва про право власності на квартиру, а в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] просить визнати за нею право власності на квартиру як за добросовісним набувачем, але рішенням суду встановлено, що вона не має цього права і відповідачі не витребовують від неї повернення майна, придбаного нею добросовісно, тому що вони є власниками цього майна. Так як позивач не є власником спірної квартири і не може бути визнана добросовісним набувачем, то не підлягають задоволенню і її вимоги про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, виданих на ім'я відповідачів.

Outcome: dismissed