Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі є її батьком. На даний час вона є повнолітньою навчається на другому курсі в Міжнародному гуманітарному Університеті Інститут права, економіки та міжнародних відносин за спеціальністю «менеджмент», за контрактом, на денній формі навчання, строк навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року. У зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги свого батька, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь та утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення нею навчання у вказаному учбовому закладі , а саме до 30.06.2020 року. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідач подав до суду відзив на позов, яким просив частково задовольнити позовні вимоги, а саме стягнути з нього аліменти у розмірі 1 / 9 частини доходу (заробітку) на період навчання позивача, тобто до 30.06.2020 року. У відзиві зазначив, що розмір аліментів який просить позивач для нього є занадто великим, оскільки у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Крім того позивачка також має право отримувати аліменти не тільки від нього, а і від своєї матері [PERSON] Позивач у відповідь на відзив, надала письмове пояснення, де вказала, що відповідачем не надано доказів щодо стану його здоров`я, про розмір заробітної плати, та про сплату аліментів на утримання іншої дитини [PERSON] З 10.05.2017 року вона повністю знаходиться на утриманні свої матері [PERSON], тому щодо твердження відповідача про обов'язок обох батьків утримувати своїх дітей, вважає необхідним зазначити, що матір другої дитини відповідача також зобов'язана утримувати свою неповнолітню доньку, а тому на задоволенні своїх позовних вимогах наполягає. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], раніше зверталися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідач [PERSON] раніше звертався до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згоден частково та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/9 частини його доходу на період її навчання. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO], шлюб між ними було розірвано 27.01.2005 року (л.с. 6 - копія свідоцтва про народження, л.с. 7 - копія свідоцтва про розірвання шлюбу). Згідно довідки про навчання, [PERSON] навчається на другому курсі Інституту права , економіки та міжнародних відносин, ( спеціальність менеджмент, контракт) денної форми навчання Міжнародного гуманітарного університету. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (л.с. 8). Відповідно до копій квитанцій від 09.08.2016 р., 13.09.2017 р., 20.03.2018р., 21.02.2018 р., [PERSON] та [PERSON] сплатили загальну суму коштів в розмірі 17700,00 грн. за навчання на першому курсі та третьому і четвертому семестрах другого курсу [PERSON] (л.с. 14-16). Відповідно до квитанцій [PERSON] сплатила загальну суму 8500,00 грн., за проживання у гуртожитку (л.с. 17-18). Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня донька, син продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умовою, якщо вони можуть надати матеріальну допомогу. Стаття 200 Сімейного кодексу України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку, сина в твердій грошовій сумі або в долі від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Крім того, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Разом з тим [PERSON] досягла 18 років, їй немає 23 років, вона навчається у вищезазначеному учбовому закладі, на денній формі навчання, у зв'язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, слід вважати встановленим, що вона потребує матеріальної допомоги на її утримання на час навчання. Відповідачем не надано заперечень тієї обставини, що матір його доньки [PERSON] опікується її навчанням та утриманням. Однак беручи до уваги що відповідач має на утриманні малолітню доньку [PERSON], [INFO], суд вважає, що він може надавати допомогу своїй повнолітній донці але у меншому розмірі ніж просить позивач. Тож виходячи з критеріїв розумності та справедливост, враховуючи матеріальне становище дитини, що продовжує навчання, матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього на утриманні іншої дитини,та те, що обов'язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. З відповідача необхідно стягувати на користь позивача аліменти, на утримання доньки [PERSON], яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви тобто з 12 червня 2018 року і до закінчення навчання у Міжнародному гуманітарному університеті, а саме до 30 червня 2020 року, включно. Суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для виховання і утримання доньки, яка продовжує навчання. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial