Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (ТОВ «Порше Мобіліті»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа Другий відділ Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 травня 2013 року між TOB «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір №50008675, предметом якого була сума кредиту в розмірі 268 700,46 грн., що еквівалентно 32 957,25 дол. США строком на 60 місяців із сплатою процентів у розмірі 9.90 % річних, на придбання автомобіля марки VW, модель СС, кузов №WVWZZZ3CZDE534644, об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску - 2013. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №50008675 від 15 травня 2013 року між TOB «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений договір застави, відповідно до умов якого остання передала у заставу відповідачу рухоме майно - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель СС, кузов №WVWZZZ3CZDE534644, колір - коричневий, об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2013, держаний номерний знак [NUMBER]. Зазначений договір застави посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №409 28 травня 2013 року. Додатком до кредитного договору є графік погашення кредиту, який було розраховано з 15 червня 2013 року по 15 травня 2018 року. Як вбачається з акту звіряння взаємних розрахунків по договору №50008675 від 15 травня 2013 року станом на 25 грудня 2014 року загальна сума заборгованості по кредиту становить 223 304, 34 грн. В той же час, станом на 23 квітня 2015 року сума заборгованості - 574\~248,55 грн. 10 серпня 2015 року позивач листом отримала постанову про відкриття виконавчого провадження №48170524 від 21 липня 2015 року, винесену головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції. Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] № 708 від 23 червня 2015 р., про звернення стягнення на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель СС, кузов №WVWZZZ3CZDE534644, колір - коричневий, об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску 2013, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно якого за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, задовольнити вимоги TOB «Порше Мобіліті» в розмірі 708 500,39 грн. 12 серпня 2015 року позивач ознайомилась з ВП № 48170524 та отримала копію виконавчого напису №708 від 23 червня 2015 року. Відмітка про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження міститься в матеріалах ВП № 48170524. Водночас, письмової вимоги відповідача про його намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, позивач не одержувала. Також [PERSON] просить зважити на те, що в акті звіряння станом на 23 квітня 2015 року в графі «Виставлено розрахунків» зазначена сума 247\~725,15 грн., а в графі «Сплачено» зазначена сума 173\~316,61 грн., поточна заборгованість становить 74\~408,54 грн. В той же час, за період з 23 квітня 2015 року по 23 червня 2015 року, коли було вчинено виконавчий напис, вбачається, що суми, які зазначені в акті звіряння та виконавчому написі є різними. Таким чином, вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано позивача, та визнання такої заборгованості безспірною, суперечить вимогам закону. Враховуючи, що діями відповідачів порушені права позивача, як власника рухомого майна, [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23 червня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №708, за яким звернуто стягнення на транспортний засіб марки VOLKSVAGEN, модель СС, кузов №WVWZZZ3CZDE534644, колір - коричневий, обєм двигуна 1\~968 куб.см., рік випуску - 2013, державний номерний знак [NUMBER], та за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» у розмірі заборгованості в сумі 708\~500,39 грн.; зупинити виконавче провадження, відкрите Другим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, на підставі виконавчого напису №708 від 23 червня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] до винесення рішення по справі. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні, покликаючись на подані ним письмові заперечення. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак надіслала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що нотаріус може залучатися до судового провадження в якості відповідача лише в разі відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення, а також при розгляді позовів про відшкодування майнової шкоди нотаріусом, в інших випадках нотаріус залучається в якості свідка або третьої особи. Представник третьої особи Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції в судовому засіданні проти позову заперечив. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. 15 травня 2013 року між TOB «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір №50008675. Предметом договору є сума кредиту в розмірі 268 700,46 грн., що еквівалентно 32 957,25 дол. США строком на 60 місяців із сплатою процентів у розмірі 9.90 % річних, на придбання автомобіля марки VW, модель СС, кузов №WVWZZZ3CZDE534644, об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску - 2013. Усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування. Цією статтею передбачено, що у подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалента платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту (розраховано з 15 червня 2013 року по 15 травня 2018 року), чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №50008675 від 15 травня 2013 року між TOB «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу, згідно якого остання передала у заставу відповідачу рухоме майно - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель СС, кузов № [NUMBER], колір - коричневий, об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску - 2013, державний номерний знак [NUMBER]. Вказаний договір застави посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 409 28 травня 2013 року. Згідно акту звіряння взаємних розрахунків по договору №50008675 від 15 травня 2013 року, станом на 25 грудня 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] по кредиту становить 223 304, 34 грн. 03 квітня 2015 року за Вих. №50008675 ТОВ «Порше Мобіліті» надсилало в адресу позивача [PERSON] (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Даною вимогою відповідач вимагає у [PERSON] дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов Договору, що разом станом на поточну дату становить 704\~975,31 грн. Однак, як встановлено в судовому засіданні таке повідомлення позивач не отримувала, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося за закінченням терміну зберігання. Станом на 23 квітня 2015 року сума заборгованості позивача вже становить 574 248.55 грн., що слідує із акту звіряння взаємних розрахунків по договору № 50008675 від 15 травня 2013 року. 23 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстровано в реєстрі за №708, про звернення стягнення на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель СС, кузов № [NUMBER], колір - коричневий, об'єм двигуна 1 968 куб.см., рік випуску - 2013, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно виконавчого напису, за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, нотаріус пропонує задовольнити вимоги TOB «Порше Мобіліті» за період з 23 січня 2015 року по 03 квітня 2015 року на суму 708 500,39 грн. На підставі цього виконавчого напису головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції 21 липня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48170524. [PERSON] про обставини вчинення виконавчого напису стало відомо із матеріалів вказаного виконавчого провадження та оскільки позивач вважає, що сума виниклої у неї заборгованості перед ТОВ «Порше Мобіліті» не є безспірною, вона звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таки, що не підлягає до виконання. Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться\~\~державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Частина 3 цієї ж статті Закону передбачає обов'язок обтяжувача, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, ця імперативна норма покладає на обтяжувача обов'язок зареєструвати у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет обтяження до початку процедури звернення незалежно від способу звернення, чи то на підставі рішення суду чи в позасудовому порядку. Таким чином, відповідачем були проігноровані вимоги Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який є спеціальним з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, оскільки визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань. ТОВ «Порше Мобіліті» не надало суду витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у зв'язку чим суд дійшов висновку, що звернення стягнення на предмет застави позивачем не реєструвалось. Така реєстрація не повязана з моментом укладення договору застави, а є окремою дією, яку повинен вчинити обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку. А тому суд не бере до уваги покликання представника відповідача на те, що умовами договору між сторонами погоджено термін повернення кредиту та порядок надіслання повідомлень, так як шляхом вчинення виконавчого напису відбулося звернення на предмет забезпечувального обтяження, якому обовязково передує реєстрація в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. В цьому випадку, повідомлення надсилається заставодавцю одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. З наведених норм закону та викладених обставин слідує, що відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства щодо порядку повідомлення [PERSON] про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі - Порядок), Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Тобто, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Таким чином, за змістом цього Переліку, а також, вказаного вище Порядку та ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та підтверджують безспірність заборгованості. Суд вважає, що належними і допустимими доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Водночас, приєднані до матеріалів справи акти звіряння взаємних розрахунків по договору №50008675 від 15 травня 2013 року, станом на 25 грудня 2014 року та на 23 квітня 2015 року, як і зведені облікові виписки з рахунку клієнта [PERSON] від 03 квітня 2015 року та 23 червня 2015 року містять різні суми заборгованості позивача. Крім того, сума зазначена у вимозі №50008675 від 03 квітня 2015 року, на яку покликається представник відповідача, 704\~975,31 грн. є відмінною від суми заборгованості зазначеної у виконавчому написі, хоча нотаріус при його вчиненні здійснював розрахунок відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді [PERSON]» станом на 03 квітня 2015 року, дату заяви про вчинення виконавчого напису. За вказаних обставин суд вважає, що наявна спірність сум заборгованості за кредитним договором, що в сукупності з невиконанням відповідачем вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», є підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23 червня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №708, за яким звернуто стягнення на транспортний засіб марки VOLKSVAGEN, модель СС, кузов № [NUMBER], колір - коричневий, обєм двигуна 1\~968 куб.см., рік випуску - 2013, державний номерний знак [NUMBER]. В задоволенні решти вимог суд відмовляє, виходячи з наступного. Суд вважає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] є неналежним відповідачем у виниклому спорі. Згідно розяснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», в п.6 зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Оскільки, нотаріус, який вчинив виконавчий напис не може бути відповідачем за даним позовом, а дійсним відповідачем може бути лише кредитор, у якого виникло право на звернення стягнення на предмет застави та який звернувся за виконанням такого напису, а тому заявлені до нього вимоги до задоволення не підлягають. Щодо вимог [PERSON] про зупинення виконавчого провадження №48170524 відкритого Другим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, на підставі виконавчого напису №708 від 23 червня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] суд звертає увагу на те, що у ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню, у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (пункт 4); зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою, якій законом надано таке право (пункт 6); зупинення судом реалізації арештованого майна (пункт 7). Зупинення виконавчого провадження за Законом України «Про виконавче провадження» і зупинення виконання за правилами ЦПК України (пункти 2, 5, 6 ст.152) це різні правові інститути, які вчиняються в різних правових процедурах. Частина друга ст.152 ЦПК України, як відкритий перелік, не дає підстав вважати зупинення виконавчого провадження видом забезпечення позову. При цьому суд не може зупинити виконавче провадження, так як це виключне повноваження державного виконавця. Навіть у разі оскарження дій державного виконавця, який не зупинив виконавче провадження, суд вправі визнати його дії незаконними та зобовязати зупинити виконавче провадження, а не сам зупиняє таке провадження (ч.2 ст.387 ЦПК України). За умов наведеного, суд приходить до висновку, що такі позовні вимоги, суперечить вимогам закону та до задоволення не підлягають. В силу вимог ст.88 ЦПК України з ТОВ «Порше Мобіліті» в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по справі, а саме 243,60 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Outcome: partial