Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність державних виконавців ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві, які за її заявою не закінчили виконавче провадження № 4445318 за виконавчим листом № 2-4952/11 від 06.082017 року, в зв'язку із відсутністю у неї боргу перед ПАТ «ПроКредитБанк». Оскільки така бездіяльність державних виконавців порушує її права, [PERSON] просить суд визнати її незаконною та зобов'язати державних виконавців закінчити виконавче провадження. Розпорядженням голови Подільського районного суду міста Києва від 26.11.2018 року цивільну справу за указаною скаргою [PERSON] передано до Оболонського районного суду міста Києва. Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Оболонського районного суду міста Києва головуючим у цій справі визначено суддю Жука М.В. Ухвалою від 30.11.2018 року скаргу [PERSON] прийнято до провадження та витребувано з ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві належним чином завірену копію виконавчого провадження № 4445318. 14.02.2019 року на адресу суду надійшли з ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві матеріали витребуваного виконавчого провадження. У судове засідання [PERSON] не прибула, також не прибули представники заінтересованих осіб, про час, день та місце розгляду справи повідомлялись належним чином про, що свідчать відмітки про отримання у зворотних повідомленнях про вручення поштових відправлень, якими учасникам справи надсилались судові повістки. Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. За таких обставин, справа розглядається на підставі наявних в ній матеріалів у відсутності учасників процесу, які будучи обізнаними про час, день та місце розгляду справи не з'явились у судове засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного. Судом установлено, що в провадженні державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Дякон Н.М. перебуває виконавче провадження № 4445318 з примусового виконання виконавчого листа Подільського районного суду міста Києва № 2-4952/11 від 06.08.2014 року про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь АТ «ПроКредитБанк» 383 543 грн. доларів США 61 центів, що еквівалентно 3 065 627 грн. 74 коп. та 37 122 грн., а всього 3 102 749 грн. 75 коп. Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Дякон Н.М. від 05.09.2018 року виконавчі дії з примусового виконання указаного виконавчого листа зупинені. До скарги [PERSON] на бездіяльність державних виконавців додано копію її заяви від 26.08.2018 року щодо закінчення виконавчого провадження № 2-4952/11 за п. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Однак надана ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві на запит суду належним чином завірена та прошита копія виконавчого провадження № 4445318 не містить указаної заяви [PERSON] Крім того, заява [PERSON] не містить вхідної відмітки ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві про її прийняття. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що сторони виконавчого провадження, зокрема, мають право заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Враховуючи, що на підставі досліджених судом доказів не підтверджено факт надходження до ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві заяви [PERSON] від 26.08.2018 року щодо закінчення виконавчого провадження № 2-4952/11 за п. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд не має правових підстав для визнання дій державних виконавців щодо її не розгляду неправомірними. При цьому, суд звертає увагу на те, що [PERSON] як сторона виконавчого провадження не позбавлена можливості звернутися із такою заявою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. За таких обставин, скарга [PERSON] задоволенню не підлягає. Крім того, суд вважає безпідставною заяву [PERSON] від 29.01.2019 року щодо зміни підсудності скарги та її повернення до Подільського районного суду міста Києва, оскільки її справа була передана до Оболонського районного суду міста Києва у порядку, передбаченому п. 4 ст. 31 ЦПК України, а відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Outcome: dismissed