Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] у якій просить суд стягнути із останнього аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини від усіх її доходів щомісячно, починаючи стягнення від дня предявлення позову. Також позивачка просить допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення платежів з аліментів за один місяць. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона є матір'ю відповідачки, є особою похилого віку і потребує матеріальної допомоги. Вона перебуває на пенсії за віком, отримує маленьку пенсію, хворіє та потребує матеріальної допомоги. Відповідачка є її донькою, проживає у місті Києві, має стабільний заробіток, але не надає матеріальну допомогу на її утримання, якої вона потребує. Вона не має достатніх коштів на придбання ліків, оплату комунальних послуг тощо. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач завчасно поданою письмовою заявою сповістила про можливість розгляду й вирішення справи без її присутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлявся належним чином про місце та час судового засідання. Завчасно поданою через канцелярію суду заявою сповістила про можливість розгляду справи за його відсутності. Зазначила про визнання позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка є матір'ю відповідачки [PERSON], яка народилася 12 січня 1972 року, що підтверджується свідоцтвом про народження І-НО № 424510, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2011 року у справі № 2-1451/11, свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 337683. Сторони проживають окремо один від одного. Позивач є непрацездатною особою, є пенсіонером за віком. Відповідач є працездатною особою, з працює, має стабільний і регулярний дохід. Відповідно до ч.1 ст. 202, ч.1 ст. 205 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Статтею 47 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в України» передбачено, що діти зобов'язані піклуватися про батьків похилого віку, надавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обов'язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям. У випадках коли батьки похилого віку знаходяться на державному утриманні в будинках-інтернатах, пансіонатах або інших установах, аліментні виплати на їх догляд сплачуються цим установам. Враховуючи, що відповідач є працездатною особою, в силу норм СК України та ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в України» як донька зобов'язана піклуватися про матір, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для задоволення позову. Вирішуючи даний спір по суті та враховуючи встановлені обставини, відповідно до вимог ст. 205 СК України, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання позивача у частці від заробітку (доходу) відповідача, а саме в розмірі 1/3 частки щомісячно, враховуючи розмір отримуваного позивачкою доходу у вигляді пенсії, стан її здоров'я, а також матеріальний та сімейний стан відповідача, та її можливість надавати таке утримання. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved