Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з лютого 2013 року до жовтня 2014 року позивач перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. [INFO] року в них народилася дитина - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося і вони мешкають окремо. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. У зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частини заробітку до її повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що від народження дитини відповідач не приймає участі в утриманні сина. Інших дітей вона та відповідач не мають. Вона не працює, оскільки доглядає дитину. Відповідач та його батьки відмовились надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.3). Позивач та відповідач разом не проживають. Відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини від її народження. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають є законними та обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, той факт, що дитина потребує утримання, ту обставину, що відповідачем не надано доказів про наявність у нього на утриманні інших дітей. Непрацездатної дружини, батьків та про стягнення з нього коштів на їх утримання. Разом з тим суд вважає за необхідне визначити аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з чим позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial