Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що проживаючи у цивільному шлюбі з відповідачем у них народився син - [PERSON], 26.03.2008року народження. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а тому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, з часу подачі заяви до суду та до досягнення ним повноліття. Ухвалою суду від 16 березня 2018року провадження відкрито і призначено підготовче судове засідання. 16 квітня 2018року [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якій позов визнав частково, погоджуються на стягнення аліментів у розмірі 800,00грн. щомісячно. Даний відзив обґрунтував тим, що розмір його доходів на даний час не є достатніми, щоб сплачувати аліменти, які просить позивачка в повній мірі, ніде офіційно не працює, постійного заробітку не має. Отриманого доходу ледь вистачає на утримання його та батьків, які отримують мінімальну пенсію. В даний час проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою. Позивачка у судовому засіданні просила позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Також, зазначила, що син [PERSON] часто хворіє, щомісячні доходи вона витрачає на його утримання. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~\~мати, батько мають рівні права та обов'язок щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній\~\~для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення\~\~необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що сторони по справі є батьками сина [PERSON], 26.03.2008року народження (а.с.3). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.03.2018р. вбачається, що [PERSON] проживає разом із своїм неповнолітнім сином [PERSON] за адресою с.Тисів, вул. Грушевського, 3. Зі слів дружини [PERSON] (позивачки), [PERSON] з сімєю не проживає (а.с.2). З довідки Управління освіти виконавчого комітету Болехівської міської ради від 07.03.2018року вбачається, що [PERSON] працює вчителем Підберезької ЗОШ на 0,5 ставки. (а.с.8-11). При вирішенні позовних вимог про визначення розміру аліментів суд керується \~ положеннями\~ \~ст.182 СК України\~ та враховує стан здоров'я дитини;\~ матеріальний стан позивачки і відповідача, те, що відповідач є фізично здоровою особою молодого віку, відсутність у відповідача стабільного доходу. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року за № 2246-VІІІ встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Суд, з урахуванням фактичних обставин справи, часткового визнання позову відповідачем, враховуючи рівність прав та обовязків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, вважає що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до вимог\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з вимогами 12 березня 2018 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення повноліття. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., ст. 48, 51 Конституції України, ст.ст.141, 150, 180-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved