Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона 17 липня 2010 року зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції на підставі актового запису № 87 від 17 липня 2010 року. Від спільного проживання у позивачки з відповідачем народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 17 липня 2012 року на підставі актового запису №207. Спільне життя з відповідачем не склалося через різне бачення на життя та виконання обов'язків подружжя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2013 року. Подальше збереження шлюбу неможливе. Шлюб існує формально. Спір про поділ спільного майна відсутній. У зв'язку з наведеним позивачка просить розірвати шлюб, між нею та відповідачем - [PERSON], [INFO], зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області на підставі актового запису № 87. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд знаходить, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню В судовому засіданні встановлені наступні факти, що не оспорюють сторони, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 17 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Люботинського управління юстиції, на підставі актового запису №87 від 17 липня 2010 року. (а.с.3) Від спільного проживання у позивачки з відповідачем народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 17 липня 2012 року на підставі актового запису №207(а.с.5) На протязі сімейного життя між подружжям часто виникали непорозуміння з вирішення спільних сімейних та побутових питань. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу. З березня 2013 року ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивачка вважає, що спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Спір про поділ майна, що є їхньою спільною власністю - відсутній. Питання про проживання та виховання дитини вирішено. Шлюб існує формально майже один рік, у позивачки почуття до відповідача відсутні, для неї він є сторонньою особою, що робить неможливим їхнє подальше спільне проживання і збереження сім'ї . Шлюбні відносини з відповідачем припинені та спільне господарство не ведеться з березня 2013 року. Судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини звернення з позовом [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він не втратив почуття до позивачки, бажав би зберегти з нею родину, вважав за можливе відновити шлюбні стосунки. Позивачка категорично заперечувала, через відсутність почуттів, бажання відновлювати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не надав суду безперечних даних про можливість подальшого спільного життя подружжя, дійсного бажання поновлення шлюбних стосунків, а позивачка не має наміру зберегти сім'ю, через відсутність почуттів до [PERSON] фактичне не проживання тривалий час з відповідачем, а саме з березня 2013 року, через постійні непорозуміння між подружжям, а також те, що перебування в зареєстрованому шлюбі суперечить її інтересам, то суд враховуючи обставини справи та думку позивачки, вирішив за доцільне не призначати подружжю додаткового строку для примирення. Судом виконано вимоги ст. 111 Сімейного кодексу України. Також суд враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, тривалий час не проживання однією сім'єю, покладання обов'язку збереження сім'ї на одного з подружжя - позивачку, при наявності на це її категоричного заперечення, вважає, що в даному випадку надання строку на примирення не відповідає вимогам ст.ст. 24, 55, 56 Сімейного кодексу України. Сім'я розпалася остаточно через те, що сторони мають різні погляди щодо вирішення сумісних сімейних питань. Позивачка не бажає підтримувати шлюбно-сімейні стосунки. Шлюбні стосунки не можуть бути поновлені, шлюб існує формально, строк для примирення не потрібен, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення для неї. Спір про поділ спільного майна відсутній. Сторони вважають вирішеним питання щодо місця мешкання та виховання дитини.. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч..3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, по подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного кодексу України - Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За таких обставин суд вважає, так як спільне життя подружжя і збереження шлюбу [PERSON] та [PERSON] суперечить інтересам позивачки, що має для неї істотне значення, що робить неможливим їхнє подальше спільне проживання і збереження сім'ї, шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати, понесені позивачкою в сумі 229 гривень 40 копійок суд стягує з відповідача на її користь на підставі вимог ст.88 ЦПК України: «стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved