Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

[PERSON], звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 14 вересня 2012 року між ними, було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Чуківської сільської ради Немирівського району Вінницької області про що зроблено відповідний актовий запис № 6. Від спільного шлюбу народилася дитина син - [PERSON], [INFO]. Останні роки, а саме з 2015 року сімейне життя між ними погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, а саме з липня 2018 року вони почали проживати окремо. Їх спільне проживання як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить, їх інтересам. Шлюбні відносини між ними припинені та шлюб існує лише формально. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з мотивів наведених в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач до зали судового засідання двічі не з'явилася, про причини неяки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату час та місце слухання справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] від 14 вересня 2012 року, виданого виконкомом Чуківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис №6, сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2012 року (а.с. 5). Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим та позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору та оплату правничої допомоги, що документально підтверджені, у розмірі 1504,80 гривень.

Outcome: approved