Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод користування майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу жилого будинку від 14.01.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-82. Відповідач по справі - [PERSON] був її чоловіком з 1997 року, однак рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24.10.2013 (справа № 619/4598/13-ц) шлюб між ними розірвано. [PERSON] , який зареєстрований в будинку [ADDRESS] з 2014 року за даною адресою по теперішній час не проживає, що підтверджується актом депутата Малоданилівської селищної ради Мартиненко Д.І. від 10.07.2019. Будь-які речі відповідача у житловому будинку відсутні, участі в утриманні та облаштуванні житлового будинку відповідач не приймає, в добровільному порядку виписатись із житлового приміщення відповідач не бажає. Позивач просить суд, усунути перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, без фіксації судового процесу технічними засобами, позов підтримала повністю, просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, при цьому не надав відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні без фіксації судового засіданні, відповідно до ст. 247 ч.2 КПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу жилого будинку від 14.01.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-82. Відповідач по справі - [PERSON] був її чоловіком з 1997 року. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24.10.2013 (справа № 619/4598/13-ц) шлюб між ними розірвано. [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] з 2014 року за даною адресою по теперішній час не проживає, що підтверджується актом депутата Малоданилівської селищної ради Мартиненко Д.І. від 10.07.2019. Будь-які речі відповідача у житловому будинку відсутні, участі в утриманні та облаштуванні житлового будинку відповідач не приймає, в добровільному порядку виписатись із житлового приміщення відповідач не бажає. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, припинення дії, яка порушує право, при цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 72 ЖК України, встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач протягом тривалого часу без поважних причин не проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , то відповідно до ст.72 ЖК України він втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved