Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 05 листопада 2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 12 серпня 2020 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області шлюб між нами розірвано. 30 жовтня 2017 року П`ятихатським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 54998359 за судовим наказом № 2-н/190/6/17 від 26 вересня 2017 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . На теперішній час їх неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з нею, відповідач як батько самоусунувся із життя дітей та будь-якої участі в їх духовному та фізичному розвитку з моменту фактичного припинення шлюбних відносин не приймає, вона повністю займається вихованням дітей. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач почав сплачувати тільки з січня 2020 року, але не у повному обсязі, що є не достатнім для забезпечення повних потреб дітей, таким чином, всі витрати на утримання дітей покладаються лише на неї. Вона має намір виїхати за межі України, а саме до Республіку Білорусь, Російської Федерацію та Республіки Польща разом зі своїми малолітніми дітьми, які не досягли 16 років, оскільки хоче, щоб діти відвідали ці країни, розширила свій світогляд, пізнали культуру цих країн, відпочили, відвідали бабусю та родичів. Однак відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів спрямованих на покращення родинних стосунків, здоров`я дітей, їх фізичного, духовного та морального розвитку. У зв`язку з чим просить суд, надати її малолітнім дітям - [PERSON] та [PERSON] , дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до Республіки Білорусь, Російської Федерації та Республіки Польща без згоди та супроводу батька - [PERSON] , в її супроводі, з моменту набрання даного рішення суду законної сили, через кожні два місяці з обов`язковим поверненням неповнолітніх дітей в Україну за місцем їх постійного місця проживання, на протязі трьох років поспіль. Представника позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позовну заяву задавольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив/а.с.74/,87/,106/ Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином/а.с.79/,89-90/, 100/,108/. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05 листопада 2011 року у виконавчому комітеті Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №22, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб/а.с.10/. Від шлюбу мають малолітніх дітей доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.14/, 15/. Відповідно до копії рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2020 року, шлюб зареєстрований 05.11.2011 року у виконавчому комітеті Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, актовий запис №22 між [PERSON] та [PERSON] , розірвано/а.с.11/. Згідно з копією постанови П`ятихатського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 30 жовтня 2017 року, відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області виданого 29 вересня 2017 року, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття в особі матері [PERSON] , [INFO] /а.с.12-13/. [PERSON] працює у КНП КМР «Міська дитяча лікарня» сестрою медичного стаціонару інфекційного відділення з 03.10.2018 року і по теперішній час, що підтверджується копією довідки, виданою старшим інспектором з кадрів Лижнік Т.В. КНП КМР «Міська дитяча лікарня» № 186/а.с.6/. Відповідно до копії довідки про доходи №9 від 01 квітня 2020 року, загальна сума доходу [PERSON] за період з квітня 2019 року по березень 2020 року за винятком аліментів становить 72420,06 грн./а.с.17/. [PERSON] , [INFO] , навчається в 2 (другому) класі ліцею № 13 м. Кам`янське, що підтверджується копією довідки КЗ «Ліцей» «№13» Кам`янської міської ради від 12.05.2020 року № 57/а.с.18/. З копії характеристики КЗ «Ліцей» «№13» Кам`янської міської ради, вбачається, що [PERSON] навчається у 2-А класі Ліцею № 13, є старостою класу, має багато друзів, записана до районної бібліотеки, відвідує гурток художньої гімнастики при спортивній школі «Металург». [PERSON] , як мати дитини, приймає активну участь у житті та вихованні своєї доньки, проявляє зацікавленість до навчання доньки, є членом батьківського комітету класу та приймає активну участь у класних та позакласних заходах класної родини, вчасно сплачує за харчування доньки у школі, здійснює добровільні внески на розвиток школи та класу, екскурсії, походи до театру. Батько жодного разу не був у школі, не приймав участь у шкільному житті дитини, не оплачував ні харчування, ні походи до театру, ні екскурсії, він не цікавився життям своєї доньки/а.с.19/. [PERSON] , [INFO] , відвідує «Заклад дошкільної освіти № 50 «Перлинка» Кам`янської міської ради» з 01.09.2019 року, що підтверджується копією довідки закладу дошкільної освіти (ясла - садок) № 50 «Перлинка» Кам`янської міської ради від 13.05.2020 року № 02/44/а.с.20/. З копії характеристики «Закладу дошкільної освіти № 50 «Перлинка» Кам`янської міської ради», вбачається, що [PERSON] відвідує молодшу групу даного закладу, проявляє дружелюбність, чуйність, бажання спілкуватися з усіма дітьми колективу, на заняттях бере активну участь, трудові навчання виконує із задоволенням, проявляє ініціативу, радіє кінцевому результату, добре володіє комунікативними навичками, вихований, доброзичливий до дорослих та дітей. [PERSON] , як мати дитини, користуються авторитетом серед батьків, постійно здає кошти на відвідування театру сином, оплачує харчування, батьківські добровільні внески на розвиток садка та групи, приймає активну участь разом з дитиною у конкурсах, створенні композицій, виготовленні костюмів. Батько жодного разу не відвідав дитячий садочок сина, контакт з дитиною ведеться через матір та бабусю - [PERSON] , які приділяють достатньо уваги вихованню дитини. Позивач зазначає, що в Російській Федерації має родичів: [PERSON] та [PERSON] , які проживають у м. Тосно Ленінградські області, що підтверджується копією паспорта громадянки Російської Федерації [PERSON] , копією свідоцтва про постановку [PERSON] на облік у Федеральні податковій службі Ленінградської області, копією договору дарування частки у пpaві власності на квартиру у Ленінгардській області на ім`я [PERSON] та копією трудового договору [PERSON] у приватного підприємця [PERSON] у Ленінградській області/а.с.22/,23/,24-25/,26-27/. В Республіці Польща проживає та працює рідна мати позивача - [PERSON] що підтверджується копією польської візи, відкритої на ім`я [PERSON] та копією договору підряду на ім 'я [PERSON] у Республіці Польща/а.с.28/,29/. Відповідно до копії листа від 21 жовтня 2020 року, позивачем направлявся лист на адресу відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за кордон. Згідно із ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно із положеннями ст.270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право, зокрема, на свободу пересування. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до положень статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Частинами першою, другою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Законодавчим актом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила). Відповідно до пункту 3 зазначених Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску. У підпункті 2 пункту 4 Правил передбачено, що громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 6-15цс17 Верховний Суд України указав на те, що виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17-ц (провадження № 14-244цс18) сформулювала висновок, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків має відповідати найкращим інтересам дитини і такий дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення. Виходячи із наведеного, установивши, що дозвіл на виїзд малолітніх дітей за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на певний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Беручи до уваги те, що питання про надання дозволу на виїзд дітей за межі України визначено позивачем для виїзду у три різні країни, проте, часовий період таких виїздів співпадає між собою. Також позивачем не надано доказів про відмову батька у видачі згоди на виїзд дітей за кордон у супроводі лише матері та не зазначено, в яку саме країну батько відмовив у виїзді дітей та з яких підстав, не зазначено конкретної адреси місця перебування дітей та не надано доказів на підтвердження повернення дітей на територію України, не надано доказів, що виїзд дітей за кордон не порушуватиме права батька на спілкування з ними та не позбавлятиме його права брати участь у вихованні та утриманні дітей, а тому можливість встановити обов`язкові обставини, а саме - чи буде такий дозвіл відповідати найкращим інтересам дітей відсутній, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed