Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є бабусею та піклувальником неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Батька дитини, [PERSON], рішенням Верхньодніпровського районного суду від 17 жовтня 2005 року визнано безвісно відсутнім. Мати, [PERSON], вироком Верхньодніпровського районного суду від 15 травня 2014 засуджено до 8 років позбавлення волі та вона знаходиться у кримінально-виконавчій установі. Онука знаходиться на повному її утриманні. На підставі вищевикладеного позивач просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання онуки у розмірі не менше ніж 385 грн. 80 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.2). Розпорядженням голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 12 вересня 2014 року № Р-286 [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено їй піклувальника [PERSON] (а.с. 3) у зв'язку з тим, що мати дитини, [PERSON] згідно з вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року визнана винною у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України та їй призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі (а.с.6-8), а батько дитини, [PERSON], згідно з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2005 року визнаний безвісно відсутнім (а.с.5). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач жодної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 247 Сімейного кодексу України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, тощо, а також право власності дитини на ці виплати. Оскільки ч. 3 ст. 69 Цивільного кодексу України визначено обов'язок піклувальника вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, суд приходить до висновку, що вимоги піклувальника про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини є правомірними. Відповідно до положень ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що відповідач відбуває покарання у виді позбавлення волі та не має стабільного доходу. А тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial