overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 17.03.2012 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, [PERSON] матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяви про слухання справи за її відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, згідно протоколу допиту в якості відповідача, який надійшов від Пятихатського районного суду, відповідач просить проводити слухання справи у його відсутність, як відповідач проти стягнення аліментів не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, з 17.03.2012 року сторони перебувають у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Дитина проживає з матірю (а.с.7), знаходиться на її утриманні. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітків (доходів). Інші аліментні зобовязання у відповідача відсутні. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обовязок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. За таких обставин, суд вважає, що аліменти в силу ст. ст. 180-183 СК України мають бути стягнуті з нього у примусовому порядку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 17.07.2009 року вона перебуває із [PERSON] у шлюбі, від якого є донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З жовтня 2014 вони остаточно припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Наразі позивачка твердо вирішила, що сім'ю зберегти неможливо. Дитина проживає з матір'ю. Спору щодо спільно набутого майна не виникає. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить їхнім інтересам, просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.10-11). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 17.07.2009 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Виконкомі Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області за актовим записом № 11 (а.с.3). Від шлюбу є малолітня донька - [PERSON], [INFO] (а.с.4). З жовтня 2014 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обов'язки подружжя, сторони остаточно припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина, за домовленістю, проживає з матір'ю. Спір щодо поділу спільного сумісного майна наразі відсутній. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення позивачка прізвище змінювати не бажає. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 17.08.2007 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого є донька [PERSON], інвалід підгрупи А, [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З 01.06.2016 року шлюбні стосунки припинені. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, через що позивачка вимушена звертатися до суду для стягнення аліментів у примусовому порядку. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги уточнила. Надала свідоцтво про смерть 21.09.2017 року доньки [PERSON] та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у ході слухання справи позовні вимоги визнав. Пояснив, що має нерегулярний дохід, тому матеріальну допомогу на утримання дітей надавав не систематично. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, з 17.08.2007 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Придніпровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області за актовим записом № 16 (а.с.8). 12.03.2011 року у них народилася донька [PERSON] (а.с.10), а 13.11.2014 року син [PERSON] (а.с.9). Згідно медичного висновку № 122 про дитину інваліда віком до 18 років від 05.11.2015 року, [PERSON] мала інвалідність підгрупи А (а.с.12). 21.09.2017 року вона померла (а.с.19). Наразі шлюбні стосунки між сторонами припинені. [PERSON] проживає з матірю, знаходиться на її утриманні (а.с.11). [PERSON] матеріальну допомогу на утримання сина надає не систематично, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітків (доходів). Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обовязок і можливість надавати допомогу на утримання своєї дитини, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. За таких обставин, суд вважає, що аліменти в силу ст. ст. 180-183 СК України мають бути стягнуті з нього у примусовому порядку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 17.09.2014 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітня донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З лютого 2015 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Позивач твердо вирішила, що сімю зберегти неможливо. Майновий спір на теперішній час відсутній. Дитина проживає з матірю. Оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач проти позову не заперечує (а.с.13-14). Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 17.09.2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 493 (а.с.4). Від шлюбу є малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.5). З лютого 2015 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина проживає з матірю. Спір щодо поділу майна подружжя не заявлений. Після розірвання шлюбу позивач прізвище змінювати не бажає (а.с.13). За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 17.11.2012 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, дітей від якого немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З лютого 2015 року вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Оскільки подальше збереження сімї суперечить інтересам позивачки, а відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, вона вимушена звертатися до суду. Позивачка у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно заяви, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу у порядку ст. 224 ЦПК України, з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 17.11.2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 561 (а.с.8). Дітей від шлюбу не мають. З лютого 2015 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу спільного майна наразі не заявлений. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. При укладанні шлюбу позивачка прізвище не змінювала. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 17.12.2011 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. У звязку з доглядом за донькою позивачка знаходиться у декретній відпустці, не має можливості заробляти кошти на своє забезпечення. [PERSON] шлюбні відносини з нею не підтримує, матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку, до досягнення дитиною трьох років. Позивачка у судове засідання не зявилася, надавши заяву про слухання справи за її відсутності. У заяві позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як зазначено в ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, 17.12.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 58 (а.с.3). 24.01.2014 року у них народилася донька [PERSON] (а.с.4). Наразі шлюбні відносини між сторонами припинені, дитина проживає разом з матірю. Позивачка здійснює догляд за малолітньою донькою, не маючи змоги працювати і отримувати заробітну плату на своє утримання. [PERSON] інших аліментних стягнень не має, працездатний, працює, має щомісячний заробіток, зобовязаний надавати допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки, з нього повинні бути стягнуті аліменти в примусовому порядку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 18.10.2006 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого є сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на її повному утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги не надає, через що вона вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 50 відсотків його заробітку на їх утримання. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач позов визнав частково, погодився платити аліменти, за можливості, у розмірі 1/4 частини свого заробітку. Зазначив, що після 03.03.2015 року матеріальної допомоги не надавав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі приписів ст.ст.181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька, яка встановлюється судом. Як встановлено судом, 18.10.2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Придніпровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області за актовим записом № 32 (а.с.4). Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.2-3). Наразі шлюбні стосунки припинені. Діти проживають з матір'ю, знаходяться на її повному утриманні. Позивачка не в змозі самостійно їх забезпечувати. Відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що [PERSON] має обов'язок і можливість надавати допомогу на утримання своїх дітей, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється. Інші аліментні стягнення у нього відсутні. Враховуючи майновий стан сторін, наявність двох дітей, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку. Також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати по справі на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 18.10.2014 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З червня 2017 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Позивач твердо вирішила, що сімю зберегти неможливо. Майнового спору та спору щодо утримання сина, який проживає з матірю, на даний час немає. Оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам, [PERSON] просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про слухання справи за їх відсутності. У заявах позивач на позовних вимогах наполягає, відповідач проти позову не заперечує (а.с.12,13). Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 18.10.2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 598 (а.с.6). Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с.7). З червня 2017 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Шлюб носить формальний характер. Дитина проживає з матірю. Спори щодо стягнення аліментів та поділ майна подружжя не заявлені. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 18.11.1998 року вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого є повнолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, різні погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим вони з 2003 року припинили спільне життя та ведення господарства, кожен живе своїм життям. Спір щодо поділу майна відсутній. Оскільки подальше збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, а відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, вона просить шлюб розірвати у судовому порядку. Сторони у судове засідання не з'явилися, подали заяви про слухання справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 18.11.1998 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області за актовим записом № 795 (а.с.4). Син від шлюбу повнолітній. З 2003 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Наразі кожен живе своїм життям. Спору щодо поділу спільного сумісного майна немає. Шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї недоцільне, суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення позивачка прізвище змінювати не бажає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 19.05.2010 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі, від якого є донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними часто виникали сварки та суперечки. З лютого 2015 року вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Позивачка твердо вирішила, що сімю зберегти неможливо. Дитина проживатиме з матірю. Оскільки подальше збереження сімї суперечить їхнім інтересам, просить суд шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить повернути дошлюбне прізвище «[PERSON]», відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.10-11). Зазначають, що майновий спір відсутній; дитина, за домовленістю, проживатиме з матірю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, 19.05.2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 220 (а.с.4). Від шлюбу є малолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.7). З лютого 2015 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини, і після того їх поновлювати не намагалися. Кожен живе своїм життям. Шлюб носить формальний характер. Дитина, за домовленістю, проживатиме з матірю. Спір щодо поділу спільного сумісного майна наразі відсутній. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розлучення позивачка бажає повернути собі дошлюбне прізвище. Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Outcome: approved