Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із нею, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, шлюб між ними розірвано. На даний час донька проживає з нею, вона забезпечує її всім необхідним для гармонійного розвитку, зростання, всім необхідним для підтримки стану здоров`я, всім необхідним для навчання та відпочинку, а також дозвілля. З донькою в неї прекрасні стосунки, повне порозуміння. Обґрунтовано вважає, що донька повинні проживати з матір`ю, відчувати її підтримку і турботу, просить визначити місце проживання дитини разом із нею, врахувавши, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Ухвалою судді від 09 грудня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задоволити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечив, щодо його задоволення. Представник третьої особи Виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, надіслав суду висновок щодо визначення місця проживання дитини, який затверджений рішенням виконавчого комітету Виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 27 квітня 2021 року. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Суд, дослідив матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши письмовими доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 13 жовтня 2020 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 26 вересня 2017 року. Дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом із позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що стверджується довідкою про склад сім`ї №2340 від 23.11.2020 року, виданою ПП «ТернопільКомСервіс». Як вбачається із висновку про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №61 від 27.04.2021 року, члени комісії вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] з адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей Байковецької сільської ради 16.04.2021 р. проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Квартира з усіма побутовими зручностями, новим ремонтом, облаштована меблями, побутовою технікою та приладдям для розвитку, навчання, відпочинку дитини. У дитини є письмовий стіл, ліжко та меблі, де складені книги, іграшки, одяг та взуття. У помешканні чисто, затишно та охайно. Дитина забезпечена всім необхідним для проживання та розвитку. На момент обстеження батько дитини був присутній в помешканні матері. В батька налагоджені теплі стосунки з дочкою. Мати не працює. Зі слів [PERSON] , її родина допомагає у вихованні її дочки та забезпечує їх фінансово. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.11.2020 року № 607/14135/20 батькові [PERSON] призначено виплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої Тернопільською початковою школою №2 від 16.04.2021 року № 59 [PERSON] виховується в молодшій групі №1. Мати приводить в садочок і забирає дитину, цікавиться розвитком та успіхами дитини, відвідує батьківські збори та виховні заходи та постійно підтримує зв`язок з вихователями групи. 16.04.2021 року з батьком [PERSON] проведено бесіду, в якій він повідомив, що не заперечує щодо визначення місця проживання його доньки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що [PERSON] має задовільні житлово-побутові умови, даних, які б негативно характеризували [PERSON] в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, визнання позову відповідачем, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову та визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У відповідності із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на зазначені вимоги закону, беручи до уваги визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути 420, 40 гривень судового збору, а також позивачу [PERSON] з державного бюджету слід повернути 50% судового збору у розмірі 420, 40 гривень, сплаченого нею при поданні до суду позовної заяви.

Outcome: approved