Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із даним позовом, посилаючись на те, що біля її квартири [ADDRESS] (квартира належить їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 28.09.2000 року) знаходиться в занедбаному стані приміщення (колишня квартира [ADDRESS]), яке негативно впливає на стан її квартири та приводить до її руйнування. Вказаним приміщенням ніхто не користується на протязі 12 років. У зв'зяку з цим вона зверталася із заявами від 23.08.2013 року та 02.09.2013 року до виконкому Ужгородської міської ради про передачу вказаного приміщення шляхом продажу їй за ціною його фактичної вартості. Листом виконкому Ужгородської міської ради від 12.09.2013 року №Т-02242 її повідомлено, що комісією проведено обстеження приміщення за адресою: [ADDRESS] (приміщення колишньої квартири [ADDRESS]), що знаходиться біля її квартири. Приміщення не перебуває у приватній власності. У відповідності до рішення виконкому Ужгородської міської ради №22 від 30.01.1991 року воно закріплено за сім'єю [PERSON], яка проживає в кв. [ADDRESS]. Про наявність вказаного рішення позивачці стало відомо лише в даний час, згідно якого сім'ї [PERSON] передано в оренду звільнене непридатне для проживання підвальне приміщення (колишня квартира [ADDRESS]) для обладнання в ньому індивідуальної котельні. На її заяву від 23.08.2013 року департамент міського господарства листом від 25..09.2013 року №Т-870/24-07 фактично продублював відповідь міської ради, але не надав їй інформації щодо наявності або відсутності договору оренди на нежитлове приміщення, суміжне з її квартирою. Згідно свідоцтва від 28.12.1994 року, виданого Ужгородським міським фондом комунального майна, квартира по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], донькам [PERSON], [PERSON] та онуку [PERSON] У зв'язку із смертю основного [PERSON] [INFO] власниками належної їй ? частки квартири стали згідно свідоцтв про право власності на спадщину за законом [PERSON], [PERSON]та [PERSON] по 1/12 частки. Рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 30.01.1991 року №22 фактично втратило свою юридичну силу, оскільки воно не було реально виконано, так як [PERSON] не було укладено договір оренди на непридатне підвальне приміщення (колишня квартира [ADDRESS]). Зазначає, що так як вказане підвальне приміщення знаходиться на першому поверсі і є суміжним з іі квартирою, вона має переважне право на його придбання, оскільки термінове проведення його ремонту та зовнішньої стіни будинку дасть можливість зберегти від подальшого руйнування її квартиру. Згідно ч.1 ст 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ч. 2 цієї статті власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Посилаючись на вказане просить визнати протиправним та скасувати п.2 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №22 від 30.01.1991 року про передачу в оренду підвального приміщення по [ADDRESS] сім'ї [PERSON] та зобов'язати виконком Ужгородської міської ради продати їй вказане підвальне приміщення за ціною його фактичної вартості. У судовому засіданні позов підтримано. Представник виконкому Ужгородської міської ради не з'явився. Представник третьої особи - [PERSON] вважає позов безпідставним. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд констатує наступне. Згідно рішення виконавчого комітету Ужгородської міської Ради народних депутатів №22 від 30.01.1991 року виконком вирішив: «Закріпити звільнене непридатне для проживання підвальне приміщення по [ADDRESS] (колишня квартира [ADDRESS]) за сім'єю гр. [PERSON], яка проживає в квартирі [ADDRESS] цього ж будинку, для обладнання у ній індивідуальної котельні». До матеріалів справи додано копію свідоцтва про право власності, згідно якого квартира [ADDRESS] [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] померла [INFO]. Згідно повідомлення департаменту міського господарства Ужгородської міської ради від 25.09.2013 року проводилось обстеження приміщення колишньої квартири [ADDRESS], що знаходиться біля належної [PERSON] квартири [ADDRESS]. На період обстеження мешканцями квартири [ADDRESS] (родичами [PERSON]) самовільно, без погодження із департаментом міського господарства здійснюються ремонтні роботи. Позивачкою [PERSON] подано позов з підстав незаконності оспорюваного рішення виконкому та порушення її права власності. Разом з тим, позивачкою набуто право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2000 року. Тобто, прийняте виконкомом Ужгородської міської ради народних депутатів рішення №22 від 30.01.1991 року жодним чином не могло порушити права позивачки, якою придбана квартира по [ADDRESS] майже через 10 років після прийняття вказаного рішення. Згідно матеріалів справи, оспорюване приміщення не перебуває у приватній власності. Позовні вимоги, щодо зобов'язання виконкому Ужгородської міської ради продати колишню квартиру [ADDRESS] [PERSON] не ґрунтуються на законі. Позивачем не зазначені правові підстави, за яких виконком Ужгородської міської ради може бути зобов'язаний до продажу нерухомого майна, зазначеного у позовній заяві. Згідно ч.1 ст 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ч. 2 цієї статті власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Порушення права власності позивачки не встановлено. За наведених обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed