Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Великогаївської сільської\~ради Тернопільської\~області,\~третя особа\~приватний нотаріус\~Тернопільського районного\~нотаріального округу\~Захарків Тетяни\~Богданівни про встановлення факту родинних відносин, а саме що вона є племінницею [PERSON] , померлої [INFO] , визнання її спадкоємцем в порядку представлення на спадкове майно, після смерті [PERSON] та визнання за нею права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої тітки [PERSON] , спадщину прийняла, оскільки на час смерті проживала разом із спадкодавцем, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше [INFO] . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Що стосується племінників, то вони не є спадкоємцями відповідно до норм Цивільного законодавства Української РСР. Зазначає, що згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року: у деяких випадках відповідно до пункту 5 Прикінцевих та епрехідних положень ЦК України 2004 року, правила книги шостої даного Кодексу, застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Тому вважає, що у даному випадку, щодо права на спадкування, потрібно застосовувати норми ЦК України 2004 року, якими збільшили число тих осіб, які можуть стати власником спадкового майна за правом представлення. Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , тому просить позов задоволити та визнати за нею право власності на спадкове майно за правом представлення. В судовому засіданні представник позивача адвокат Вільотник Г.С. позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові та просить суд їх задоволити у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Великогаївської сільської\~ради Тернопільської\~областіне з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив, щодо їх задоволення. Третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. в судове засідання не з`явилася, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Обставини справи. [INFO] померла тітка позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 07 травня 1999 року Великогаївською сільською радою, запис № 9. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/4 частку у житловому будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , на праві особистої власності належить [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок видане 18.06.2001 р. Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на підставі Рішення виконкому сільської ради №4 від 24.01.2001р. Реєстровий напис зареєстровано в Тернопільському районному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №2 сторінка №55 за реєстровим [ADDRESS] Житловий будинок [ADDRESS] [ADDRESS] , був спільною частковою власністю: [PERSON] - батька позивача; [PERSON] - матері позивача; [PERSON] - тітки позивача та позивача [PERSON] . Згідно довідки виданої виконкомом Великогаївської сільської ради №366 від 24.03.2020р, вбачається, що [PERSON] племінниця [PERSON] , на час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з померлою. Інших родичів окрім [PERSON] у померлої не було. 12 березня 2020 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Захарків Т.Б. для прийняття спадщини після померлої тітки [PERSON] , однак, нотаріус видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з наступними підставами: Згідно пункту 1 розділу 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України» від 22.02.2012р, видача свідоцтв про право на спадщину за законом, проводиться нотаріусом після встановлення кола спадкоємців за законом. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом 2003р. якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004р. Уразі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема правила ЦК УРСР. Відповідно до ст. 530 ЦК Української PCP спадкоємцями другої черги за законом є, брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як зі сторони батька, так і з сторони матері(друга черга). Племінники не є спадкоємцями відповідно до норм Цивільного законодавства Української PCP. Законодавство, яке підлягає до застосування. Спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу). Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] , правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до\~прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року\~(пункти 4, 5),\~Цивільний кодекс\~України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.\~\~Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.\~\~Правила книги\~шостої Цивільного кодексу України\~застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Суди по різному тлумачать пункти 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК та необгрунтовано застосовують правила книги шостої ЦК до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, та не враховують роз`яснення, які містяться в абз. 3 п. 1 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7. Слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Якщо спадкоємець,\~закликаний до\~спадкоємства за\~ законом\~ або\~за заповітом,\~помер після\~відкриття \~спадщини,\~ не\~ встигнувши\~ її\~прийняти в\~установлений строк\~(стаття\~549\~цього Кодексу),\~право на\~прийняття \~належної \~йому \~частки \~спадщини \~переходить \~до \~ його\~спадкоємців (спадкова\~трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. (ст. 551 ЦК УРСР). Висновки суду по суті заявлених вимог. Таким чином, Судом достеменно встановлено, що до правовідносин, що виникли на час відкриття спадщини, після смерті [PERSON] підлягають застосуванню нормами ЦК УРСР 1963 року, з яких вбачається що, племінники не є спадкоємцями відповідно до норм цього Кодексу. Тому, твердження позивача про те, що у деяких випадках відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, правила книги шостої даного Кодексу, застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності, оскільки вважає, що у даному випадку щодо права на спадкування позивачем [PERSON] потрібно застосовувати норми ЦК України 2003 року, якими збільшили число тих осіб, які можуть стати власником спадкового майна за правом представлення, тобто до кола осіб, що стають спадкоємцями за правом представлення відносяться: внуки, правнуки, прабаба, прадід, племінники, двоюрідні брати та сестри спадкодавця, є хибним та спростовується нормами ЦК УРСР 1963 року. Що ж стосується визнання права власності на спадкове майно, Суд зазначає наступне: Згідно ст. 560 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Відповідно до ст. 328 ЦК України 2003 року, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Як вставлено в судовому засідання та підтверджено дослідженими доказами та актами законодавства, позивач [PERSON] , не є спадкоємцем за правом представлення, після смерті [PERSON] , тому за нею не може бути визнано право власності на спадкове майно, після смерті [PERSON] . Також, що стосується встановлення факту родинних відносин, Суд зазначає, що в даному випадку цей факт не породжує жодних юридичних наслідків для позивача (наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину). Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цілому. Оскільки в позові позивачу відмовлено повністю, відповідно до\~141\~ЦПК України,\~понесені ним судові витрати не відшкодовуються. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: dismissed