Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18 липня 2009 року по 20 серпня 2016 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 08 лютого 2017 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON] , [INFO] . За рішенням суду місце проживання доньки після розлучення визначено разом з позивачем. В даний час дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду від 30.08.2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [INFO] . З серпня 2016 року і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті доньки свідомо не приймає. Для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків, позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок дочки в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, а саме: позивач придбала тур на відпочинок з дочкою до Єгипту м. Шарм-Ель- Шейх з 14.07.2019 по 22.07.2019 (7 ночей) за маршрутом Сєвєродонецьк-Київ, Київ-Шарм-Ель- Шейх , та у зворотному напрямку за тим же маршрутом. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON] до Єгипту для оздоровлення, відпочинку та розвитку останньої. Виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме зміцненню здоров`я, розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Така позиція відповідача має систематичний характер, а саме: у 2017 році відповідач не надав дозволу на виїзд дитини до республіки Польща, в результаті чого позивач була вимушена звернутись до суду та отримала дозвіл за рішенням суду. Відповідач систематично відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини за кордон, аргументуючи це тим, що він не був за кордоном і дочці там робити нічого та рекомендує дитині побачити світ після того як виросте. Також, як пояснює відповідач, він відмовляє надати дозвіл на виїзд дитини за кордон в якості помсти за те, що у 2016 році позивач зверталась до правоохоронних органів щодо нанесення позивачу відповідачем тілесних ушкоджень, внаслідок чого відповідач був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Саме така ситуація і стала підставою для звернення до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно з розпискою про вручення судової повістки, [PERSON] не заперечував проти розгляду справи без його участі та винесення судом законного рішення. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 778. В графі батько зазначений [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08.02.2017 у справі № 428/11840/16-ц шлюб, зареєстрований 18.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 314, між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Згідно з копією підтвердження Туроператора « JoinUp! » бронювання послуг, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , придбали турпакет KIEV- Egipt, Sharm El Maya з 14.07.2019 року по 21.07.2019 року та сплатили його вартість. Згідно з копією сертифікату застрахованої особи № 1522830 від 18.03.2019, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є застрахованими особами страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання. Згідно з копії довідки № 244 від 06.05.2019, виданого Відділом освіти Сєвєродонецької міської ради [PERSON] Едуардівна навчається в середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 10 м. Сєвєродонецька Луганської області у 3-А класі. Вихованням дитини займається мати [PERSON] . Батько дитини [PERSON] за весь період навчання дитини до школи не з`являвся, у вихованні доньки участі не бере. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем права їх неповнолітньої дочки на повноцінний відпочинок та оздоровлення за кордоном із метою підвищення рівня її світогляду, покращення здоров`я, фізичного та духовного розвитку, що відповідає інтересам дитини у межах здійснення нею батьківських прав та обов`язків. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки, відповідно до положень ст. 151 СК України, вправі обирати самі. Відповідно до вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Стаття 154 СК України надає батькам право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до вимог статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з вимогами частини третьої статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 із змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, виходячи з аналізу зазначених вище правових норм, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначені поїздки із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном. З аналізу вказаного вище вбачається, що предметом розгляду при вирішенні вказаної категорії справ є: відповідність такої поїздки до іншої країни інтересам дитини (відпочинок, оздоровлення, розвиток, відвідування родичів тощо), ухилення батьком від надання згоди на таку поїздку, зазначення конкретної країни та конкретного періоду часу перебування у цій державі, тобто разову поїздку. В позовній заяві позивач вказує, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, в той час як відповідач самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною, її виховання та утримання, що суперечить інтересам дитини, яка має конституційне право на освіту, здоровий образ життя та право вільно залишити територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не підтримує зв`язку з родиною і протилежного ним не доведено, не може або не бажає дати згоди на виїзд за кордон України його неповнолітній дитині [PERSON] , а такий тимчасовий виїзд дитини за кордон буде здійснений в інтересах дитини, буде сприяти її всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству, а також не позбавить дитину права та можливості спілкуватися з батьком, то суд вважає за можливе надати неповнолітній [PERSON] , [INFO] , дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон без згоди та супроводу її батька [PERSON] , у супроводі матері - [PERSON] , [INFO] , з обов`язковим поверненням неповнолітньої [PERSON] до міста виїзду, яке є місцем її проживання - м. Сєвєродонецьк Луганської області, Україна, тривалістю 9 днів, починаючи з 14 липня 2019 року по 22 липня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 57 від 18.03.2019 року у сумі 768, 40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved