Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яку мотивувала тим, що вона є опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батьки неповнолітньої дитини, відповідачі по справі, під час здійснення кримінального провадження, тримаються під вартою. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у добровільному порядку не надають матеріальної допомоги на утримання сина, тому позивач звернулась з позовом до суду і просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі по 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомили, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки позивач [PERSON] в наданій до суду заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 02.03.2021р. на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи видно, що неповнолітній дитини [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що підтверджується копією розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області «Про надання статусу\~дитини,\~позбавленої батьківського\~піклування, малолітньому [PERSON] , 2010 р.н.» №215 від 04.09.2020р. Позивач [PERSON] є опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області «Про призначення опікуна над малолітнім [PERSON] , 2010 р.н.» №517 від 29.09.2020р. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 13.07.2010р., актовий запис №548. Таким чином, оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , то на них покладається конституційний обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням віку, стану здоров`я та матеріального забезпечення дитини, з урахуванням матеріального та родинного стану відповідачів, суд вважає необхідним задовольнити позов частково та стягувати з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього онука [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі по 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 16.10.2020р., і до досягнення дитиною повноліття до [INFO] . Отже, судом встановлено, що обставини викладені позивачем [PERSON] в обґрунтування позову знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню частково. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином з відповідачів підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840,80грн. в рівних частках по 420,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позовної заяви на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial