Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з нього у розмірі 1/3 частини на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на ? частину від заробітку(доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] повноліття [INFO] починаючи з 19.12.2014 року. В подальшому, починаючи з 21.09.2022 року стягувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO] з [PERSON] в розмірі ? частини від заробітку(доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до досягнення. В ході судового розгляду, позивача змінила позовні вимоги, остаточно просила змінити розмір аліментів, які стягуються з нього у розмірі 1/3 частини на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на тверду грошову су3ммі, стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 500,00 грн. щомісяця на кожну дитину окремо, починаючи з 19.12.2014 року і до досягнення ними повноліття (а.с.23). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Новомосковського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 06.06.2014 року. У зв'язку з тим, що проживання разом з відповідачем однією сім'єю було неможливо, позивачка вимушена була переїхати в с. Божківське Полтавського району Полтавської області, де мешкає і зараз [ADDRESS]. В неї змінився сімейний і матеріальний стан. Вона працює і отримує заробітну плату втричі менше, ніж та. Яку вона отримувала раніше, зокрема, на час винесення Рішення суду про стягнення аліментів. Відповідач же, окрім аліментів в додаткових витратах на дітей участі не бере. Позивачці приходиться витрачати гроші на їжу, одяг, на ліки і на їжу у школі дітям. Тому присуджені аліменти в розмірі 1/3 частині є недостатніми, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити з тих підстав, що він в достатньому обсязі надає допомогу, окрім аліментів, а тому належним чином утримує неповнолітніх дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 06.06.2014 року (а.с.7). На підставі даного рішення суду Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист. В судовому засіданні встановлено, що на момент ухвалення вищевказаного рішення суду позивачка працювала у Відділі освіти Новомосковської РДА Мар'янівської ЗОШ і отримувала заробітну за період лютий-липень 2014 року у розмірі 3 450,98 грн. - 3 620,76 грн. (а.с.9). З наданої суду довідки № 4, виданої Божківською виправною колонією УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) від 07.04.2015 року, вбачається, що [PERSON] працює в Божковській виправній колонії УДПтСУ в Полтавській області (№ 16) на посаді молодшого інспектора ВНіБ, і отримує заробітну плату фактично за період грудень 2014 р. - березень 2015 р. у розмірі 7 560,07 грн., тобто в середньому по 1 890,02 грн. щомісяця. Таким чином судом встановлена та обставина, що на момент розгляду даної справи змінилося матеріальне становище позивача, оскільки вона працює і отримує заробітну плату втричі меншу ніж та, яку вона отримувала на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів від 22.07.2014 року. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, адже в позивача змінився сімейний і матеріальний стан. Вона працює і отримує заробітну плату втричі менше ніж на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів від 22.07.2014 року. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, на момент розгляду справи в суді відповідач офіційно не працює. Дана обставина ним не заперечувалась в судовому засіданні, а тому, суд вважає за доцільне стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 500,00 грн. щомісяця на кожну дитину окремо. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов був пред'явлений 19.12.2014 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved