Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 29 червня 2016 року Кузнецовським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №105 та про стягнення на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття і стягнення на її утримання аліментів до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. 15 жовтня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій останній вказав, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно визнає повністю. Позовні вимоги в частині утримання позивачки визнає частково - 1000 (одна тисяча) грн. 11 листопада 2019 року позивачка [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить: стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн щомісячно, до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. 10 грудня 2019 року відповідач [PERSON] подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини визнає частково - 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. Решту позовних вимог [PERSON] визнає повністю. У своїй заяві відповідач [PERSON] просить звільнити його від сплати судового збору на підставі п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір». В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю згідно заяви про збільшення позовних вимог. Пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо з серпня 2019 року. Зазначає, що відповідач [PERSON] на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Вказує, що все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Примирення між ними не наступило. Позивачкатакож пояснила, що відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, а самостійно вона не спроможна забезпечувати сім`ю. При цьому зазначає, що відповідач [PERSON] не має постійного місця роботи, їздить на заробітки до Польщі, має нерегулярний дохід. Просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим, не з`явився. [PERSON] у заявах, поданих до суду, просив розгляд справи провести у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 червня 2016 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 лютого 2017 року. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка вказує на неможливість спільного проживання, збереження шлюбу, зазначає, що сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо з серпня 2019 року, миритися не бажають, відносини між подружжям стали ворожі, сім`я фактично розпалася, існує формально і зберегти її неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,2 ст.182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1,2 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за віком (1988 р.н.) та станом здоров`я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід, а відтак - нести обов`язок по утриманню дитини, в порядку вимог ст.141 СК України, нарівні із батьком дитини. Жодних доказів на спростування зазначеного позивачка до суду не подала. Разом з тим, судом прийнято до уваги, що позивачка [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і її щомісячний дохід складається із одноразової допомоги при народженні дитини - 860 грн. Вказана обставина підтверджується довідкою №608 від 16 серпня 2019 року, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що, в даному випадку, слід визначити аліменти, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи вимогу про утримання дружини, з якою проживає дитина, від чоловіка - батька дитини, суд врахував те, що заявлений позивачкою розмір утримання визнав відповідач, тому прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частиніпідлягають задоволенню і вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання дружини грошові кошти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідач [PERSON] у заяві, поданій до суду, просив звільнити його від сплати судового збору на підставі п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Із посвідчення серії [NUMBER] від 30 листопада 2015 року встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій. Пунктом 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Враховуючи те, що даний спір випливає з сімейних правовідносин та ніяким чином не зачіпає права відповідача [PERSON] як учасника бойових дій, тому в задоволенні цієї вимоги [PERSON] слід відмовити та вирішити питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial