Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка, в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги мотивувала тим, що 14.03.2003 року вона одружилася з [PERSON], відповідачем по справі, зареєструвавши шлюб у Відділі реєстрації актів громадського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №337 (свідоцтво серії 1-НМ № 091655 від\~ 14.03.2003р. ). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Позивач вказує, що сімейне життя у них з часом почало погіршуватися, що в кінцевому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Просить позов задовольнити, розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, за змістом якої проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії 1-НМ № 091655, виданого 14.03.2003 року (а.с.3) сторони зареєстрували шлюб 14 березня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №337 . Зідно до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що\~ сторони тривалий час спільно не проживають, подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, дітей в шлюбі немає, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує. Оскільки, сторони не змогли зберегти родину, тому суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В той же час за вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, позивачем заявлено одну позовну вимоги, а саме про розірвання шлюбу, яку оплачено судовим збором в розмірі 704,8 грн. При цьому позивач у своїй заяві просить понесені нею судові витрати залишити за нею. Відтак суд вважає за можливе судові витрати понесені позивачем залишити за нею. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 31 Цивільного кодексу України,\~ ст.ст. 104, 109-112, 160, 161, 171 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved