Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина , який навчається в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача. В судовому засіданні сторони досягли зголи щодо розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається. Позивач уточнила позовні вимоги та просила стягувати по 200 грн. щомісячно на утримання сина. Відповідач погодився сплачувати таку суму аліментів, але просив суд присудити стягнення безпосереднього на користь повнолітнього сина. Проти чого не заперечувала і позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.09.2010 року (а.с.8). Під час перебування у шлюбі 31.05.1997 у сторін народився син [PERSON], згідно копії Свідоцтва про народження (а.с.9). Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобовязані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та позивача, а також можливість відповідачем сплачувати аліменти. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, визначених статтею 184 цього Кодексу. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, враховуючи те, що сторонам вдалося узгодити розмір аліментів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається, на користь [PERSON], [INFO], в розмірі 200 (двісті) грн. щомісячно до завершення сином навчання, але не пізніше досягнення 23-річного віку Стягнення аліментів розпочати з 21.07.2015 року (з дня звернення до суду із позовною заявою). На підставі ст.ст. 180, ч.2 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст..ст.23,1167 ЦК України,

Outcome: approved