Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Зокрема, позивачка просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею і [PERSON] та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 08 вересня 2015 року (відповідний актовий запис №240 від 08 вересня 2015 року) та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісяця, починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з доводами [PERSON] , викладеними в позовній заяві, спільне життя з відповідачем не склалося, фактично разом вони не проживають та не ведуть спільного господарства. Як стверджує позивачка, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем немає, оскільки на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя в них розвинулась неприязнь один до одного, та втратилось почуття любові та поваги. \~Позивачка вважає, що за таких обставин їх шлюб необхідно розірвати. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] обґрунтовує тим, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги сім`ї, вихованням дитини [PERSON] , [INFO] , майже не займається. При цьому позивачка зазначила, що відповідач інших дітей немає, працездатний, офіційно не працевлаштований, підробляє на будівництві, ремонтує автомобілі, проте зловживає алкогольними напоями. За таких обставин, з огляду на неможливість самостійного утримання малолітньої дитини, [PERSON] вбачає підстави для стягнення з [PERSON] аліментів в судовому порядку. 25 лютого 2019 року від [PERSON] в суд надійшла письмова заява, в якій відповідач повністю визнав позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та частково визнав вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Зокрема, [PERSON] зазначив, що примирення подружжя неможливе у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та повідомив, що постійного місця роботи він немає, отримує нерегулярний заробіток і погоджується на сплату аліментів на утримання малолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно. Відзив на вказаний позов [PERSON] не подав. 27 березня 2019 року [PERSON] подала до суду письмову заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. щомісячно, з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] обґрунтовує збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та збільшенням витрат на потреби дитини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги до [PERSON] з врахуванням збільшення розміру позовних вимог. Позивачка зазначила, що понад десять місяців вона з відповідачем спільно не проживає. Їх спроби досягти примирення не дали позитивного результату. На переконання [PERSON] , зберегти шлюб, укладений із [PERSON] , неможливо, оскільки відповідач часто не бував вдома, проводив своє дозвілля з друзями, гуляв, пиячив, не заробляв гроші для сім`ї, не приділяв дитині в достатній мірі часу та уваги, не спілкувався із нею. Із пояснень позивачки слідує, що через вживання відповідачем алкоголю між подружжям виникали суперечки, також бували випадки, що [PERSON] застосовував відносно неї фізичне насильство. В обґрунтування вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] вказала, що відповідач спроможний сплачувати в її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. щомісячно, оскільки він їздить на заробітки, періодично підробляє ремонтом транспортних засобів. Раніше його дохід становив 10000 (десять тисяч) грн. в місяць. Позивачка зазначила, що з моменту подачі нею даного позову в суд до теперішнього часу [PERSON] двічі добровільно давав їй гроші на утримання малолітньої дочки, в грудні 2018 року в сумі 500 (п`ятсот) грн. та в січні 2019 року в сумі 2000 (дві тисячі) грн. Також, як вказала [PERSON] , відповідач у серпні 2018 року купив усі необхідні речі для забезпечення відвідування малолітньою дочкою дитячого садка і до жовтня 2018 року купував продукти. Позивачка пояснила, що змушена самостійно утримувати малолітню дитину, маючи при цьому незначний дохід у виді соціальної допомоги на дитину в розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн. щомісячно. Згідно з доводами [PERSON] вона неспроможна самостійно утримувати малолітню дитину без участі в цьому її батька. Витрати на малолітню дитину значно перевищують її дохід і фінансові можливості, адже дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, де потрібно сплачувати за її харчування. Малолітній дитині, яка часто хворіє, необхідно купувати ліки, а також продукти харчування, одяг та взуття. Окрім цього, як пояснила позивачка, вона та малолітня дитина не мають власного житла, тому несуть витрати у зв`язку з наймом житла та оплатою комунальних послуг. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши доводи відповідача, викладені в його заяві від 25 лютого 2019 року, дослідивши і оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в цілому і кожен доказ окремо на предмет їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах і нормах права, що підлягають застосуванню в даному випадку. \~ \~ \~ \~Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 08 вересня 2015 року, слідує що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 08 вересня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що 08 вересня 2015 року складено відповідний актовий запис №240. \~ \~ \~ \~У період цього шлюбу [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , яка на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 22 березня 2016 року (відповідний актовий запис №126 від 22 березня 2016 року). \~ \~ \~ \~Зі змісту позову [PERSON] , письмової заяви [PERSON] від 25 лютого 2019 року та пояснень позивачки, наданих у судовому засіданні, судом встановлено, що спільне життя між подружжям [PERSON] і [PERSON] не склалося через протилежні погляди на сім`ю, відсутність між ними взаєморозуміння та часті суперечки. Сторони фактично не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою понад десять місяців, їх шлюб існує формально, примирення між подружжям є неможливим. \~ \~ \~ \~Наведені обставини свідчать, що сім`я [PERSON] і [PERSON] фактично не існує, подальше шлюбне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін. Відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] не бажають, тому за таких обставин їх шлюб не може бути збереженим. \~ \~ \~ \~Отже, зазначені фактичні обставини вказують на обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини аргументовані неналежним виконанням [PERSON] батьківського обов`язку щодо утримання малолітньої дитини, відсутністю в нього інших утриманців, а також його працездатністю та наявністю періодичного заробітку. Зазначені обставини відповідачем не спростовані. Доказів, які б свідчили протилежне, [PERSON] суду не надано. Самостійно утримувати малолітню дочку в повній мірі позивачка не в змозі, так як вона на даний час не працює, а отримує лише щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн., що підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №300 від 29 березня 2019 року. Згідно з розпорядженням сільського голови Сопачівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №36 від 23 травня 2016 року позивачці, яка займає посаду головного бухгалтера, було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 23 травня 2016 року до 19 березня 2019 року. Розпорядженням сільського голови Сопачівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №11 від 11 березня 2019 року [PERSON] продовжено відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею чотирьохрічного віку з 20 березня 2019 року по [INFO] . Рішенням ЛКК комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараський центр первинної медичної допомоги» №14 від 28 лютого 2019 року та записами медичної картки підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , має часті застудні захворювання та за станом здоров`я потребує домашнього режиму по 19 березня 2020 року. Вказані обставини вказують на те, що малолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , часто хворіє та потребує відповідного лікування, особливого догляду та належного утримання. При вирішенні даної справи до спірних правовідносин суд застосував наступні правові норми. Згідно з ч.1\~ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4\~ст.55 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.ч.3, 4\~ст.56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з\~ст.112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст.150 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Слідуючи вимогам\~ч.ч.1, 2 ст.182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів,\~визначений судом\~або домовленістю\~між батьками\~у твердій\~грошовій сумі,\~щорічно підлягає\~індексації відповідно\~до закону,\~якщо платник\~і одержувач\~аліментів не\~домовилися про\~інше.\~За заявою\~одержувача аліментів\~індексація може\~бути здійснена\~судом за\~інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~ст.191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно з ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже,\~з наведених\~підстав,\~суд вирішив\~розірвати шлюб,\~укладений між\~ [PERSON] \~і [PERSON] ,\~оскільки встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~є неможливим,\~так як\~суперечить інтересам\~обох сторін. [PERSON] і [PERSON] вважають неможливим досягнення примирення подружжя та бажають розірвання їх шлюбу. Відповідач визнав позов [PERSON] в цій частині заявлених вимог. Визнання [PERSON] позову [PERSON] в частині розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підлягає прийняттю. Визначаючи розмір\~аліментів,\~які підлягаютьстягненню з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , суд врахував матеріальне становище та стан здоров`я обох сторін і їх дитини, відсутність інших утриманців у відповідача та встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: для дітей віком до 6 років: з 1 липня 1559 грн., з 1 грудня 1626 грн. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року 1626 грн., з 1 липня 1699 грн., з 1 грудня 1779 грн. 50 (п`ятдесят) відсотків доходу позивачки становить 430 (чотириста тридцять) грн. щомісячно. Цих коштів недостатньо для матеріального забезпечення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] неспроможна здійснити утримання малолітньої дитини у більшому розмірі з огляду на те, що здійснює догляд за малолітньою дитиною і іншого доходу не має. Натомість відповідач не зайнятий доглядом малолітньої дитини та має можливість віднайти роботу з відповідним заробітком, достатнім для власного матеріального забезпечення та утримання малолітньої дитини. До того ж у заяві від 25 лютого 2019 року [PERSON] підтвердив наявність у нього підробітків та одержання нерегулярного доходу. Разом з цим факт надання [PERSON] позивачці матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини в січні 2019 року в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. спростовує доводи відповідача, викладені ним у заяві від 25 лютого 2019 року, про його спроможність сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини лише в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно. Цих коштів [PERSON] у сукупності із 50 (п`ятдесятьма) відсотками доходу позивачки в сумі 430 (чотириста тридцять) грн. недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку малолітньої дитини. Сума вказаних коштів становить менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням встановлених обставин суд вбачає наявність законних підстав для стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з цим суд вважає за належне врахувати добровільне утримання [PERSON] малолітньої дитини, вчинене ним у серпні 2018 року у натурі у виді придбання всіх речей, необхідних для відвідування малолітньої дитиною дошкільного навчального закладу, та надання ним [PERSON] матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини в грудні 2018 року в сумі 500 (п`ятсот) грн. та в січні 2019 року в сумі 2000 (дві тисячі) грн. За таких обставин, підстави для стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини за серпень 2018 року, грудень 2018 року і січень 2019 року відсутні. Таким чином, визначені судом аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають стягненню з [PERSON] в користь [PERSON] з 01 вересня 2018 року до 30 листопада 2018 року та з 01 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи встановлені фактичні обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, 180, ч.3 ст.181, ст.ст.182, 184 СК України,

Outcome: approved