Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Посилався на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою також зареєстрований як її чоловік, [PERSON] , [INFO] , хоча фактично в зазначеному будинку не проживає понад п`ятнадцять років. На її звернення до виконавчого комітету Білоусівської сільської ради щодо зняття з реєстрації відповідача, їй рішенням №114 від 16.10.2020 року було в цьому відмовлено та запропоновано для вирішення цього питання звернутися до суду. На даний час відповідач в її будинку не проживає, кошти за користування комунальними послугами не сплачує та участі в утриманні будинку в належному стані не приймає. У зв`язку з реєстрацією відповідача в її будинку, у неї виникли труднощі в оформленні субсидії. Будь-які домовленості між нею та відповідачем щодо подальшого його проживання у вказаному будинку відсутні. Просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування належним їй на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак в змісті позовної заяви просила розглянути справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] належним чином та завчасно повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не подав, а також не подав відзив на позов. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує позивачка. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії договору дарування серії ААІ №647907 від 07.05.1997 року, [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Актом обстеження житлово-побутових умов, складеним 11.12.2020 року комісією у складі: виконуючого обов`язки старости с.Білоусівка Якубовського Г.М., діловода Старостинського округу №1 с.Білоусівка Безщасної Г.І. в присутності сусідки [PERSON] підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , як чоловік [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 2005 року по даний час за даною адресою не проживає. Зі слів власника будинку проживає с.Цикова Чемеровецького району Хмельницької області. Факт реєстрації та не проживання відповідача [PERSON] за вищевказаною адресою також підтверджується довідкою №3261, виданою 16.11.2020 року виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. З рішення виконавчого комітету Білоусівської сільської ради №114 від 16.10.2020 року встановлено, що на звернення [PERSON] до виконавчого комітету Білоусівської сільської ради щодо зняття відповідача [PERSON] з реєстрації у зв`язку з його відсутністю, позивачці було відмовлено. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач фактично не проживає в житловому будинку позивачки без поважних причин та відсутній в ньому більше одного року. За таких обставин, є всі передбачені законом підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у належному позивачці житловому будинку, в тому числі і право на реєстрацію в ньому місця проживання, яка є похідною від наявності у відповідача права користування житлом. За таких обставин, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 141 ч.1, 263, 265, 268, 273, 280 ч.1, 282, 284, 287 ч.4, 288 ч.2, 289, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

Outcome: approved