Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, просила після уточнень визнати [PERSON], її неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON]такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2011 року. За вказаною адресою зареєстровані як мешканці - вона, її син - [PERSON], невістка - [PERSON], син невістки - [PERSON], онук [PERSON]. З середини жовтня 2014 року відповідачі за місцем реєстрації не проживають та не з'являються, проживають за іншою адресою. Оскільки, відповідач не оплачувала і не оплачує за користування жилим приміщенням, тому всі ці витрати несе вона, як власник особового рахунку. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити посилаючи на обставини зазначенні в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2011 року (а.с. 4-5). Відповідно до довідки № 604 від 20.03.2015 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: син [PERSON], невістка - [PERSON], син невістки - [PERSON], онук [PERSON] (а.с. 8). Актами від 23.03.2015 року, від 22.04.2015 року, від 29.05.2015 року комісія у складі: майстрів КП «ЖЕО-1» КМР , юриста складено про те, що на день перевірки комісією не виявлено особистих речей гр. [PERSON] та її дітей за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Свідок [PERSON] підтвердила, що була свідком, як 15.10.2004 року відповідач остаточно виїздила з квартири належної позивачу. Згідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (Закон № 1382-IV), реєстрація є лише внесенням відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. У відповідності зі ст.7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, без добровільного зняття з реєстрації, особу можна зняти з реєстрації лише за рішенням суду. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно з ч.1 ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причинпонад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача в квартирі де позивач є власником на підставі договору купівлі-продажу, не дає можливості використати позивачу вищевказані права у повному обсязі та створює перешкоди у володінні та користуванні майном, відтак позов в про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved