Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 квітня 2007 року зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Вони мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинено у звязку з постійними конфліктами. Також, на думку позивача, відповідач не докладає зусиль для зміни своєї поведінки та збереження сімї. Спільне господарство вони не ведуть. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим та це суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини, тому просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. Окрім того, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на доньку у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, оскільки вона самостійно не має можливості належним чином утримувати дитини, а відповідач працює, отримує заробітну плату та ніяких стягнень з нього не має. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснила, що вони не проживають з відповідачем, не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу неможливе. Домовленості про сплату аліментів між ними не досягнуто. Тому позивач просила суд розірвати шлюб, а також стягнути з відповідача аліменти на дитину. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Примирення вважає неможливим. Спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. Інших дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 20 квітня 2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 40 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 3). [PERSON] не проживають разом з лютого 2017 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та взаємне небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на дитину між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб, також ту обставину, що відповідач працює та має стабільний дохід у виді заробітної плати. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на дитину у виді частки від його доходів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Спору про місце проживання дитину та поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України вважає за можливе залишити їй прізвище «Сторожко». Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. \~\~В той же час, суд приймає до уваги, що при зверненні до суду з вимогами про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.1) та понесено витрати на правову допомогу в сумі 350 грн. (а.с.7), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved