Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй та відповідачам [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 серпня 1993 року за № 4-4292, яке видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів, належить на праві спільної сумісної власності трикімнатна квартира, загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 30 грудня 1993 року [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] своє право власності на вказану квартиру зареєстрували в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» під № 944 стр. 20 книга 62пр. 31 січня 2014 року Київський районний суд м. Одеси постановив рішення по цивільній справі № 520/463/14-ц, яким встановив належність відповідачу [PERSON] вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло, виданого на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Однак, в свідоцтві про право власності на житло від 30 серпня 1993 року за № 4-4292 не визначено частки співвласників, тому позивачка [PERSON] не має можливості розпорядитися своєю часткою на власний розсуд. Тому, [PERSON] просить суд встановити, що частки у спільній сумісній власності відносно трикімнатної квартири, загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] між нею та [PERSON], [PERSON] є рівними та складають по 1/3 частини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надав суду заяву, в якій позов визнав та просив суд справу розглядати за його відсутністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30 серпня 1993 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження органу приватизації від 30 серпня 1993 року за № 21592 видало на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право власності на житло за № 4-4292 від 30 серпня 1993 року, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності трикімнатна квартира, загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 30 грудня 1993 року [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] своє право власності на зазначену квартиру зареєстрували в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» під № 944 стр. 20 книга 62пр. Між тим, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 січня 2014 року по справі № 520/463/14-ц встановлена належність відповідачу [PERSON] свідоцтво про право власності на житло за № 4-4292 від 30 серпня 1993 року, виданого на ім'я [PERSON]. Рішення набрало законної сили. Таким чином, судом встановлено, що [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч. 2 ст. 355 ЦК України). Згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Положеннями ч. 1 ст. 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Частиною 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В даному випадку, між співвласниками спірної квартири не було встановлено домовленості щодо розміру часток, тому розмір часток [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] є рівним, тобто зазначеним особам належить по 1/3 частини квартири кожному, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Отже, з урахуванням вищевказаного, оцінивши всі доводи у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом встановлення, що розмір часток співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та складають по 1/3 частини за кожним співвласником.

Outcome: approved