Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 43-В/14, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 282 від 30.01.2017 року. В спірній квартири зареєстрований відповідач, колишній власник, [PERSON]. У звязку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 14 будинку № 43-В по пр. Гвардійський в м. Сєвєродонецьку Луганської області. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. До канцелярії суду засобами електронного звязку надійшла сканована копія заяви про визнання позову, яка складена від імені [PERSON] 10.03.2017 року, проте суд вважає, що дану заяву не можна враховувати, оскільки у суду відсутній оригінал такої заяви і електронний лист не було підписано електронним цифровим підписом фізичної особи [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 282 від 30.01.2017 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79172675 від 30.01.2017 року, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно із п. 7 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] № 282 від 30.01.2017 року, відповідач [PERSON] до 01 лютого 2017 року повинна знятися з реєстрації місця проживання та надати квартиру для безперешкодного користування позивачу [PERSON]. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 81554862 від 01.03.2017 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] є колишнім власником спірної квартири та зобовязалася знятися з реєстраційного обліку до 01 лютого 2017 року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 14 будинку № 43-В по пр. Гвардійський в м. Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved