Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 05.06.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану міста Кузнецовськ, актовий запис №110, та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовується тим, що 05.06.1997 р. сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Протягом останнього місяця сторони не можуть проживати разом як сімя, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні сімейні проблеми побутового характеру. У сторін зникло почуття любові та поваги, відсутнє взаєморозуміння. Позивач неодноразово намагалась вирішити з відповідачем сімейні проблеми, проте в кращу сторону нічого не змінилось, всі намагання зберегти шлюб виявились безрезультатними. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, а спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Також, відповідач, нехтуючи своїми батьківськими обовязками, відмовляється добровільно допомагати позивачу матеріально утримувати неповнолітню дочку [PERSON] Позивач працює бухгалтером СМСЧ №3 м. Вараш Рівненської області та отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистачає для належного та необхідного забезпечення дітей, а також для свого особистого проживання. Відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти, оскільки працює водієм АТЦ ВП «Рівненська АЕС» та регулярно отримує заробітну плату. Відповідач не має на утриманні інших осіб. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та зазначила, що її заробітної плати не вистачає для утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Шлюб бажає розірвати, термін на примирення просила не надавати. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, про місце проживання дітей та поділ майна спору з позивачем не має. Суд, заслухавши та проаналізувавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 05.06.1997 р. сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №289138. Копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №153728 підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони. Копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №044130 підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони. Сімейне життя подружжя не склалося. Необхідність розірвання шлюбу позивач обґрунтовує особистими інтересами . Сторони заперечують проти надання строку для примирення. Спору про поділ спільного майна подружжя між ними немає. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України, частини 1\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями пункту 3 частини 2 статті 18, статті 51, частини 3 статті 56, частини 1 статті 110 СК України\~дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі обох сторін та інтересам їх неповнолітньої дитини. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сімя фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2\~статті 112 Сімейного кодексу України). Згідно із ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти слід присудити в користь позивача у частці від доходу відповідача, так як і заявлено в позові, оскільки відповідач має постійне місце роботи та отримує заробітну плату. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, що відповідачем повністю визнано розмір позовних вимог і він інших утриманців немає. Обовязок утримувати дітей покладено на обох батьків. За таких обставин, позов підлягає задоволенню повністю. Отже, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу та присудження аліментів із відповідача.

Outcome: approved