Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що 05 травня 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 27, свідоцтво про шлюб Серія І-ФМ № 091115. Від шюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. З травня 2013 року сімейне життя між ними поступово погіршувалося. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб, сімю. Все почалося з того моменту, коли позивачка дізналася про те, що відповідач зраджує їй з іншими жінками. Разом з тим, відповідач веде аморальний спосіб життя, постійно нехтуючи таким чином сімейними цінностями. Через таку поведінку відповідача, в їх родині часто виникають сварки та скандали, які неодноразово відбуваються в присутності дитини. Оскільки, як вважає вона, їх син є ще маленьким і багато речей не розуміє, але в подальшому це може суттєво вплинути на його психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування світогляду, особливо щодо відносин у родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь-якої сімї. Позивачка неодноразово звертала увагу свого чоловіка на його поведінку, вибачала йому його зради, однак, відповідач ніяк не реагував на зауваження. Він не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх родині, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї. Після чергової сварки позивачка зрозуміла, що подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, оскільки своїми діями він зруйнував їх сімю. З 10 серпня 2013 року ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. За її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем немає, адже їх шлюб носить суто формальний характер, а кожен з них вже більше двох років живе своїм життям. На сьогоднішній день їх дитина знаходиться повністю на утриманні позивачки. Вона змушена самостійно забезпечувати та виховувати малолітнього сина, дбати про його матеріальне благополуччя. Самостійно матеріально забезпечувати всі потреби сина їй складно, оскільки не має постійної роботи, а періодичні підробітки не дозволяють у повній мірі задовольнити потреби у розвитку дитини. Крім того, син часто хворіє, а тому їй необхідно витрачати додаткові кошти на його лікування. З огляду на це, мати позивачки допомагає їй піклуватися про дитину. Єдиною людиною, яка окрім матері допомагала позивачці у вихованні дитини, був її батько, [PERSON], однак він трагічно загинув 17 лютого 2015 році в бою за м. Дебальцеве у ході проведення антитерористичної операції, котра триває на сході України. Відповідач же повністю ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, завдаючи таким чином шкоди інтересам сімї. Численні звернення позивачки до нього з проханням фінансово підтримати родину є марними, оскільки відповідач байдужий до їх потреб. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримує, просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, своєчасно, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавав, тому на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує позивачка. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що оскільки сторони за час спільного проживання не змогли створити міцної сімї, між ними виникали непорозуміння, внаслідок чого припинили спільне проживання, шлюб їх існує формально, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам малолітнього сина, тому шлюб слід розірвати. Необхідно також стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей, так як утримання дітей є обовязком батьків, згідно ст. 180 СК України, однак розмір аліментів, який просить позивачка, є зависоким, належним чином не обгрунтованим, тому аліменти слід стягувати у меншому розмірі.

Outcome: partial