Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Українська залізниця») про відшкодування моральної шкоди в розмірі 70000 грн. Позов обґрунтовується тим, що 10 листопада 2019 року на станції Рожище машиніст потягу № 6353 (ЕР-9т № 194) [PERSON] скоїв наїзд на позивача, яка внаслідок цього отримала тяжкі травми та третю групу інвалідності. За даним фактом було внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань під № 12019030180000356 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого від 26 січня 2019 року вказане кримінальне провадження закрито. Зважаючи, що [PERSON] знаходиться у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця», а між наїздом на [PERSON] та її стійкою втратою працездатності наявний причинно-наслідковий зв`язок, тому у відповідача виник обов`язок відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки. Позивач перенесла сильний емоційний стрес через отримані травми, витратила багато часу, коштів і зусиль на лікування. Страждання, які вона відчувала під час перебування у лікарні та на реабілітації після дорожньо-транспортної пригоди, завдали їй тяжкого нервового удару та потрясіння. Обов`язки [PERSON] по догляду за своєю матір`ю похилого віку після отримання травм стали тягарем для неї. Тому, з урахуванням тривалості та глибини її страждань, позивачем оцінено розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у сумі 70000 грн. У поданому до суду відзиві на позов АТ «Українська залізниця» заперечують проти позовних вимог [PERSON] і вважають заявлений позивачем розмір моральної шкоди 70000 грн. таким, що не відповідає принципу розумності і справедливості. Відповідно до показів свідків у кримінальному провадженні під № 12019030180000356 [PERSON] рухалася по переходу в сторону колії, про факт наближення електропоїзда її повідомляли звукова та світлова сигналізації переїзду, які перебували у справному стані. Машиніст поїзда подавав сигнали великої гучності і в подальшому застосував екстренне гальмування. Дане кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 276 Кримінального кодексу України (далі КК), оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] . Просять відмовити в позові. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що того дня йшла з кладовища і на переході через\~залізничну колію\~їй стало\~недобре.\~ [PERSON] чула як наближається потяг, який подавав звуковий сигнал, однак через погане самопочуття не встигла вчасно відреагувати. Заперечувала умисел на завдання самій собі шкоди або ж існування обставин непереборної силі. Крім того, з її пояснень слідує, що внаслідок отриманих травм у неї змінився звичайний уклад життя, вона вимушена періодично проходити лікування. Під час досудового розслідування відмовлялася надавати пояснення, оскільки не хотіла щоб машиніста потяга заарештували. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію позивача, давав пояснення близькі за змістом до обгрунтувань позову та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача АТ «Українська залізниця» Яковчук О.Д. у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог із підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов такого висновку. З копії постанови старшого слідчого від 26 грудня 2019 року вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 12019030180000356, закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 276 КК. Так досудовим розслідуванням встановлено, що 10 листопада 2019 року о 10 год. 46 хв. машиніст [PERSON] , керуючи потягом № 6353, рухаючись з м. Ківерці в напряму м. Ковель на пішохідному переході через залізничну колію на вул. Незалежності у м. Рожищі допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила колію на заборонений сигнал світлофора зліва на право по ходу руху потяга, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток лівої гомілки, ЗЧМТ. Машиніст при виявленні пішохода, який знаходився на коліях застосував екстренне гальмування, однак уникнути наїзду на людину не вдалося, оскільки відстань до людини була значно меншою, ніж гальмівний шлях потяга. В свою чергу потерпіла порушила «Правила безпеки громадян на залізничному транспорті». Відповідно до листа АТ «Українська залізниця» від 26 квітня 2021 року № Ц-5-88/2162-21 електропоїзд ЕР-9т № 194 перебуває на балансі виробничого підрозділу моторвагонного депо Здолбунів регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» і у вказаному\~виробничому підрозділі з 22 квітня 2011 року працює [PERSON] на посаді машиніста електропоїзда. Обставина участі саме цього електропоїзда у транспортній пригоді, яка мала місце 10 листопада 2019 року у м. Рожищі за участю [PERSON] , сторонами визнаються, а отже відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК, не підлягаються доказуванню. За змістом листа КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» Рожищенської міської ради від 1 червня 2021 року № 873/18-2.21 слідує, що 11 листопада 2019 року [PERSON] було доставлено на приймальне відділення лікарні, надано невідкладну допомогу та констатовано діагноз відкритий перелом гомілково-ступеневого суглобу з вивихом ступні і розривом капсули лівої нижньої кінцівки. Копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 085360 підтверджено, що [PERSON] з 25\~лютого 2021\~року по\~1\~березня 2022\~року встановлено ІІІ групу інвалідності по загальному захворюванню, дата чергового переогляду 25 лютого 2022 року. У копії індивідуальної програми реабілітації інваліда № 247, складеної Луцькою міжрайонною МСЕК, клініко-функціональним діагнозом значаться наслідки важкої черепно-мозкової травми (2019 рік) у вигляді помірної церебростенії. З довідки від 4 червня 2021 року № 703 вбачається, що до складу сім`ї/зареєстрованих на [ADDRESS] входять позивач [PERSON] , її мати [PERSON] , [INFO] , та брат [PERSON] , [INFO] . За змістом п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання моральної шкоди іншій особі. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Нормою п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Положеннями частин 2, 5 ст. 1187 ЦК визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, доводи представника відповідача, що шкода спричинена не з вини відповідача, а з необережності самої [PERSON] , не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише через спричинення шкоди за наслідками непоборної силі або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди. Обставин непереборної силі або умислу [PERSON] на завдання самій собі цієї шкоди судом не встановлено. Вимоги частин 2 та 3 ст. 23 ЦК передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Суд визнає доведеним під час судового розгляду, що [PERSON] , внаслідок наїзду на неї електропоїзда і отримання травм, зазнала душевних переживань, страждань, які слід кваліфікувати як моральну шкоду. Загальновизнаним суд вважає те, що завдання шкоди здоров`ю приносить негативні емоції. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину, тривалість та характер душевних страждань позивача, тяжкість вимушених змін у її житті, з огляду на встановлення ІІІ групи інвалідності, і що такі зміни тягнуть за собою додаткові зусилля з її боку на організацію свого життя та матеріальне забезпечення. Водночас суд враховує, що отримані позивачем травми спричинені у зв`язку з її особистою необережністю та нехтуванням правилами безпеки громадян на залізничному транспорті, а саме переходом залізничної колії на заборонений сигнал. Такі обставини тягнуть за собою зменшення суми відшкодування. При цьому суд керується засадами розумності і справедливості та визначає розмір відшкодування моральної шкоди 17000 грн. Позивач [PERSON] звільнена\~від сплати\~судового збору\~в силу\~закону,\~тому,\~відповідно до\~приписів ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК,з відповідача до Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 220,55 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 24,29 %.

Outcome: partial