Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, яку вмотивувала тим, що з [PERSON] проживали однією сім'єю без укладення шлюбу з січня 2005 року до [INFO]. Разом вели спільне господарство, вирішували всі питання сімейного життя як подружжя. Проживали фактично за адресою [ADDRESS], на цей час місцем проживання та реєстрації матері [PERSON] - [PERSON],. Під час спільного проживання у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Через небажання [PERSON] подати разом з нею заяву до органів реєстрації актів цивільного стану щодо визначення походження дитини, запис про батька доньки у книзі реєстрації народжень був проведений за прізвищем матері «[PERSON]». Постійно проживаючи [PERSON] піклувався про доньку, визнавав, що є її батьком, але [INFO] помер. А в даний час встановлення факту батьківства необхідне для оформлення та отримання допомоги на утримання дитини у зв'язку з втратою годувальника. В судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала, просила її задовольнити. Зацікавлена особа подала заяву в якій вказала, що проти задоволення заяви не заперечує, а її розгляд просила провести за відсутності їх представника. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, які передбачені ч. 1 ст. 256 ЦПК України, а ч. 2 вказаної статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Свідок [PERSON], мати [PERSON], підтвердила, що [PERSON], [INFO], є її рідною онукою, дитиною її померлого сина і заявниці, яку сприймає як невістку. Що коли дитина народилась, вона перебувала за кордоном і [PERSON] вночі до неї телефонував та повідомив про те що став батьком. В подальшому постійно надсилав їй їхні спільні сімейні фотографії. Як пояснила свідок [PERSON], хресна донька [PERSON], що з 2004 року по 2008 рік проживала разом з [PERSON] та [PERSON] в одній квартирі. Вказані особи в цей дійсно проживали однією сім'єю, у них народилась спільна дитина. [PERSON] завжди розповідав та гордився, що в них із заявницею така донька росте. Що всі разом вони приходили вже до неї в гості, це дійсно були щасливі батьки зі своєю дитиною. Свідок [PERSON], товариш [PERSON] та [PERSON], підтвердив, що [PERSON] визнавав своє батьківство відносно [PERSON], гордився донькою та представляв її усім своїм друзям та знайомим саме як свою рідну дочку. Згідно з ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] та те, що померлий визнавав своє батьківство щодо [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO], в графі батько записаний «[PERSON]» (а.с. 8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00016873424 від 14 липня 2016 року у відомостях про батька [PERSON] вказано «[PERSON]» (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. На час народження доньки [PERSON] не перебувала у шлюбі з [PERSON], спільної заяви вони не подавали, а тому запис про батька у свідоцтві про народження дитини було зроблено за вказівкою матері. Свідоцтво про хрещення в храмі святого [PERSON] підтверджує, що донька [PERSON] зареєстрована як [PERSON], тобто під прізвищем померлого [PERSON] (а.с. 16). В той же час, [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 1387 від 09 жовтня 2010 року вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с. 11). Відповідно до ст. 130 СК України та п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для отримання права на матеріальну допомогу у зв'язку з втратою годувальника. Таким чином, досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв'язку, достовірно підтверджують факт батьківства [PERSON] щодо малолітньої [PERSON], а оскільки в іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, ст.ст. 128, 130 СК України,

Outcome: approved