Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до Бориславської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що їй напідставі Договору купівлі-продажу квартири від 04.04.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р. за реєстровим номером 775, зареєстрованого 29.05.2001р. в Дрогобицькому державному комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за реєстровим №7583 у книзі № 24, належить квартира [ADDRESS] , у якому дев`ять квартир. Також, згідно Договору дарування від 11.09.2002р., посвідченим приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р. за реєстровим номером 1484, та зареєстрованого 03.10.2002р. в Дрогобицькому державному комунальному МБТІ та ЕО за реєстровим №1195, вона прийняла в дар 35/100 ідеальних частин квартири [ADDRESS] . Згідно рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області №58 від 28.01.2003р, «Про дозвіл гр. [PERSON] на приєднання кухні з квартири [ADDRESS] до квартири [ADDRESS] » дозволено їй приєднати до власної квартири за цією ж адресою кухню площею 9,4 кв.м., що відноситься до квартири [ADDRESS] та переобладнати її під житлову кімнату. І, після приєднання квартира [ADDRESS] буде складатися з двох кімнат. Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області №345 від 22.07.1999р. «Про дозвіл громадянам міста на будівництво літніх кухонь, господарських споруд, кладових, гаражів, проведення прибудов, використання за призначенням гаражів, господарських споруд» ще попередньому власнику цієї квартири [ADDRESS] [PERSON] , що проживала по [ADDRESS] будо дозволено провести прибудову кухні, ванни, коридору, туалету. Станом на момент купівлі нею у квітні 2001р. квартири [ADDRESS] [PERSON] було фактично побудовано фундамент під веранду. В подальшому, на земельній ділянці, що у встановленому законом порядку була закріплена за житловим будинком [ADDRESS] , вона провела реконструкцію перепланування своєї квартири [ADDRESS] та прибудову до квартири [ADDRESS] , проте без належного дозволу та без виготовлення відповідної проектної та технічної документації, а саме: кухні, переобладнала в жилі кімнати і провела прибудову коридору, санвузла. В 2013 року вона отримала погодження на самочинно побудовану прибудову розміром 6,97м. х 5,0м. (коридор, площею 6,5 м.кв., позначений на схем-плані літ.1; санвузол, площею 6,2 м.кв., позначений на схем-плані літ.5; кухня площею 14,7 м.кв., позначена на схем-плані літ.6.) до моєї квартири [ADDRESS] від філії Бориславського УЕГГ, Бориславського РЕМ та КП «Бориславводоканал». З метою узаконення своєї квартири [ADDRESS] та оформлення права власності вона зверталась до Управління Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області, Бориславської міської ради Львівської області, Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області, Департаменту Державного архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області, де всюди отримувала відмові, тобто, в позасудовому порядку, не зважаючи на її неодноразові звернення до відповідних компетентних державних органів, вона не змогла оформити своє право власності на квартиру [ADDRESS] , а тому змушена звертатись до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась. Представник позивачки - адвокат Потічна Н.Ю. подала заяву до суду в якій просила справу розглядати без її участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Від відповідача Бориславської міської ради Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заперечуючи щодо поданого позову та подавши відзив на позовну заяву. В поданому відзиві зазначає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки земельну ділянку в установленому порядку позивачу під забудоване нерухоме майно не надано, отже відсутні правові підстави для визнання за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, а матеріалах справи наявна заява в якій остання не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] , а також щодо оформлення та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , додатково повідомила, що проведена позивачкою реконструкція (перепланування) її квартири та зроблена нею прибудова до квартири в багатоквартирному будинку жодним чином не порушує її права та інтереси, як власника квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, а матеріалах справи наявна заява в якій остання не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] , а також щодо оформлення та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , додатково повідомила, що проведена позивачкою реконструкція (перепланування) її квартири та зроблена нею прибудова до квартири в багатоквартирному будинку жодним чином не порушує її права та інтереси, як власника квартири [ADDRESS] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, а матеріалах справи наявна заява в якій остання не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] , а також щодо оформлення та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , додатково повідомила, що проведена позивачкою реконструкція (перепланування) її квартири та зроблена нею прибудова до квартири в багатоквартирному будинку жодним чином не порушує її права та інтереси, як власника квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, а матеріалах справи наявна заява в якій остання не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] , а також щодо оформлення та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , додатково повідомила, що проведена позивачкою реконструкція (перепланування) її квартири та зроблена нею прибудова до квартири в багатоквартирному будинку жодним чином не порушує її права та інтереси, як власника квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , в судове засідання не з`явився, а матеріалах справи наявна заява в якій останній не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] , а також щодо оформлення та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , додатково повідомив, що проведена позивачкою реконструкція (перепланування) її квартири та зроблена нею прибудова до квартири в багатоквартирному будинку жодним чином не порушує його права та інтереси, як власника квартири [ADDRESS] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , в судове засідання не з`явився, а матеріалах справи наявна заява в якій останній не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] , а також щодо оформлення та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , додатково повідомив, що проведена позивачкою реконструкція (перепланування) її квартири та зроблена нею прибудова до квартири в багатоквартирному будинку жодним чином не порушує його права та інтереси, як власника квартири [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що напідставі Договору купівлі-продажу квартири від 04.04.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р. за реєстровим номером 775, зареєстрованого 29.05.2001р. в Дрогобицькому державному комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за реєстровим №7583 у книзі № 24, належить квартира [ADDRESS] , у якому дев`ять квартир. Як убачається з довідки ДДК МБТІ та ЕО від 21.03.2001р. № 926, на момент набуття позивачкою у власність квартири [ADDRESS] , до зазначеної квартири її попереднім власником [PERSON] було проведено прибудову зовнішніми розмірами 4,9 х 6,5м. У тексті Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р. 04.04.2001р. за реєстровим номером 775, вказана обставина не відображена. Дозвіл на проведення прибудови кухні, ванни, коридору, туалету, загальним розміром 5x6 м, [PERSON] надано рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області №345 від 22.07.1999р. «Пpo дозвіл громадянам міста на будівництво літніх кухонь, господарських споруд, кладових, гаражів, проведення прибудов, використання за призначенням гаражів, господарських споруд». Відповідно до Договору дарування, укладеного з [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Василевич О.Р. 11.09.2002р. за реєстровим номером 1484, зареєстрованого в ДДК МБТІ та ЕО 03.10.2002р. за реєстровим №1195 в книзі № 2, позивачка прийняла у дар 35/100 ідеальних частин квартири [ADDRESS] , а саме: кухню літ. «1» площею 9,4 кв.м. Згідно з рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області №58 від 28.01.2003р. «Пpo дозвіл гр. [PERSON] на приєднання кухні з квартири [ADDRESS] до квартири [ADDRESS] » позивачці дозволено приєднати до власної квартири [ADDRESS] на [ADDRESS] кухню площею 9,4 кв.м, що відноситься до квартири [ADDRESS] цього ж будинку, та переобладнати її під житлову кімнату. Позивачкою приєднано до квартири [ADDRESS] на [ADDRESS] і переобладнано під житлову кімнату суміжне приміщення кухні квартири [ADDRESS] шляхом влаштування дверного отвору і закладення іншого дверного отвору. Після проведених позивачкою переобладнань власної квартири остання складається з 3 кімнат і однієї кухні. Загальна площа квартири становить 63, 2 кв.м, а житлова - 35,5 кв.м., що стверджується Технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] , виготовленим у листопаді 2019 року КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО». Відповідно до довідки Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18.11.2019р. № 2176 квартира [ADDRESS] на [ADDRESS] в цілому не є об`єктом самочинного будівництва. Технічним висновком ПП «Архібуд 1» про стан будівельних конструкцій, інженерних мереж квартири [ADDRESS] за результатами проведення технічного огляду об`єкта стверджується, що будівельні конструкції та інженерні мережі квартири є придатні для подальшої надійної експлуатації без порушення норм державних стандартів, будівельних норм і правил. Згідно з Технічним висновком на прибудову житлового приміщення з реконструкцією та переплануванням приміщень до квартири [ADDRESS] , виготовленим у листопаді 2019 року на замовлення позивачки Дрогобицьким відділенням Державного інституту проектування міст «МІСТОПРОЕКТ»: розташування будівлі відповідає вимогам державних будівельних норм України ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій»; на підставі задовільного стану основних конструктивних елементів будинку та квартири і доброго стану конструктивних елементів прибудови квартира [ADDRESS] на [ADDRESS] придатна для експлуатації. Із заяв власників решти квартир будинку [ADDRESS] - третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що такі не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на належну їй переплановану квартиру, оскільки проведені нею роботи не порушують їхні, співвласників будинку, права та інтереси. Позивачка отримала відмову компетентного державного органу (Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області) щодо прийняття спірної квартири до експлуатації та відповідача (Бориславської міської ради Львівської області) - щодо оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна (лист Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області №7/13-6-7407 від 22.11.2013р.; лист Бориславської міської ради Львівської області №М-1575 від 09.10.2013р.), які, водночас, роз`яснили позивачці положення Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, а саме - можливість прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта на підставі рішення суду про визнання права власності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч.1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У постанові від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03.08.2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18; провождения № [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч.1 та 2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Зазначені конституційні положення деталізовані, зокрема у статтях 319, 321 Цивільного кодексу України, які гарантують, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та відповідають моральним засадам суспільства; держава не втручається у здійснення власником права власності, але діяльність власника може бути обмежена чи припинена у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 2 ст. 382 ЦК України встановлено, що власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. У свою чергу, ч. 2 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, регламентовані Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 25.08.2009р. за № 927/11207 (далі - Правила № 76). Відповідно до Правил №76, до перепланування належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Згідно із п. 1.4.1. Правил №76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Разом із цим, статтею 152 Житлового кодексу Української РСР (в редакції на час перепланування квартири) було визначено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Статтею 152 Житлового кодексу Української РСР в редакції Закону № 191-VIII від 12.02.2015 року (в чинній редакції) передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Крім того, до Переліку будівельних робіт, на виконання яких не вимагається дозвіл, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 р. N 1104 (чинний на момент завершення перепланувань у квартирі позивачки), включено: перепланування квартир у багатоквартирних житлових будинках із збереженням несучої конструкції, без перевищення допустимих навантажень на перекриття, стіни та фундамент за умови дотримання існуючих архітектурно-планувальних вимог, державних будівельних норм, місцевих правил забудови (пункт 5); улаштування чи закриття дверних або віконних прорізів (пункт 12); збільшення житлової чи допоміжної площі шляхом демонтажу перегородок, комор, печей, камінів, грубок, вітрин, засклення балконів і лоджій (пункт 13). Як зазначено у ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц дійшла висновку, що це правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно (зокрема тоді, коли з документа вбачається право власності особи, але не випливає однозначно, що майно є саме нерухомістю), але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. З урахуванням положень наведених вище норм чинного законодавства, беручи до уваги, що за наслідками звернення до компетентних органів позивачка позбавлена можливості підтвердити своє право власності на квартиру після проведеного перепланування, а також, що здійснені позивачкою перепланування квартири відповідають будівельним нормам і правилам, не порушують санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (квартири) та права власників інших квартир будинку, суд приходить до висновку про задоволення позову На підставі викладеного та

Outcome: approved