Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору від 31.07.2006 року недійсним. Позов обґрунтовано тим, що позивач особисто не підписувала кредитний договір з ПАТ КБ «Приватбанк», кошти не отримувала. В позові посилається на те, що в матеріалах справи міститься копія листа ПАТ КБ Приватбанк № 20.1.0.0.0/7-130605/167від 08.06.2013 року, в якому провідний спеціаліст з обробки кореспонденції від клієнтів ГО Семененко В.В. (виконавець Семидоцька О.С.) повідомляє позивача про те, що на її ім'я укладено кредитний договір, зобов'язання по якому не виконуються, але не вказує номеру кредитного договору та не надає розрахунку суми заборгованості. В іншому листі без дати та без номеру вказується про те, що станом на 02.08.2013 року сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» з урахуванням прострочки становить 68260 грн. та зазначається, що стосовно неї може бути передано справу у правоохоронні органи за вчинення злочину передбаченого ст. 190 КК України. Позивач також зазначила, що вона не укладала кредитний договір з відповідачем, а тому не має примірнику договору і не має можливості вказати номеру договору та його дату. Позивач також повідомила про можливість скористання її документами для укладення кредитного договору її колишнім чоловіком - [PERSON], з яким 14.08.2007 року шлюб розірвано. Ухвалою суду від 07.04.2014 року у Публічного акціонерного товариства «Приватбанк», яке знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, для огляду в судовому засідання тимчасово вилучені документи: - анкету позичальника, підписаною [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], картка платника податків [NUMBER], щодо укладення з ПАТ КБ Приватбанк (або його філією) кредитного договору від 31.07.2006 року; графіки погашення кредитної заборгованості, узгоджені в момент укладання кредитного договору між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на виконання кредитного договору від 31.07.2006 року; письмовий документ про ознайомлення [PERSON], як того вимагає Закон України «Про захист прав споживачів» та Постанова Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», у письмовій формі під час процесу укладення кредитного договору про надання повної та достовірної інформації стосовно банківського продукту; розрахунок заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором, укладеного між нею та ПАТ КБ Приватбанк 31.07.2006 року; оригінали меморіального ордеру та заявок позичальника [PERSON] на видачу готівки по кредитному договору, укладеного між нею та ПАТ КБ Приватбанк 31.07.2006 року. На виконання ухвали суду від 07.04.2014 року відповідачем надано заяву позичальника № DNH4KP31800205 на отримання кредиту в ЗАТ КБ «Приватбанк» в сумі 6318 грн. для придбання пральної машини ARDO 806 MPS, газової печі GORENJE K272W, телевізора START 2126; заяву про зберігання товару за договором № DNH4KP31800205 від 31.07.2006 року, заяву про додатковий дохід від 31.07.2006 року, копію паспорта позичальника та ідентифікаційний код, рахунок від 31.07.2006 року на придбання товару у СПД [PERSON], анкету-заяву поручителя [PERSON] від 31.07.2006 року, копію паспорта поручителя. В судовому засіданні 14.05.2014 року позивач та представник позивача на задоволенні позову наполягали, позивач вказувала, що надані представником відповідача документи вона не підписувала, а також, що їй невідома особа поручителя. Заявили клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою від 14.05.2014 року судом призначено cудово - почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1) чи виконано [PERSON],[INFO], чи іншою особою рукописний текст в заявах на адресу: керівника кредитного центру ТОВ «Приват-Кредит» Синченко С.А. від 31.07.2006 року; директора ТОВ «Приват - Кредит» Титової Н.В. від 31.07.2006 року; а також у заяві позичальника від 31.07.2006 року за № DNH4KP31800205; 2) чи виконано [PERSON],[INFO], чи іншою особою підпис під текстом заяв на адресу: керівника кредитного центру ТОВ «Приват-Кредит» Синченко С.А. від 31.07.2006 року; директора ТОВ «Приват - Кредит» Титової Н.В. від 31.07.2006 року; а також у заяві позичальника від 31.07.2006 року за № DNH4KP31800205. Проведення експертизи доручено експертам 5 сектора відділу ТКВ ОВС НДЕКЦ УМВС України в Донецькій області (м. Артемівськ, Донецької області, вул. Петровського, 149). Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, висновок експерта, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14 постанові від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частина 4 цієї статті передбачає, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Правочин між юридичною та фізичною особою належить вчиняти в письмовій формі. Відтак наявні підстави визнання цього правочину недійсним, відповідно до 215 ЦК України. Проте визнати недійсним можна лише той договір, який був укладеним, тобто в якому сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов, їхнє волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, а також умова про належну форму була дотримана. Договір, який не був укладений (навіть якщо він був підписаний, але майно не було передане чи дія не була вчинена) не можна визнати недійсним, оскільки немає, що визнавати, немає факту укладення договору. В постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно зі статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно висновку експерта № 76 від 26.06.2014 року рукописний текст в заявах на адресу керівника кредитного центру ТОВ «Приват-Кредит» Сінченко С.А. (арк..с.55), директору ТОВ «Приват-Кредит» Титової Н.В. (арк.с.56), заяві позичальника від 31.07.2006 року № DNH4KP31800205 виконані не [PERSON], [INFO], а іншою особою. Підпис під текстом на адресу: керівника кредитного центру ТОВ «Приват-Кредит» Сінченко С.А. (арк.с.55), директору ТОВ «Приват-Кредит» Титової Н.В. (арк.с.56), заяві позичальника від 31.07.2006 року № DNH4KP31800205 виконані не [PERSON], [INFO], а іншою особою. При встановленні обставин відсутності у позивача вільного волевиявлення, яке б відповідало його внутрішній волі, на укладення Кредитного договору, суд виходить з встановлених обставин справи та наявних в матеріалах справи належних та допустимих доказів, оцінюючи докази з позиції їх достатності в сукупності та взаємозв'язку, і надходить до висновку, що дані з висновку експерта про те, що позивач не підписував заяву позичальника від 31.07.2006 року та кредитний договір, на яке йдеться посилання у листі про наявність заборгованості в сумі 68260 грн. (арк.с.7), є належними та достатніми для встановлення вказаної обставини, оскільки, інших даних, які б вказували на наявність волевиявлення позивача суду не надано, іншого судом не встановлено. Як перевірено судом, висновок експерта складено на підставі та у відповідності до вимог чинного законодавства в галузі судової експертизи, експерта повідомлено про кримінальну відповідальність за ст.384 ст.385 КК України. В заяві позичальника від 31.07.2006 року вказується, що позичальник підтвердив, що отримав оригінал кредитного договору та виражає свою згоду, що Заява разом із запропонованими Приватбанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір (арк.с.51, зворотній бік). Втім, відповідачем не надано належних доказів того, що позивач підписала та отримала вказаний договір, не надано доказів вручення позивачу Умов надання споживчого кредиту та ознайомлення з Тарифами. Оскільки [PERSON] не підписувала заяву позичальника від 31.07.2006 року № DNH4KP31800205 (кредитний договір) та не мала волевиявлення на його укладання, цей договір є недійсним відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, встановивши, що оспорюваний договір підписаний не стороною за договором - [PERSON], а іншою особою, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання його недійсним. Відтак, позов підлягає задоволенню. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору у розмірі 121,80 грн./а.с.3/

Outcome: approved