Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька [PERSON] територіального управління юстиції у Волинській області про визнання результатів електронних торгів недійсними. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька [PERSON] територіального управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавче провадження №49514355 стосовно примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонний судом 30.111.2015 року у справі №161/9369/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Вказує, що в рамках зазначеного виконавчого провадження 03.12.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] 16.08.2017 року старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Волинській області [PERSON] була винесена постанова про опис та арешт майна боржника ВП №49514355, якою було описано та накладено арешт на нерухоме майно, яке належить боржнику [PERSON], а саме: квартиру, що складається з трьох кімнат загальною площею 62,7 кв.м, жилою площею 38,4 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В подальшому, 11 грудня 2017 року були проведені електронні торги з реалізації арештованого майна, на яких була реалізована зазначена квартира. Зазначає, що на момент проведення електронних торгів ? частина вказаної квартири не належала боржнику [PERSON], а належала їй на праві власності згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2015 року у справі №161/5186/15-ц, згідно з яким було визнано за нею право власності на ? частину вказаної нерухомості та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106221454 від 05.12.2017 року. Вважає, що діями державного виконавця порушені її майнові права, оскільки йому перед проведенням торгів було надіслано повідомлення, що право власності на ? частину квартири, яка підлягала реалізації на електронних торгах, належить їй. У звязку з чим, просить визнати недійсним акт про проведені електронні торги ВП № 49514355 від 13 грудня 2017 року, складений головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Волинській області [PERSON] Ухвалою суду від 26.04.2018 року до участі в справі в якості третьої особи залучено ДП «Сетам». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] [PERSON] також не визнали позов, просили відмовити у його задоволенні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи ДП «Сетам» подав суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] та справу слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом зясовано, що 11 грудня 2017 року були проведені електронні торги з реалізації арештованого майна, на яких була відчужена квартира, що складається з трьох кімнат загальною площею 62,7 кв.м, жилою площею 38,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом про проведені електронні торги від 13 грудня 2017 року (а.с. 11). У відповідності до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно з абзацом другим п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013р. №3 передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на конкурсах, аукціонах (прилюдних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (з урахуванням особливостей її проведення). Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Правила проведення електронних торгів визначено Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.12.2015\~№2710/5 (надалі Порядок). Зокрема, електронні торги\~ це\~продаж майна\~на прилюдних\~торгах за\~принципом аукціону\~або на\~комісійних умовах\~засобами системи\~електронних торгів\~через Веб-сайт,\~за яким\~його власником\~стає учасник,\~який під\~час торгів\~запропонував за\~нього найвищу\~ціну (ч. 1 Порядку). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином. Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України. При цьому, як слідує із рішення Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 161/16686/17 задоволено позовні вимоги [PERSON] та звільнено з-під арешту ? частину квартири, за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 21-22). Крім того, із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить ? частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Також, згаданим рішенням встановлено, що накладені постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції [PERSON] від 03.12.2015 року у виконавчому провадженні №49514355 та постановою старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Волинській області [PERSON] від 16 серпня 2017 року у виконавчому провадженні №49514355 арешти на квартиру [ADDRESS] загальною площею 62, 7 кв.м., 1/2 частина якої належить позивачу на праві власності, перешкоджають їй у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю (а.с. 21-22). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Водночас, як слідує із матеріалів справи, 07.12.2017 року [PERSON] зверталась до державного виконавця із підтверджуючими документами того, що вона є власником ? частини спірної квартири та просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом зняття квартири з електронних торгів (а.с. 16). Доводи державного виконавця стосовно того, що він позбавлений можливості не проводити прилюдні торги не заслуговують на увагу та не узгоджуються із вимогами закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, зважаючи, що відповідачем передано на реалізацію нерухоме майно, частина якого (1/2) належить позивачу, то суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає, що акт про проведення електронних торгів в частині реалізації ? квартири слід визнати недійсним. В решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial