Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною\~ заявою мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] ,у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла, в тому числі, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4798 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №661058. Вона прийняла спадщину, оскільки проживала на день смерті\~ із спадкодавцем, будучи спадкоємцем першої черги за законом. Однак при зверненні до нотаріальної контори постало питання доведення факту проживання із\~ спадкодавцем однією сім`єю, оскільки вона не була в установленому законом порядку зареєстрована зі спадкодавцем. Крім того, нотаріус звернула увагу, що в даному державному акті маються незастережні виправлення (підчистки) у написанні по батькові спадкодавця. При вказаних обставинах вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв`язку з чим просила встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на вище згадану земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позові. Представник відповідача Буринської міської ради належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Свідки [PERSON] та [PERSON] , кожна окремо підтвердили, що покійна [PERSON] все життя проживала в с.Успенка Буринського району Сумської області. З 2003 року до дня смерті останньої з нею проживала її дочка (позивачка по справі) [PERSON] .. Вони мали спільний побут, вели спільне господарство, піклувалися одне про одного, позивачка здійснила поховання матері. Вислухавши пояснення представника позивачки, покази свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд\~ приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] в с.Успенка Буринського району Сумської області, маючи дівоче прізвище « [PERSON] », її матір`ю є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки, копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки та копією паспорта позивачки (а.с.10-11,42-43). [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , у зв`язку з чим\~ відкрилася спадщина, до якої ввійшла, в тому числі, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4798 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №661058, яка розташована на території Успенської сільської ради, що підтверджується поясненнями представника позивачки, копією свідоцтва про смерть спадкодавця, копією державного акту (а.с.9,13). З довідки Успенського старостинського округу Буринської міської ради вбачається, що зареєстроване місце проживання [PERSON] було с.Успенка Буринського району Сумської області (а.с.12). Позивачка у відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки є дочкою [PERSON] , що підтверджується поясненнями представника позивачки, копією свідоцтва про народження позивачки, копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки та копією паспорта позивачки (а.с.10-11,42-43). З метою оформлення спадщини \~позивачка звернулася до нотаріуса, але отримала відмову так, як не була зареєстрована на день смерті разом зі спадкодавцем і їй було запроновано встановити даний факт в судовому порядку, що підтверджується листом приватного нотаріуса Головенської Л.В. (а.с.37). Згідно\~ ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту , визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] постійно проживала за адресою [ADDRESS] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Успенка Буринського району Сумської області. Вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, піклувалися одне про одного і вказані обставини\~ підтверджується доводами представника позивачки,\~ показами свідка та довідкою Успенського старостинського округу Буринської міської ради ради (а.с.12). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України \~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також суд зазначає, що місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст.ст.2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, громадянам України, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.\~ Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини , а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що відсутність зареєстрованого місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала з останньою. Крім того,\~ нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вище зазначене майно, оскільки в державному акті, який посвідчує право власності [PERSON] на цю земельну ділянку, є незастережні виправлення (підчистки) у написанні по батькові останньої, що вбачається з копії державного акту та письмового роз`яснення приватного нотаріуса Головенської Л.В. за №1054/01-16 (а.с.13,37). Разом з тим, як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Державний акт серії\~\~Р2 №661058 був виданий спадкодавцю на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 15.04.2002 року №86 і площа земельної ділянки значиться 2,4798 га з кадастровим номером \~5920987400:03:001:0266 (а.с.14-18). В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дослідженими судом доказами беззаперечно встановлено, що зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] , а запис по батькові спадкодавця у правовстановлюючому документі, що підтверджує право власності останньої на неї, не може бути виправлений так, як і не може бути виданий дублікат державного акту, у зв`язку з\~ внесенням змін до Законів України\~ «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію\~ речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, однак документи, якими було посвідчено\~\~ право власності чи право постійного користування земельною ділянкою видані до набрання чинності цим Законом , є дійсними (п.10 ст.28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України\~ «Про державний земельний кадастр»),\~ що підтверджується, роз`ясненням відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.36). Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а ч.1 ст.131 цього Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати\~ у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2016 року) передбачено, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим законом та іншим нормативно-правовим актам. Не розглядаються документи з підчищеннями, або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно\~ тлумачити зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.\~ Згідно ст.27 цього Закону, державна реєстрація права власності проводиться, в тому числі,\~ на підставі свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року та рішення суду, що набрали законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, в силу ст. 1225 ЦК України\~ право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право на землю гарантується Конституцією (ч.2 ст. ст.373 ЦК). Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним\~ документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, провівши системний аналіз зазначених норм права, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовної заяви [PERSON] та наявність підстав для її задоволення.

Outcome: approved