Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 червня 2012 року їй виповнилося 18 років, в результаті чого стягнення аліментів на її утримання з відповідача за рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2008 року припинилося. Однак, на даний час вона являється студенткою третього курсу педагогічного факультету спеціальності «Дошкільне виховання, початкове навчання» Приватного вищого навчального закладу «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка [PERSON]»янчука» , з платою за навчання 4600 грн. за 2015 2016 навчальний рік, про що свідчить довідка № 15/06/3 від 29 травня 2015 року та договір №15/215 на підготовку бакалавра з вищою освітою, видані Приватним вищим навчальним закладом «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка [PERSON]»янчука», а тому потребує матеріальної допомоги, у зв»язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред»явлення даного позову до припинення навчання. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з»явилася, однак подала заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з»явився, однак подав заяву, згідно якої позовні вимоги про стягнення з нього аліментів визнав у повній мірі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2008 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання двох дітей, у тому числі і позивачки, починаючи з 23 січня 2008 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також встановлено, що позивачці [PERSON] 25 червня 2012 року виповнилось 18 років, внаслідок чого стягнення аліментів на її утримання з відповідача [PERSON] припинилося. Разом з цим встановлено, що позивачка [PERSON] на даний час є студенткою третього курсу педагогічного факультету спеціальності «Дошкільне виховання, початкове навчання» Приватного вищого навчального закладу «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка [PERSON]»янчука», з платою за навчання 4600 грн. за 2015 2016 навчальний рік, про що свідчить довідка № 15/06/3 від 29 травня 2015 року та договір №15/215 на підготовку бакалавра з вищою освітою, видані Приватним вищим навчальним закладом «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка [PERSON]»янчука», у зв»язку з чим потребує матеріальної допомоги. Крім цього встановлено, що відповідач [PERSON] взагалі не надає позивачці [PERSON] на даний час будь-якої матеріальної допомоги, при цьому що він може надавати останній таку допомогу. Згідно ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тому, з урахуванням вищевикладеного та того, що відповідач фактично визнав позов повністю і таке його визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає, що з [PERSON] на користь держави слід стягнути ще і судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. Також, в силу п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved