Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з будинку [ADDRESS]. Заповіту чоловік не залишив, а вона вступила у фактичне володіння та користування вказаним майном, оскільки користується будинком та постійно проживала там на час відкриття спадщини, проте не може оформити прийняття спадщини, оскільки померлий за життя не оформив право власності на будівлю, тому просить позов задовольнити. Крім цього, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним та його матір'ю - [PERSON] право власності в рівних долях на спадкове майно після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO], яке складається з житлового будинку з прибудовою, хліву (стайні), вбиральні, огорожі, та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачка [PERSON] та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] не з'явилися, однак подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, подав заяви про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] та батько [PERSON] - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 03 грудня 2013 року (а. с. 4-8, 34). Також встановлено, що на момент смерті [PERSON], йому належав житловий будинок [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Конончук В.Ю. 29 травня 1990 року, і договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Конончук В.Ю. 15 серпня 1990 року та зареєстрованим в реєстрі за № 736 (а. с. 9-13). Крім цього, встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Ворочівської сільської ради Перечинського району № 266 від 29 вересня 2014 року, згідно погосподарської книги № 4, особовий рахунок [NUMBER], на день смерті [INFO] [PERSON] і в строк до 02 червня 2014 року за адресою [ADDRESS] були зареєстровані дружина - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO] (а. с.36). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки спадкоємці [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилися від її прийняття, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Разом з цим, згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 159/01-16 від 01 вересня 2014 року, позивачці [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючі документи не були зареєстровані у встановленому законодавством порядку та відповідно, право власності на житловий будинок у [PERSON] не виникло (а. с. 22, 29, 30). Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Отже враховуючи те, що оскільки спадкодавець [PERSON] всупереч ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зареєстрував право власності на будинок [ADDRESS], а спадкоємці [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли спадщину, однак у них існують перешкоди для її оформлення у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що за кожним з них слід визнати право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку. На підставі наведеного та

Outcome: partial