Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ПП «Агро», в якій просить визнати недійсним правочин щодо укладення договору від 13.05.2019 оренди землі, кадастровий номер 6320655100:03:000:0093, площею 5,4737 га, укладений між позивачем та відповідачем по справі та припинити інше речове право за №46828056 від 13.05.2019 право оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер 6320655100:03:000:0093, площею 5,4737 гектарів, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 29.12.2012 року між [PERSON] та відповідачем по справі Приватним підприємством «Агро», був укладений договір №16 оренди землі, кадастровий номер 6320655100:03:000:0093, загальною площею 5,4737 га на 10 (десять) років, який був зареєстрований в органах ДЗК 29.12.2012 року за №632065514002502. На підставі зазначеного договору позивач отримує орендну плату. Строк дії договору закінчується 29.12. 2022 року. На початку квітня місяця 2021 року позивач дізналася, що відносно вказаної земельної ділянки 13.05.2019 року між нею та відповідачем вчинено новий договір оренди строком на 10 (десять) років, такий договір нею не укладався. Зазначила, що новий договір від 13 травня 2019 року був вчинений на час дії договору від 29.12.2012 року. Від її імені договір вчинений іншою особою, нею не підписувався і має бути визнаний недійсним. У квітні місяці 2021 року відповідач по справі запропонував позивачу підписати додаткову угоду до договору №16 оренди землі від 29 грудня 2012 року вище зазначеної земельної ділянки, де пропонував «поновити та продовжити термін дії договору оренди земельної ділянки площею 5,4737 га, кадастровий номер 6320655100:03:000:0093 яка розташована на території Близнюківської селищної ради Близнюківського району строком до 01 квітня 2028 року». Додаткову угоду позивач не підписала, оскільки договір оренди від 29 грудня 2012 року діє до 29.12.2022 року, при цьому відповідач не зміг пояснити їй походження нового договору оренди від 13 травня 2019 року вище зазначенної земельної ділянки. У зв`язку з вищезазначеним позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши заяву при подачі позову до суду, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на задоволенні позовних вимог наполягає. Згоду на заочний розгляд справи не надала. Відповідач у судове засідання, повторно, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме: відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК Укр. Причин неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №073178 від 10.02.2005, земельна ділянка, яка розташована на території Близнюківської селищної ради, кадастровий номер 6320655100:03:000:0093, площею 5,4737 га належить [PERSON] . Відповідно до Акту визначення меж земельної ділянки в натурі [PERSON] та орендар ПП «Агро» в особі [PERSON] склали цей акт про визначення меж вказаної земельної ділянки. Відповідно до Акту прийому передачі земельної ділянки згідно договором оренди земельної ділянки №16 від 10.01.2008, [PERSON] передала, а ПП «Агро» в особі директора [PERSON] прийняв земельну ділянку на території Близнюківської селищної ради загальною площею 5,47,37 га. Між [PERSON] та ПП «Агро» в особі директора Степанчука В.В. 10 січня 2008 року було укладено договір оренди землі №16, який було зареєстровано у відділі Держкомзему у Близнюківському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за № 632065514002502, та передано в оренду на десять років відповідачу земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХВ № 073178, загальною площею 5,4737 га, яка розташована на території Близнюківської селищної ради Близнюківського району Харківської області. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №166324150 від 13.05.2019 вбачається, що на земельну ділянку кадастровий номер 6320655100:03:000:0093, проведена державна реєстрація іншого речового права право оренди земельної ділянки строком дії на 10 років, орендар ПП «Агро». Позивач звертаючись до суду з цим позовом зазначила, що ніяких додатковох угод про продовження строку оренди земельної ділянки з ПП «Агро» не укладала і не підписувала. Суд зазначає, що за правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільний прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення і реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту субєктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] обрано такий спосіб захисту свого права, як визнання правочину недійсним та припинення реєстрації іншого речового права. Слід зазначити, що коли особа в позові посилається на те, що нею не був підписаний договір оренди землі, то слід звертатися до суду з позовними вимогами щодо витребування у відповідача земельної ділянки, а не з позовними вимогами щодо визнання правочину недійсним, оскільки правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. До подібного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16. Таким чинм, суд дійшов висновку, що позивачем обраний неефективний спосіб захисту порушеного, на його думку, права, і, як наслідок з цих підстав відмовляє в задоволенні позову. Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов.

Outcome: dismissed