Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкоду здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS]. У позовній заяві зазначено, що на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 07.11.2012 року, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 20.11.2012р. позивач є власником квартири [ADDRESS]. Однак, придбавши житло, позивач позбавлений права користування ним, оскільки дізналася, що відповідачі зареєстровані були ще до придбання квартири при цьому що квартира була не придатна для проживання через не завершення будівництва «[PERSON]». Представник позивача просив позов задовольнити. Відповідач 1,2,3,4,5,6 в судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в тому числі через ЗМІ. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 07.11.2012 року, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 20.11.2012р. (а.с.10-11) позивач є власником квартири [ADDRESS]. Однак, придбавши житло, позивач позбавлений права користування ним, оскільки дізналася, що відповідачі зареєстровані були ще до придбання квартири (а.с.12-13), при цьому що квартира була не придатна для проживання через не завершення будівництва «[PERSON]». Вимоги про зняття з реєстрації направлені позивачем до відповідачів залишились без вручення останнім (а.с.14-25). Актами від 26.11.2012 року, 27.05.2013р та 29.11.2013р. підтверджено факт відсутності проживання відповідачів в даній квартирі (а.с.26-28). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів. з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким частину третю статті 640 ЦК викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше, а право на нерухоме майно та його обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. За вимогами ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Як слідує зі ст..386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню. Суд приходить до висновку, що новий власник житла [PERSON] має право вимагати визнання колишнього власника [PERSON] та членів його сімї, піднаймачів, такими, що втратили право користування, оскільки втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Виселення є наслідком при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та втрату права на житло. Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 3, 15, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved