Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду вищевказаним позовом, уточненому під час судового розгляду, в якому просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 121 в будинку № 20-а по вул. Пархоменка у м. Запоріжжі. В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.09.2006 року, належить квартира [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстровані її онука [PERSON] та правнучка [PERSON], відповідачі у справі. З 2014 року відповідачі не проживають у квартирі, їх речі відсутні, їх місцезнаходження позивачу невідомо. Реєстрація відповідачів в належній позивачу квартирі перешкоджає їй розпоряджатися своїм майном. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позові, просила про його задоволення. Відповідачі,про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не подавали, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідачів за письмовою згодою представника позивача та представника третьої особи. За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району [PERSON] підтримала позов та пояснила, що комісією районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району проведено обстеження житлового приміщення у квартирі [ADDRESS]. За наслідками обстеження встановлено, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають з 15.04.2014 року. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.09.2006 року серії ЯЯЯ № 897933, виданого управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно довідки ЖБК № 15 «Машинобудівник» ради № 2067 від 13.07.2018 року, відповідачі зареєстровані у [INFO], але не проживають у ній з 15.04.2014 року (а.с. 5). Ухвалою суду від 11.01.2019 року задоволено клопотання представника третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, зобовязано районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району провести обстеження житлово-побутових умов малолітньої [PERSON] за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS]. На виконання цієї ухвали районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району проведено обстеження житлового приміщення у квартирі [ADDRESS]. За результатами обстеження складено акт від 12.02.2019 року, зі змісту якого вбачається, що у вказаній квартирі проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В наявності їх особисті речі. [PERSON] лежача особа, дочка [PERSON] здійснює соціальний догляд за інвалідом. Онука, [PERSON] та правнучка [PERSON], [INFO], лише зареєстровані за цією адресою, наявність предметів побуту дитини та її речей комісія не виявила. Дитячих іграшок не має. Неповнолітня дитина не відвідує дошкільні заклади на території Шевченківського району за місцем реєстрації. Зі слів голови ЖБК № 15 «Машинобудівник» [PERSON], онука та правнучка за адресою: [ADDRESS], не мешкають з 15.04.2014 року, участі в утриманні та ремонті квартири не приймають \~ \~ \~ \~ За положеннями ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності, а у відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи наведені докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачі втратили право користування квартирою № 121 в будинку № 20-а по вул. Пархоменка у м. Запоріжжі, оскільки без поважних причин не проживають у ній понад один рік, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved