Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Росвен Інвест Україна», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В., в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5195, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Бригідою В.О. 04.06.2021 року про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 14 287,78 грн. та стягнути з останнього судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що 04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 5195 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором на користь відповідача. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким В.В. 10.08.2021 року відкрито виконавче провадження № 66390631. Однак, вона вважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки під час його вчинення нотаріусом порушено порядок вчинення нотаріальних дій. Зокрема, даний виконавчий напис вчинено без підтвердження безспірності існування боргу, тобто він вчинений з порушенням норм чинного законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання представник позивачки згідно ордеру серії АХ № 1066085 на надання правничої (правової) допомоги від 02.09.2021 року (а.с. 16) адвокат Лисенко А.О. не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд даної справи за його відсутності (а.с. 71-73), в якому вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТзОВ «Росвен Інвест Україна» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В. відзиву на позову та письмових пояснень не подавали, в судове засідання повторно не з`явилися, не повідомивши про причини своєї неявки, хоч були належно повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень та оголошеннями про виклик їх до суду, поміщеними на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 30.09.2021 року, 04.11.2021 року та 19.11.2021 року. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд даної справи у його відсутності (а.с. 58). За таких обставин суд 30.11.2021 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено,що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений Постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172, з наступними змінами та доповненнями, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка така, що визначена імперативною нормою закону. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. В судовому засіданні встановлено, що ТзОВ «Росвен Інвест Україна» 27.05.2021 року звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 60). 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5195, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 003-08767-220713 від 22.07.2013 року, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТзОВ «Росвен Інвест Україна», стягнення проводиться за період з 28.04.2018 р. по 17.04.2021 р., сума заборгованості 14 287,78 грн. (а.с. 8). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким В.В. 04.08.2021 року винесено постанову ВП № 66390631 про відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання (а.с. 9). З наданих нотаріусом на виконання ухвали суду документів встановлено, що 22 липня 2013 року [PERSON] шляхом заповнення заяви № 003-08767-220713 уклала з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір, за яким отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн. на власні потреби, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, на строк 12 місяців (а.с. 61). Згідно з випискою із рахунку [PERSON] (а.с. 62), її заборгованість перед ТзОВ «Росвен Інвест Україна» станом на 27.05.2021 року становить 14 287,78 грн., яка складається із 9 633,85 грн. - простроченої заборгованості за сумою кредиту та 4 653,93 грн. - простроченої заборгованості за відсотками. Вищевказаний розрахунок заборгованості, який також зазначений у виконавчому написі, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не відображає правових підстав для стягнення відповідних сум і не може слугувати доказом безспірності грошових вимог ТзОВ «Росвен Інвест Україна» до позивачки, тим більше з урахуванням часу укладення нею кредитного договору - 22.07.2013 року. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо здійснення часткового погашення кредитної заборгованості (квитанції, платіжні доручення, розписки, чеки тощо), тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у написі, є безспірним. Таким чином, судом встановлено, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум заборгованості, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Вищенаведене свідчить про те, що виконавчий напис від 04.06.2021 року, зареєстрований за реєстровим № 5195, про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 003-08767-220713 від 22.07.2013 року, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. з грубими порушеннями вимог Закону України «Про нотаріат», він порушує права позивачки, а тому його слід визнати таким, що не підлягає до виконання. При цьому суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 21.09.2021 року в справі № 910/10374/17 про те, що вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені, є незаконним, а доказів того, що укладений [PERSON] кредитний договір № 003-08767-220713 від 22.07.2013 року був нотаріально посвідчений суду не надано. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Європейський суд з прав людини в пунктах 80 та 95 рішення від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (заява № 71660/11) вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, в пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Тобто, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved