Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 21.09.2019 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різний характер, погляди на сім`ю та шлюб, сімейні стосунки не склалися. На даний час шлюб існує лише формально і його збереження є неможливим. В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем 21.09.2019 року у Хустському РВДРАЦСу за а/з №203 розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, конверт з поштовою кореспонденцією повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому такий вважається належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду відповідно доп.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Також відповідач повідомлявся про час і місце судового розгляду шляхом оголошення на сайті Хустського районного суду. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 21.09.2019 року у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за а/з №203(а.с.3). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти його розірвання не надав, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Також позивач [PERSON] , у відповідності до ст. 113 СК України, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved