Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON], третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Самбірської міської ради, Львівської області про позбавлення батьківських прав. Позивач позов мотивує тим, що в період з 13.02.2001 року по 12.10.2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] У шлюбі [INFO] в них народилася донька [PERSON]. Позивач стверджує те, що Відповідач від виконання своїх обов'язків щодо дитини умисно ухиляється, адже не піклується про її фізичний та духовний стан, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідне санаторно-курортне лікування, не спілкується з дитиною, яка востаннє з ним спілкувалась ще у 2006 році, тобто більше як 9 років тому, отже, і не виявляє інтересу і до її внутрішнього світу, а відтак підлягає позбавленню батьківських прав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив причини своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від нього не поступало клопотання про слухання справи у його відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без його участі. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Самбірської міської ради в судове засідання не з'явився, однак до суду поступила заява в.о. начальника СуСД Комаровського Б., про розгляд справи за відсутності представника служби, позовні вимоги позивача підтримує. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є мамою, а відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], підтвердженням чого є свідоцтво про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області №1324/2433/12 від 20.03.2013 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що засвідчує свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 05.02.2008 року відділом РАЦС м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції. З позову вбачається, що відповідач від виконання своїх обов'язків щодо дитини умисно ухиляється, адже не піклується про її фізичний та духовний стан, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідне санаторно-курортне лікування, не спілкується з дитиною, яка востаннє з ним спілкувалась ще у 2006 році, тобто більше як 9 років тому, отже, і не виявляє інтересу і до її внутрішнього світу, чим ухиляється як батько від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які доводять, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки, не цікавиться життям та розвитком дитини, а тому суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved