overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 22 лютого 1992 року між нею та відповідачем [PERSON] сільською радою Ратнівського району зареєстровано шлюб, актовий запис №3. У шлюбі народилося двоє дітей: [INFO] дочка [PERSON], [INFO] син [PERSON]. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні погляди на життя, між ними часто виникають сварки і непорозуміння. Просить шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON], розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві, та пояснила, що спільне проживання з відповідачем є неможливим, останній періодично завдає їй побої, протягом останніх років сім'ю матеріально не забезпечує. Зазначила, що примирення між ними неможливе, жодного сенсу немає, діти підтримують її у такому рішенні. Просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутності чи відкладення провадження у справі не клопотав, заперечення проти позову не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], що між сторонами 22 лютого 1992 року укладено шлюб, який зареєстрований [PERSON] сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №3---. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей, один з яких - син [PERSON], [INFO], на даний час є неповнолітнім. Із пояснень позивача вбачається, що сторони шлюбно-сімейних зв`язків між собою не підтримують, підтримувати їх не прагнуть. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені витрати з оплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 23 січня 2011 року між нею та відповідачем відділом РАЦСу Ратнівського районного управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №5. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе внаслідок різних поглядів на життя, втрати взаєморозуміння та поваги, зловживанням відповідачем спиртними напоями, нанесенням їй побоїв. Зазначила, що у шлюбі вони дітей не мають. Просить шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON], розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що вона у зв'язку із зловживанням спиртними напоями відповідачем та завданням їй побоїв проживає окремо від нього, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Шляхів для примирення не вбачає. Уже втретє звертається із даним позовом до суду, оскільки попередні намагання примиритися виявилися безрезультатними, відповідач жодних дій для збереження сім`ї не вживає. З цих підстав вважає збереження шлюбу неможливим. Просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутності чи відкладення провадження у справі не клопотав, заперечення проти позову не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження, що між сторонами 23 січня 2011 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом РАЦСу Ратнівського районного управління юстиції, актовий запис №5. Із пояснень позивача вбачається, що сторони припинили спільне проживання як подружжя, шлюбно-сімейних зв`язків між собою не підтримують, підтримувати їх не прагнуть, відповідач влаштовує сімейні скандали, у ході яких наносить їй побої. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені сплачені останньою судовий збір та витрати на правову допомогу при складанні позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 23 червня 1994 року між нею та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ратнівського районного управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №18. У даному шлюбі народилося двоє синів: [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON]. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе внаслідок того, що відповідач протягом останніх шести років проживає окремо. Просить шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON], розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві. Пояснила, що між нею та відповідачем припинені шлюбно-сімейні відносини, останні шість років вони проживають окремо, спільним побутом не пов`язані, життям один одного не цікавляться. Просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання вдруге не з`явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутності чи відкладення провадження у справі не клопотав, заперечення проти позову не подав. За таких обставин суд відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України зі згоди позивача постановляє заочне рішення у справі. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження, що між [PERSON] та [PERSON] 23 червня 1994 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ратнівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №14. У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON], [INFO] - син [PERSON], про що свідчать відповідні свідоцтва про їх народження. Із пояснень позивача вбачається, що на даний час сторони припинили спільне проживання як подружжя, шлюбних відносин не підтримують, підтримувати їх не прагнуть. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між ними. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останньою та документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 25 травня 1993 року між нею та відповідачем відділом РАЦСу Ратнівського районного управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №07. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе внаслідок різних поглядів на життя, втрати взаєморозуміння та поваги. Відповідач жодної матеріальної допомоги сім`ї не надає, перешкоджає доступу до господарських приміщень, а також до частини будинку. Останній має іншу жінку, з якою періодично проживає. Просить шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON], розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві, та пояснила, що сумісне життя з відповідачем є нестерпним. Шляхів для примирення не вбачає. Просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутності чи відкладення провадження у справі не клопотав, заперечення проти позову не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження, що між сторонами 25 травня 1993 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом РАЦСу Ратнівського районного управління юстиції, актовий запис №07. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей, одна з яких, дочка [PERSON], [INFO], на даний час є неповнолітньою. Із пояснень позивача вбачається, що сторони припинили спільне проживання як подружжя, шлюбно-сімейних зв`язків між собою не підтримують, підтримувати їх не прагнуть. Відповідач має намір створити іншу сім'ю. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджений сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 27 листопада 1995 року між нею та відповідачем Поступельською сільською радою Ратнівського району зареєстровано шлюб, актовий запис №11. У даному шлюбі народилося двоє дітей, які на даний час є неповнолітніми. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями, влаштуванням сварок і бійок. Вони подружніх стосунків тривалий час не підтримують та протягом року проживають окремо один від одного, їх шлюб існує лише формально. Просить шлюб, зареєстрований між нею і [PERSON], розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві. Пояснила, що між ним та відповідачем припинені шлюбно-сімейні відносини, більше одного року вони проживають окремо. Вона разом із дітьми проживає в Республіці Білорусь, де працевлаштована, діти навчаються. Зазначила, що шляхів для примирення не вбачає. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав. Пояснив, що шлюб між ними існує лише формально. Близько 3-4 років тому вони припинили спільне проживання як подружжя. Вважає примирення неможливим. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження, що між [PERSON] та [PERSON]. 27 листопада 1995 року укладено шлюб, який зареєстрований Поступельською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №11. У шлюбі в сторін народилося двоє синів: [INFO] - [PERSON] та [INFO] - [PERSON], про що свідчать відповідні свідоцтва про їх народження. Із пояснень сторін вбачається, що на даний час сторони припинили спільне проживання як подружжя, шлюбних відносин не підтримують, підтримувати їх не прагнуть. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання сторін продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між ними. Від стягнення з відповідача на свою користь понесених і документально підтверджених судових витрат із сплати судового збору позивач відмовилася.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що вона являється інвалідом 2-ї групи та отримує пенсію по інвалідності, однак розмір пенсії є недостатнім для задоволення власних потреб, оплати комунальних послуг та купівлі ліків. Позивачка проживає у квартирі одна, будь-якої матеріальної допомоги від інших осіб вона не отримує, потребує постійного лікування. Відповідачі являються її синами, працездатні, можуть надавати матеріальну допомогу, а тому, посилаючись на ст.ст. 202, 203, 205 Сімейного кодексу України, позивачка просить стягувати із відповідачів аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно. В судовому засіданні [PERSON] заявлений позов підтримала та уточнила, що із кожного із відповідачів просить стягувати по одній тисячі гривень. Відповідач [PERSON] подав у судове засідання заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечив, вказав, що брат [PERSON] також не заперечує проти позовних вимог і їх позиція є узгодженою. Суд, заслухавши позивачку та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків , які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 203 зазначеного Кодексу дочка, син крім сплати аліментіві зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Статтею 205 СК визначено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , являється матір`ю відповідачів - [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідачі зареєстровані за цією ж адресою, однак мають власні сім`ї і проживають окремо. Позивачка являється інвалідом 2-ї групи та отримує пенсію по інвалідності в сумі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи, що позивачка є особою пенсійного віку, інвалідом 2-ї групи, а тому є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги, відповідачі не заперечують щодо надання такої допомоги, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову. На підставі ст.ст. 202, 203, 205 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання до Кам`янка-Бузької Державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті брата [PERSON] , що помер [INFO] , після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] та після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що після смерті брата, матері та батька залишилось спадкове майно, але через свою юридичну неграмотність та некомпетентність не розумівши змісту ст. 1270 ЦК України, вона пропустила строк на прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача в телефонограмі просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Представник третьої особи подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер брат позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.02.2005р.. [INFO] померла мама позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.06.2007р.. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.04.2009р.. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельні ділянки. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з листа Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори від 22.07.2020 р. №885/07-14, що видати свідоцтво про право на спадщину позивачці не можна, оскільки пропущений термін для прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачем дійсно з поважних причин пропущено шестимісячний строк, встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини за померлою. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, а тому позивачу потрібно визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в межах строку, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася\~ в суд із позовною заявою, в якій просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] .. В обґрунтування позову зазначила, що після смерті матері залишилось спадкове майно, через юридичну неграмотність та некомпетентність не розумівши змісту ст. 1270 ЦК України, пропустила строк на прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак її представник подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] , померла матір позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2020р.. За життя [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №29 виданою 28.02.2020 року Убинівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області. За життя [PERSON] була власником ј частини житлової квартири [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру виданого 21 січня 1997 року, виконкомом Львівської міської ради народних депутатів. \~ \~ \~ \~ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ј частину житлової квартири [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру виданого 21.01.1997 року Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів. З матеріалів справи вбачається, що позивачем дійсно з поважних причин пропущено шестимісячний строк, встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини за померлою. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, а тому позивачу потрібно визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в межах строку, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України.\~

Outcome: approved