Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне. [PERSON] зареєстрована в кімнаті, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В спірній кімнаті зареєстровані відповідачі, син, дочка та онук позивача, [PERSON], [PERSON], [PERSON], які з 2009 року там не проживають без поважних причин. У зв'язку із викладеним позивач просить визнати до [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS] та зобов'язати їх знятися з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив вирішити питання на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі. Тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, не перевищувати шести місяців. Тимчасова відсутність наймодавця, членів його родини не потребує згоди з боку інших членів родини. Не має значення й причина відсутності, якщо вона продовжувалася більш шести місяців. Суд має право визнати громадянина втратившим право на житло, якщо доведено, що він не користується цим житловим приміщенням більше шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до копії ордеру на житлову площу в гуртожитку, виданого Сєвєродонецьким приладобудівним заводом № 99 від 29.10.1990 року, кімната [ADDRESS] видана кімнатонаймачу, [PERSON] (позивач по справі), з правом зайняття зазначеної кімнати членами сім'ї наймача - [PERSON] (відповідач по справі), [PERSON] (відповідач по справі). Ордер виданий на підставі особистої заяви [PERSON]. Згідно із копією довідки № 1745 від 19.05.2016 року, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], (позивач по справі), [PERSON] (онука позивача), [PERSON], [INFO], (правнука позивача), [PERSON], [INFO], (відповідач по справі), [PERSON], [INFO], (відповідач по справі), [PERSON], [INFO], (відповідач по справі). Відповідно до копії Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 19.05.2016 року, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають за місцем реєстрації в кімнаті [ADDRESS] з 2009 року. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] за місцем реєстрації не проживають з 2009 року без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування кімнатою [ADDRESS], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, відповідачі підлягають зняттю з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у зв'язку із чим необхідно відмовити у задоволенні позовної вимоги стосовно зобов'язання Сєвєродонецького МВ УДМС України в Луганській області зняти відповідачів з реєстрації місця проживання в кімнаті [ADDRESS].

Outcome: partial