Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 серпня 2006 року було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. До грудня 2012 року вони проживали разом. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Чоловік не приймав участі у веденні домашнього господарства, не надавав належної матеріальної допомоги сім'ї, не займався вихованням дитини. В грудні 2012 року шлюбні відносини припинилися, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. За їх домовленістю донька залишиться проживати разом з позивачем. А тому позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд задовольнити позовні вимоги. Підтвердила, що з грудня 2012 року не проживають разом з відповідачем. Вважає збереження шлюбу не можливим. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини нерегулярно. Позивач також додала, що вона працює, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Захворювань, які б потребували значних матеріальних витрат ані вона, ані дитина не мають. Відповідач, позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Підтвердив, що з позивачем не проживають разом з грудня 2012 року. Проти розірвання шлюбу не заперечував, оскільки збереження сім'ї не можливе. Проти стягнення аліментів не заперечував, проте пояснив, що працює неофіційно, має нерегулярний дохід. Інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 серпня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 719 (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з грудня 2012 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що донька буде проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: partial