Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі договору дарування позивач є власником будинку № 25/1 по вул.Кирпична в м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. 19 липня 2012 року в цьому будинку зареєстрована [PERSON], яка в цьому будинку ніколи не проживала. Місце проживання відповідача не відоме. Реєстрація відповідача в будинку не дає позивачу можливості в повному обсязі розпоряджатися власним майном, позивач не має можливості самостійно зняти з реєстрації відповідача. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком № 25/1 по вул.Кирпична в м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що відповідач проживала разом з її сином, вони мають спільну дитину. Відповідач була зареєстрована в будинку за її згодою, проте у будинку вона ніколи не проживала. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі договору дарування від 17 грудня 2003 року є власником 1/3 частини будинку № 25 по вул..Кирпична м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області (а.с.6). За цією адресою з 19 липня 2012 року зареєстрована [PERSON], що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 9 листопада 2016 року (а.с.10) та домовою книгою (а.с.7). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] раніше проживала разом з її братом та вони мають спільну дитину. Відповідач ніколи постійно не проживала в цьому будинку, лише приїжджала в гості. З 2014 року вона взагалі не проживає в будинку. Відомо, що відповідач, нібито проживає в м.Синельникове. Ніяких її речей в будинку не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] та мешкає в будинку по вул..Кирпична, 21а м.Верхньодніпровськ. Відомо, що [PERSON] проживала разом з сином позивача, проте постійно в будинку позивача вона ніколи не проживала, лише приїздили періодично. Де вона проживає зараз не відомо взагалі, але тривалий час її взагалі не бачила. Відповідно до ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Досліджені у справі докази дають суду підстави вважати, що [PERSON] понад рік не проживає в [INFO] без поважних причин, вона добровільно визначила своїм місцем проживання іншу адресу. Домовленості про збереження права користування житлом у разі відсутності між [PERSON] та [PERSON] не було. У звязку з встановленими судом обставинами суд приходить до висновку, що [PERSON] є такою, що втратила право користування житлом за адресою: вул.. Кирпична, 25 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved