Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з уточненими позовними вимогами до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зобов'язання [PERSON] зареєструвати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в Державній реєстраційній службі Тернопільського міського управління юстиції та виселення з квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] В обґрунтування вимог посилається на те, що вона є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] відповідно до договору про дольову участь у будівництві житла № 37 від 08 вересня 2004 року, укладеного між приватним підприємцем [PERSON] як забудівником та [PERSON] і [PERSON] як дольовиками, власником другої половини вищевказаної квартири мала б виступати [PERSON], яка після одруження змінила прізвище на [PERSON]. [PERSON] зареєстрував своє право власності в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13 травня 2011 року за реєстраційним № 33635478 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконкомом Тернопільської міської ради 13.05.2011 року. Право власності позивачки на 1/2 частину вищевказаної квартири зареєстроване відповідно до витягу №3406346 від 23.06.2012 р. виданого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації». Однак відповідачка ухиляється від свого обов'язку оформити та зареєструвати своє право власності на 1/2 частину їх спільної квартири, чим створює для позивачки неправомірні перешкоди та обмеження щодо здійснення її права власності. Дані перешкоди полягають у тому, що позивач не має можливості продати свою частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], вона не може розділити із співвласником витрати щодо утримання спільної квартири та не може встановити порядок володіння та користування майном. Крім того, відповідачка [PERSON], не будучи співвласником квартири, без узгодження з позивачем неправомірно заселила у зазначене житлове приміщення квартирантів, а саме : [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказані особи проживають за адресою по [ADDRESS] з 1 вересня 2015 року без реєстрації, користуються квартирою, послугами Об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку щодо утримання даного будинку, споживають світло, газ, воду, тепло. Враховуючи, що вона-позивач, як власник 1/2 частини даної квартири, згоди на їх вселення не надавала, то їх вселення здійснено всупереч вимогам ч.1 ст.358 Цивільного кодексу України та порушує її право власності на частку у квартирі. А тому просить суд, зобов'язати відповідачку [PERSON] зареєструвати своє право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в Державній реєстраційній службі Тернопільського міського управління юстиції та виселення з квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, з мотивів, наведених в позовній заяві та уточненні до позову та просили позов задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися повторно і про причини неявки суду не повідомили, хоча судом приймалися міри для належного їх повідомлення про день і час розгляду справи. За наведених обставин, приймаючи до уваги вимоги ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає неявку відповідачів неявкою без поважних причин, що не перешкоджає заочному розгляду справи у відсутності відповідачів та постановленню заочного рішення на підставі наявних доказів про права і взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлені наступні обставини: 08 вересня 2004 року між приватним підприємцем [PERSON] як забудівником та [PERSON] і [PERSON] як дольовиками, було укладено договір про дольову участь у будівництві житла №37. Відповідач [PERSON] після одруження змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2008 року. [PERSON] зареєстрував своє право власності 1/2 частину квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого виконкомом Тернопільської міської ради 13.05.2011 року. Відповідно до договору дарування 1/2 частини квартири від 19.06.2012року, [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» №34606346 від 23.06.2012 року. Відповідно до повідомлення ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 317/07-2 від 12.05.2016 року, станом на 29.12.2012 року згідно обліку технічної інвентаризації 1/2 частина квартири [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Середа І.А. за реєстровим №1542, інша 1/2 частина вищевказаної квартири в бюро не зареєстрована. Згідно актів ОСББ від 25.01.2016 року, 26.04.2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] поселились у квартиру [ADDRESS] з дозволу [PERSON] Платять їй комунальні послуги та 450 грн. за проживання. Позивач [PERSON], як власник 1/2 частини даної квартири, згоди на їх вселення не надавала. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, в т.ч. від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], без узгодження з [PERSON] неправомірно заселила в житлове приміщення квартирантів, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказані особи проживають за адресою по [ADDRESS] з 1 вересня 2015 року без реєстрації, користуються квартирою, послугами Об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку щодо утримання даного будинку, споживають світло, газ, воду, тепло. Отже, вселення квартирантів здійснено всупереч вимогам закону та порушує право власності [PERSON], а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Що стосується позовної вимоги щодо зобов'язання відповідачки [PERSON] зареєструвати своє право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в Державній реєстраційній службі Тернопільського міського управління юстиції, то, як роз'яснює Верховний Суд України в п.8 постанови пленуму від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» - в контексті реалізації принципу свободи розпорядження особи своєю власністю «Норма частини третьої статті 182 ЦК щодо можливості оскарження до суду відмови у державній реєстрації, ухилення від державної реєстрації, відмови від надання інформації про реєстрацію застосовується лише щодо дій (бездіяльності) органів, які здійснюють таку реєстрацію.» Відтак вважає, що дана вимога позивачки до задоволення вона не підлягає, оскільки втручання в реалізацію права власності особи за позовом іншої особи - співвласника повинно здійснюватися виключно у відповідно з законом, при чому законом якісним, тобто чітко виписаним та чітко зрозумілим для особи щодо якої наступають наслідки реалізації приписів Закону. При цьому суд зауважує, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами труднощів, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності відповідачки на іншу частину спірної квартири, реалізувати власну [PERSON] належну їй частину квартири, чи відкрити особовий рахунок на сплату комунальних послуг відповідно до частки у праві власності. Аналізуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, зі сторони відповідачів, які підлягають захисту, шляхом виселення з квартири [ADDRESS] [PERSON]., [PERSON], [PERSON] В задоволенні решти вимог слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial