Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитини повноліття. В подальшому представник позивача уточнила позовні вимоги [PERSON], відповідно до яких просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 15 листопада 2014 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16 вересня 2017 року. Від цього шлюбу 06 грудня 2017 року народилась дитина [PERSON], який на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має постійне місце роботи та дохід. Також [PERSON] зазначила, що як їй відомо, [PERSON] також сплачує аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу. Ухвалою судді Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С.В. від 15.05.2018 року прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до розгляду та відкрите провадження у справі. Справу вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 11 червня 2018 року за вхідним № 2903/18-вх відповідачем по справі надано відзив на позовну заяву [PERSON] відповідно до якого, останній заперечував проти розміру аліментів, який просила стягнути з нього позивач та вважав за можливе стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/10 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що окрім сина [PERSON] у нього на утриманні ще є донька [PERSON], [INFO] від першого шлюбу, на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, а також дружина [PERSON], яка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, та дитина від третього шлюбу [PERSON], [INFO], яка також перебуває на його утриманні. 18 липня 2018 року за вхідним № 3639/18-вх представник позивача [PERSON] через канцелярію суду надала відповідь на відзив відповідача, в якому зазначила, що [PERSON] не надав належних доказів того, що у нього на утриманні ще є діти, а також належних та допустимих доказів, які б спростували право позивача, [PERSON] на отримання аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON]. Строк відрядження судді Мащенко С.В. закінчився 06.08.2018 року, справа по суті не розглянута. Згідно розпорядження керівника апарату суду від 18.09.2018 року за № 829 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 18.09.2018 року, справу передано до розгляду судді Трояновській Т.М. Ухвалою судді Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновської Т.М. від 18.09.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини прийнято до провадження. Ухвалою суду від 24.01.2019 року за клопотанням представника відповідача відповідно до положень ч. 1 ст. 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача: [PERSON] та [PERSON]. Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, посилаючись на обставини, що викладені у позові. Також представник позивача звернула увагу на те, що діти одного батька не можуть отримувати різний розмір матеріального забезпечення з боку батька відповідно до вимог Сімейного кодексу України. При цьому [PERSON] зазначила, що стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] не матиме негативних наслідків щодо зміни розміру отриманих аліментів [PERSON] Також представник позивача зазначила, що [PERSON] та третя особа [PERSON] не надали суду доказів того, що також разом із дитиною [PERSON] знаходяться на утриманні відповідача. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що відповідач не відмовляється від надання допомоги на утримання сина [PERSON], проте вважає, що розмір аліментів є явно завищеним з огляду на те, що у [PERSON] окрім малолітнього сина [PERSON] є ще двоє малолітніх дітей від інших шлюбів, які також потребують матеріальної допомоги та знаходяться на його утриманні. А також те, що за рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 05.11.2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 16 січня 2018 року до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, що також впливає на визначення розміру аліментів, сукупний розмір стягнення яких не може перевищувати 50 % відсотків доходів платника аліментів. Вважала за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/10 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася завчасно та належним чином відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, але через канцелярію суду надала письмові пояснення за вхідним № 1225/19-вх від 18.02.2019 року відповідно до яких просила під час прийняття рішення врахувати положення статей 84, 182 та 183 Сімейного кодексу України та те, що [PERSON] на даний час втретє одружився, має на утриманні їх спільну доньку [PERSON], [INFO], доньку від першого шлюбу [PERSON], [INFO], на утримання якої сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно. А також те, що вона також наданий час перебуває на утриманні свого чоловіка, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку (а.с. 95 102). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася завчасно та належним чином відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, але через канцелярію суду надала письмові пояснення за вхідним № 1226/19-вх від 18.02.2019 року, які за змістом аналогічні поясненням відповідача та третьої особі [PERSON] (а.с. 103 113). Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи, своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, відсутність підстав для визнання їх явки обовязковою, суд вважає за можливе провести підготовче засідання без участі сторін. Вислухавши пояснення сторін,\~перевіривши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2014 року по 15 вересня 2017 року, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 246160, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області 15.11.2014 року (а.с. 4) та свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 182013, виданого Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 15.09.2017 року (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 500561, виданого Виконавчим комітетом Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області 11.12.2017 року батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Зазначені обставини у судовому засіданні учасники справи визнали, у суду не має сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а отже відповідно до частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вони не підлягають доказуванню. Як вбачаєтьсяз довідки, виданої Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області від 20.12.2017 року № 1639, [PERSON], [INFO], зареєстрована та мешкає в селищіПалатки Нововодолазького району Харківської області, по вулиці Садова, будинок 10 та має на утриманні сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Вирішуючи даний спір суд виходить з приписів частини 2 статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, якими чітко визначений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями статті 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення частини 8 статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення\~нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Таким чином, в даному випадку наявні правові підстави для стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON]. При визначені\~розміру аліментів\~суд відповіднодо статті 182 Сімейного кодексу України враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абзаці 3 пункту 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи та стабільний заробіток, що підтверджено копією довідки про доходи, виданою Приватним акціонерним товариством «Трест Житлобуд 1» від 19.06.2018 року за № 01/111 (а.с. 115). З вищевказаної довідки вбачається, що [PERSON] працює електрозварювальником та йому за період з грудня 2017 року по травень 2018 року нараховано заробітну плату у розмірі 54666,88 грн., сплачено аліментів у розмірі 17908,26 грн. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17.11.2007 року по 21.05.2017 року (а.с. 111). Від цього шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 116030, виданого Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області 17.06.2008 року батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 112). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області [PERSON] від 11.06.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 631/657/14, виданого 27.05.2014 року Нововодолазьким районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів, починаючи з 22.04.2014 року і до повноліття дитини (а.с. 58, 57, 110). Разом з тим, судом встановлено, що з 05.12.2017 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому Красноградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що видано свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 340352 (а.с.37, 98) та має на утриманні малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І ВЛ № 500492, виданого Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Красноградського району Харківської області 22.03.2018 року, батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 35, 102). Таким чином, встановлено та не оспорюється учасниками справи, що відповідач по справі [PERSON] має трьох малолітніх дітей, матерями яких є різні жінки, що породжує його обовязок утримувати всіх дітей незалежно від того, з ким він проживає фактично. Поряд з цими обставинами, при визначені розміру аліментів, які просить стягнути [PERSON], суд бере до уваги й те, що за рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 05.11.2018 року по справі № 631/643/18 (провадження № 2/631/494/18) з [PERSON], [INFO], стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 16 січня 2018 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, а саме до 06.12.2020 року. З огляду на вище викладене, дослідивши матеріальне становище відповідача, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачем, відповідач не надає допомоги на її утримання, хоча має постійне місце роботи й заробітну плату, а також задовільний стан здоровя, враховуючи наявність у відповідача інших двох малолітніх дітей на утриманні та аліментні зобовязання на утриманні позивача по даній справі, суд приходить до висновку, що уточненні позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON], аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Обираючи саме такий розмір аліментів суд, окрім вищевикладеного, виходить із встановленого законодавством України мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку. Так,\~статтею 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» \~від 07.12.2017\~року №\~2246-VIII\~встановлено у\~2018\~році прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~для дітей\~віком до\~6\~років у\~розмірі: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень Статтею 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» \~від 23.11.2018\~року №\~2629-VIII\~встановлено у\~2019\~році прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~для дітей\~віком до\~6\~років у\~розмірі: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Приймаючи уваги, середньомісячний дохід відповідача за минулий 2018 рік, якій згідно довідки про доход, склав 9111,15 гривень на місяць, то 1/6 частина його, буде дорівнювати майже прожитковому мінімуму для дитини до 6 років. Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що частина 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд вважає, що аліменти з відповідача відповідно до положення частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 27 грудня 2017 року. Крім того, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З огляду на вище викладене,

Outcome: partial