Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 22.09.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1730. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, різних поглядів на життя та шлюб, а також постійних сварок. Подружні відносини між ними не підтримуються з 04 серпня 2017 року, шлюб носить формальний характер. Вважає подальше збереження сім'ї не можливим, а тому, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили шлюб розірвати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав та не заперечував проти їх задоволення, а в частині стягнення з нього судового збору просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] її представника [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 110 СК, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 22.09.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області зроблено відповідний актовий запис № 1730. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], домовленість про місце проживання якої разом з позивачкою між сторонами досягнута. На даний час подружні відносини між сторонами не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір відсутній. А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам сторін. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved