Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних засобом підвищеної небезпеки при ДТП. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27 листопада 2011 року о 1300 годині [PERSON], керуючи заднім ходом автомобілем марки «Renault Logan» державний номер [NUMBER], не впевнився в безпеці дорожнього руху та скоїв наїзд на автомобіль «Volkswagen Passat» державний номер [NUMBER], який стояв позаду, під керуванням [PERSON], після чого залишив місце ДТП, до якої він був причетний. В наслідок ДТП був пошкоджений його автомобіль. Вартість матеріальних збитків, згідно висновку спеціаліста № 081 від 30 березня 2012 року становить 1 839 гривень 35 копійок, Вартість проведення дослідження, згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 24 від 04 квітня 2012 року становить 300 гривень. Вважає, що їй спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що порушений товарний вигляд автомобіля і його неможливо продати за ту ціну, що була до пошкодження. Відповідач зник з місця ДТП, ухиляється від відшкодування збитків. Моральну шкоду оцінює в 2 000 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 839 гривень 35 копійок, моральної шкоди - 2 000 гривень, витрати, пов'язані з проведенням експертизи в сумі 300 гривень та судовий збір в сумі 214 гривень 60 копійок. Позивачка в судове засідання не з'явилася, просить суд розглянути справу за її відсутності, так як є пенсіонером і не має можливості з'явитися в судове засідання. У прийнятому рішенні покладається на розсуд суд. Відповідач під час його допиту в порядку судового доручення з позовом не погодився, пояснив суду, що матеріальну шкоду не визнає, оскільки він до сьогоднішнього дня не знає, винен він, чи ні. Йому не вручалися протоколи ДАІ, він не впевнений, що саме він спричинив шкоду, оскільки на його автомобілі немає пошкоджень взагалі. Йому відомо, що він притягнутий за цю ДТП до адміністративної відповідальності постановою Новомосковського міськрайонного суду, яку при перегляді апеляційним судом Дніпропетровської області залишено без змін. Його доводи до уваги не були прийняти жодним з суддів, до апеляційного суду не викликали взагалі. Тільки тому він вимушений визнати матеріальну шкоду, оскільки розуміє, що її знадобиться відшкодувати. Моральну шкоду не визнає, оскільки не вважає, що вона була спричинена, себе винуватим не почуває, все сфальсифікував [PERSON], який віднайшов свідка, поставив автомобіль в недозволеному місці. Просить суд відмовити у стягненні моральної шкоди. Не заперечує, щоб розгляд справи проводився за його відсутності, просить направити на його адресу повний текст судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Не дивлячись на невизнання своєї вини відповідачем під час розгляду цієї справи, встановлено, що вона вже доведена постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 0427/348/2012 від 16 лютого 2012 року. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №081 від 17 квітня 2012 року підтверджується, що вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Volkswagen Passat» державний номер [NUMBER] складає 1 839 гривень 35 копійок. Квитанцією до прибуткового касового ордера №24 від 04 квітня 2012 року підтверджується, що витрати на залучення експерта становлять 300 гривень. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджене, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів. Ч.2 ст.1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на вищевикладене, матеріальну шкоду та витрати, пов'язані із залученням спеціаліста, слід стягти у повному обсязі. Ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. П.3 ч.2 ст.23 - моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує характер та об'єм її фізичних, душевних, психічних страждань від пошкодження її майна, втрати ним його товарного вигляду, зменшення ринкової вартості та тих незручностей, що призводить до необхідності проведення відновлювального ремонту, що потребує від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідність п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд встановлює в залежності від характеру та об'єму страждань (фізичних, духовних, психічних й тому подібне), які переніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалістю, можливості поновлення й тому подібне) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих та виробничих зносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Суд вважає, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, що у відшкодування моральної шкоди [PERSON] необхідно стягнути з відповідача [PERSON] в межах заявлених позивачем позовних вимог 200 гривень. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial