Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 50% доходів відповідача щомісячно та стягнення невиплаченої суми за попередній період у розмірі 16680 грн., стягнення судових витрат. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, висловивши готовність сплачувати в розмірі 1/3 частини доходу щомісячно на утримання дітей, а також просив відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення невиплаченої суми за попередній період у розмірі 16680 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 05.06.1999 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії І-НМ № 019449 від 05.06.1999 року (а.с.19). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що посвідчується копією Свідоцтва про народження (а.с.23). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.01.2016 року було позов задоволено: розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки КП «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління» м. Бориспіль від 08.07.2016 року [PERSON], [PERSON], а також неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO] (а.с.24), однак до січня 2016 року одна донька проживала із батьком. Неповнолітні доньки [PERSON] та [PERSON] проживають на даний час із позивачем у м. Івано-Франківську та навчаються у Івано-Франківській спеціалізованій школі №1 з поглибленим вивченням англійської мови (а.с. 25-26). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2016 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей (а.с.28) Позивач у судовому засіданні зазначила, що її доходів не вистачає на утримання дітей. При цьому позивач повідомила суд, що значну частину своїх доходів витрачає на власне лікування, так як постійно хворіє (з 2009 року). Однак відповідач суду звернув увагу на те, що позивач амбулаторно лікується з призначенням курсу лікування у 2006 році - таблетовано (а.с.34-38). Відповідач у судовому засіданні повідомив, що він добровільно платив по три тисячі гривень на утримання дітей (по 1500 грн. на кожну дитину). З вересня 2016 року, у звязку із збільшенням витрат на дітей, добровільно сплачує по 2 тисячі гривень на кожну дитину (4 тисячі гривень на двох дітей). Позивач не заперечувала факту сплати аліментів відповідачем добровільно за попередній період. При цьому, окрім готівки, несе витрати і матеріальні, про що подано ним розрахунком. Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного державою для відповідної категорії дітей. Відповідач подав до суду заперечення проти позову, в якому вказав, що він добросовісно та в повному обсязі належно виконує свій обовязок батька щодо утримання дітей, добровільно надаючи кошти, так і купуючи дітям одяг, взуття, компютерну техніку, телефони, оплачуючи додаткові заняття із репетитором, максимально та постійно організовуючи дозвілля та відпочинок дітей у літній та зимовий період. При визначенні розміру аліментів, суд врахував дохід позивача та відповідача, а також те, що неповнолітні діти проживають із матірю. Також судом враховано і те, що обидві сторони несуть витрати на власне лікування, що підтверджується медичними документами, які містяться у матеріалах справи (а.с.34-38, 170-180). При цьому відповідач несе фінансові витрати за договором позики (а.с.141). У судовому засіданні, частково визнавши позовну вимогу про стягнення аліментів, відповідач просив визначити в рішенні сплату аліментів на користь дітей, а не позивача. Позивач не заперечувала проти того, щоб відповідач сплачував кошти безпосередньо дітям (на відкриті рахунки). Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовну вимогу щодо стягнення аліментів на користь [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на їх утримання слід частково задовольнити, встановивши розмір аліментів - 1/3 частки доходів [PERSON] (у рівних частках по 1/6 частці на кожну дитину) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 01.12.2016 року, оскільки відповідач добровільно сплачував аліменти за попередній період без визначення їх розміру рішенням суду та під час справи 4 тисячі гривень щомісячно, що підтверджувалося у судовому засіданні і позивачем. Стосовно заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення коштів на утримання дітей за попередній період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року у розмірі 16680 грн. суд звертає увагу на наступне. Позивачем у позові розраховано самостійно, що третину від середнього заробітку відповідача складає 5280 грн, у сумі за 6 місяців складає 31680 грн. Натомість відповідач добровільно надав позивачу кошти на утримання дітей за цей період з січня по червень 2016 року у сумі тільки 15000 грн. А тому просить стягнути різницю в сумі 16680 грн. Частина 2 ст. 79 СК України передбачає, якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Згідно частини 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. У судовому засіданні сторонами підтверджено, що рішення суду про стягнення аліментів немає, а відповідно й виконавчий документ про стягнення аліментів не видавався. Також не надано сторонами доказів подання заяви за місцем роботи відповідача про відрахування аліментів. Тобто, доводи позивача та її самостійне визначення зобовязань на 1/3 доходів відповідача, є безпідставним. Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що у задоволенні заявленої позовної вимоги про стягнення невиплаченої суми за попередній період у розмірі 16680 грн. слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 79, 141, 180, 182, 184, 187, 194 СК України,

Outcome: partial