Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначила, що 21 червня 2004 року був зареєстрований шлюб з відповідачем по справі у Кіровському районному управлінні юстиції м. Донецька, актовий запис № 306. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 14 жовтня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На даний час позивачка з сином є внутрішньо переміщеними особами з м. Донецька та фактично проживають у [ADDRESS]. 23 січня 2017 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідач ухиляється від своїх батьківських прав відносно сина, що підтверджується довідки ВДВС Києво-Святошинського району Київської області від 19.06.2017 року № 10555 про заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина. В довідці від 15 вересня 2017 року, виданої « Гімназією-загальноосвітньою школою І ступеня» м. Боярка, де навчається син вказано, що вихованням дитини займається позивачка, а батько [PERSON] жодного разу не з'являвся у навчальному закладі. Так як аліменти вже стягнуто за рішенням Шевченківського районного суду, то позивачка просить стягнути з відповідача кошти на додаткові витрати на дитину. У даний час погіршився матеріальний стан позивачки, яка є переміщеною особою, змушена винаймати житло та повністю сама матеріально забезпечувати свою дитину. Син позивачки навчається в гімназії та потребує значних коштів для забезпечення всього необхідного для навчання. Син потребує значних коштів для харчування, одягу та всього необхідного. Крім того син потребує коштів для придбання ліків. Даний факт підтверджується довідкою із Боярської амбулаторії від 19.09.2017 року. Позивачка просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], та стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, про дату судового засідання повідомлений належним чином. Від представника третьої особи надійшло клопотання про слухання справи у її відсутність. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, [PERSON] народився [INFO] року. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. У відповідності до довідки «Гімназії-загальноосвітньої школи І ступеня» від 15.09.2017 [PERSON] навчається у «Гімназії-загальноосвітньої школи І ступеня» у 4(8)-В класі. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23.01.2017 на користь позивачки стягнуто аліменти з відповідача на утримання малолітнього сина в розмірі 1/3 частини від всіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Однак відповідач свого обов'язку зі сплати аліментів не виконує, що підтверджується довідкоюж від 19.06.2017 № 10555, виданою Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. З висновку органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 28.02.2018 № С137400.3834,2 вбачається, що Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, матеріальним забезпеченням дитини не займається, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а також не бажає вчиняти вищевказані дії, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що в даний час погіршився матеріальний стан позивачки, яка є переміщеною особою, змушена винаймати житло та повністю сама матеріально забезпечувати свою дитину. Син позивачки навчається в гімназії та потребує значних коштів для забезпечення всього необхідного для навчання. Син потребує значних коштів для харчування, одягу та всього необхідного. Крім того син потребує коштів для придбання ліків. Даний факт підтверджується довідкою із Боярської амбулаторії від 19.09.2017 року. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи те, що відповідач є батьком малолітньої дитини, яка перебуває на утриманні позивача, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину [PERSON],[INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно зі всіх видів його заробітку( доходу), розпочинаючи з моменту подачі позову і до повноліття дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №0.0.857614186.2 від 25.09.2017 року про сплату судового збору в сумі 640 грн. Таким чином, судом вбачається необхідність стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved