Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначила, що 06.06.2014 року сторони уклали шлюб. Однак, за останній рік подружнього життя між ними часто виникали непорозуміння, сварки та образи із-за будь-яких обставин, відповідач неналежно ставився до неї, як до дружини, не займається вихованням дитини, не забезпечує належним чином сімю. Вважає, що сімя фактично розпалася і подальше її збереження неможливе, оскільки з відповідачем вони не проживають разом близько шести місяців і не ведуть спільне господарство. Окрім цього зазначає, що від шлюбного життя у них є одна дитина: донька [PERSON], 20.02.2015 р.. Позивач в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд даної справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.12). Відповідач в судове засідання не зявився, однак був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення повідомлень, про причини неявки суд не повідомив (а.с.9,14), тому, зі згоди позивача, на підставі\~\~ст. 224 ЦПК України\~проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 230569 від 06.06.2014 р., шлюб між сторонами було укладено 06.06.2014 р., про що складено відповідний актовий запис за № 2. Шлюб було зареєстровано в Баковецькій сільській раді Жидачівського району Львівської області (а.с.4) Згідно з копії свідоцтва про народження серії 1-СГ №448410 від 03.03.2015 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, примирення та збереження їх сімї є неможливим. Причинами розпаду сімї є різні погляди подружжя на шлюб, сімю, відсутність взаєморозуміння, постійні сварки та образи. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у частці від заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, обов'язок обох батьків утримувати дитину, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, не надає коштів для матеріального утримання доньки, чим ухиляється від виконання обовязку з утримання малолітньої дитини, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved