Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 17.09.2010 по 16.12.2016 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06.12.2016. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка виховується та проживає разом з позивачем. Дочка повністю перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач не бере участі у вихованні дитини, щомісячну матеріальну допомогу на її утримання добровільно надає не завжди та несвоєчасно, та в розмірі меншому ніж прожитковий мінімум щодо утримання дитини віком від шести років. Дочка [PERSON] за станом здоров`я перебуває на обліку в Сєвєродонецькій міській лікарні з приводу хронічного захворювання ниркової недостатності, тому потребує постійних витрат на лікарські засоби більше 2000 грн. щомісячно. Крім цього виникають супутні хвороби, що потребують значних грошових коштів, а також витрати на розвиток і навчання дитини. Оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки надає не регулярно та несвоєчасно, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просити стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/2 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача [PERSON] , а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.02.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, [INFO] народилася [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 46. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей на утриманні відповідач не має. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ураховуючи те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що неповнолітня [PERSON] за станом свого здоров`я потребує постійного медичного обстеження та лікування, що підтверджено наявними в матеріалах справи довідками відповідних лікарів та чеками про оплату лікарських засобів, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, та будучи повідомленим належним чином про підстави та предмет позову відзиву на позов не подав, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved