Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 липня 2006 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружжя проживає разом, проте вихованням дитини позивач займається самостійно. Окрім того відповідач зловживає алкогольними напоями у звязку з чим між ними постійно виникають сварки. Відповідач вчиняє фізичне та психологічне насильство в сімї, як щодо позивача та малолітнього сина. У звязку з цим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що проживають разом з відповідачем, проте спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. Вважає, що примирення з ним не можливе, оскільки подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам дитини. Вона неодноразово зверталася до міліції у звязку з протиправною поведінкою відповідача. Після шлюбу бажала б залишити прізвище «Баннікова». Спору про поділ майна та поділ майна не має. Відповідач взагалі не надає матеріальну допомогу на утримання сина, з нього також стягуються аліменти на дитину від першого шлюбу. В неї на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має. Хронічних, тяжких захворювань ні вона, ні її син не мають. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 14 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 51 (а.с. 4). Сторони проживають разом, проте стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння, відсутність спільних інтересів та взаємне небажання зберегти шлюб. Також судом встановлено, що [PERSON] перебував на обліку у лікаря у звязку з алкогольною залежністю, що підтверджується довідкою обласного КЗ «Вільнохутірський кістково-туберкульозний санаторій» (а.с.14). Довідкою Сектора з питань фізичної культури і спорту, сімї та молоді Верхньодніпровської районної державної адміністрації №28 від 22 вересня 2015 року підтверджується, що [PERSON] поставлений на облік осіб, які скоїли психологічне насильство в сімї (а.с.13). Також матеріалами справи підтверджується, що 18 вересня 2015 року [PERSON] зверталася до Верхньодніпровського РВ із заявою про те, що її чоловік у пяному вигляді вчинив сімейну сварку (а.с.12). Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам дружини та дитини. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], 3 червня 2007 року (а.с. 5). Відповідач не працює, проте отримує пенсію, має змогу надавати матеріальну допомогу. З [PERSON] також стягуються аліменти на утримання іншої дитини. Непрацездатних батьків на утриманні не має. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний\~\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. \~\~В той же час, суд бере до уваги, що при зверненні до суду з вимогами про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved