Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.11.1999 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1265. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 20.11.1999 року року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції про що було зроблено відповідний актовий запис № 1265, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 12.04.2005 року (а.с.4). Згідно свідоцтва про одруження прізвище сторін після укладення шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Відповідно до відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану встановлено, що згідно актового запису про зміну імені №52 від 18.08.2010 року [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] (а.с. 36). В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.09.2011 року (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved