Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на те, що 27.10.2011 року вона уклала з [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до умов якого відповідачка брала на себе зобов'язання: забезпечити її житлом, шляхом збереження права безкоштовного довічного проживання у відчужуваній квартирі, забезпечити щоденне триразове калорійне харчування (сніданок, обід і вечеря). Вартість продуктів визначена, виходячи з середніх цін на продукти в період їх придбання; забезпечити придатним для носіння одягом та взуттям; надавати побутові послуги (прання білизни - один раз на місяць, послуги перукарні - один раз на місяць); забезпечити належними лікувальними засобами, вартість яких визначається на підставі виданих лікарями рецептів у разі смерті поховати її. Сума матеріального забезпечення за згодою сторін визначена у розмірі 900,00 гривень. Однак, на протязі двох років всупереч взятим на себе зобов'язанням, відповідач не здійснює належного догляду за нею, а саме: не забезпечує продуктами харчування, не надає одяг, не доглядає за нею, не надає допомоги у побутових послугах та не забезпечує лікарськими засобами. За таких обставин, позивачка звернулася з даним позовом до суду для захисту своїх порушених справ та інтересів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, мотивуючи його обставинами, викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, зазначивши при цьому, що відповідач - її племінниця, з якорю вона уклала договір довічного утримання, однак остання їжі їй не надає зовсім, білизну не пере, одягом не забезпечує, буває дуже рідко. Не прала і не вбирала жодного разу, ображала. Дійсно чоловік відповідачки привозив їй картоплю, однак вона давала на цю картоплю йому власні кошти в сумі 100,00 гривень. Її представник [PERSON] при цьому зазначила, що відповідач не виконує умови укладеного договору, а тому її довірителька просить розірвати зазначений договір. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала, зазначивши при цьому, що позивач - її двоюрідна бабуся. В кінці 2010-2011 року [PERSON] особисто прийшла до них додому і попросила їх з сестрою доглянути її, запропонувавши укладення договору довічного утримання. Ми з сестрою ні на чому не наполягали, це була ініціатива бабусі. Чому на даний момент бабуся звернулася з позовом, їй не відомо, оскільки вона сумлінно виконувала умови договору. Вона готувала їжу, прибирала, її чоловік ремонтував балкон. Привезли бабусі телевізор, зробили антену, купили недорогий, але хороший мобільний телефон. Вона навіть гуляла з собакою та мила під'їзд, хоча це і не було передбачено договором. Претензії з'явились не одразу, приблизно в березні минулого року. Бабуся стала звинувачувати її в тому, що вона ніби то ріже їй речі, однак це не правда. Пенсію бабусі, вона не бачила і ніколи нею не користувалась, все, що вона придбавала для бабусі, придбавалось за її кошти. Приблизно на утримання бабусі вона витрачала 240,00 гривень в неділю. Дійсно, вона не готувала кожен день сніданок, обід і вечерю, бо не мала можливості відвідувати бабусю кожен день, однак вона купувала продукти. Крім того, бабуся не була лежачою, а тому приготовану їжу могла розігріти і сама. Білизну стирала два рази на місяць, забираючи її прати до себе до додому, стригла сама, бо [PERSON] не бажала ходити до перукарні. Ліки вона також купувала, однак лише ті, які її просила придбати сама [PERSON] Її представник [PERSON] при цьому зазначила, що умови договору виконувалися, а тому позов безпідставний, просила відмовити в його задоволенні. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність (а.с.14). В судовому засіданні було допитано ряд свідків, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що знає позивачку, як сусідку вже 15 років. Протягом останніх двох років, їй відомо, що [PERSON] оформила зі своєю родичкою договір довічного утримання. Зі слів [PERSON] їй відомо, що відповідачка майже рік умови даного договору не виконує. Особисто відповідачку вона не знає і ніколи її не бачила. Вона особисто не працює і майже постійно знаходиться вдома, іноді приносить [PERSON] їжу, яку готує для своєї родини. Одного разу увечері вона почула крики в під'їзді. Вийшовши з квартири, вона побачила чоловіка та жінку, які сварились з [PERSON], а остання говорила їм, що не бажає з ними спілкуватись. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позивач - її двоюрідна бабуся, а відповідач - рідна сестра. В кінці 2010-2011 року [PERSON] особисто прийшла до них додому і попросила доглянути її, запропонувавши укладення договору довічного утримання. Сестра умови договору виконувала, до [PERSON] вони ходили по черзі 2-3 рази на тиждень. [PERSON] робила ремонт, привезла бабусі телевізор, купила мобільний телефон. Чоловік [PERSON] - [PERSON] робив ремонт на балконі. На момент укладення оспорюваного договору, складний характер бабусі їм був відомий, однак, підписуючи договір, вони розуміли що роблять і на що йдуть. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позивач - її сусідка, а відповідач - онучка [PERSON] Дійсно [PERSON] близько двох місяців вже не відвідує [PERSON], бо та її не пускає. Вона декілька разів бачила, як [PERSON] приходила, а [PERSON] її не пускала, після чого [PERSON] вішала сумку на ручку дверей і йшла. [PERSON], на її думку, на даний момент є не зовсім адекватною людиною, про що свідчать її вчинки, а саме вона лазить по мухоркам, збирає мотлох та несе його до квартири. Після смерті дідуся, квартира була в жахливому у стані, [PERSON] вигребла та вичистила квартиру, привела її до нормального стану. Стосовно продуктів, то бачила що на зиму привозили мішок картоплі, також два рази на тиждень [PERSON] приносила харчі в АТБ - пакетах, але за чиї кошти купувались продукти їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що відповідач - його дружина, а [PERSON] - її двоюрідна бабуся. Спочатку все було нормально, претензії зі сторони бабусі почалися приблизно рік тому. Бабуся почала звинувачувати їх, що ніби то їй щось поламали, порізали, вкрали, що вони хочуть її смерті та таке інше. Однак дані звинувачення були абсолютно безпідставними. Дружина відвідувала бабусю 2-3 рази на тиждень, готувала і у бабусі, і привозили вже приготовану їжу, прати білизну забирали додому, робили ремонти, які він робив особисто. Скільки коштів витрачали точно сказати не може, однак купували все необхідне. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] це її знайома, з якою вони разом працювали до виходу на пенсію. Після того, як вони обидві поховали чоловіків вони товаришують, вона іноді відвідує [PERSON], а з грудня 2012 року взагалі буває часто, навіть лишається ночувати. Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] майже не приходить, не прибирає. А коли і приходить, о між ними відбуваються сварки. Вона особисто бачила, як [PERSON] сама прала білизну, одного разу вона особисто навіть їй допомагала полоскати. Суд, вислухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Суду надано копію договору довічного утримання від 27 жовтня 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2776, згідно умов якого [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], взамін чого [PERSON] зобов'язалася забезпечити її житлом, шляхом збереження права безкоштовного довічного проживання у відчужуваній квартирі, забезпечити щоденне триразове калорійне харчування (сніданок, обід і вечеря). Вартість продуктів визначена, виходячи з середніх цін на продукти в період їх придбання; забезпечити придатним для носіння одягом та взуттям; надавати побутові послуги (прання білизни - один раз на місяць, послуги перукарні - один раз на місяць); забезпечити належними лікувальними засобами, вартість яких визначається на підставі виданих лікарями рецептів у разі смерті поховати її. Сума матеріального забезпечення за згодою сторін визначена у розмірі 900,00 гривень (а.с.5-6). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.10.2011 року, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 27.10.2011 (а.с.7-8). Відповідно до ст.ст. 744, 745 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду виключно на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність свої вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України). Отже, з урахуванням підстав позову, саме відповідач зобов'язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання, що ним не здійснено, зокрема, не подано жодного доказу надання [PERSON] щомісячного матеріального забезпечення у розмірі 900,00 грн., а також іншого догляду визначеного умовами договору. Відповідачем надані чеки, які були дослідженні в судовому засіданні (а.с.23-43), які безумовно свідчать про те, що відповідач іноді придбавала ліки (чеки від 05.2012 року, 09.2012 року, 04.2013 року, 11.2013 року (а.с.23)), іноді побутову хімію (04.2012 року, 05.2012 року, 07.2012 року, 11.2012 року, 07.2013 року, 08.2013 року, 09.2013 року, 11.2013 року (а.с.24)) і кожного місяця з 01.12.2012 року по 01.12.2013 року придбавала продукти харчування на суму 200-300 гривень, однак дані обставини можуть свідчити лише про часткове виконання умов договору, оскільки сума щомісячного грошового утримання відповідно до умов договору складає 900,00 гривень. Доказів же відповідного грошового утримання відповідачем суду надано не було, як не було надано доказів і виконання інших умов договору, а саме: забезпечити щоденне триразове калорійне харчування (сніданок, обід і вечеря); забезпечити придатним для носіння одягом та взуттям; надавати побутові послуги (прання білизни - один раз на місяць, послуги перукарні - один раз на місяць). Дійсно свідок зі сторони відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позивач - її сусідка. [PERSON] близько двох місяців вже не відвідує [PERSON], бо та її не пускає. Вона декілька разів бачила, як [PERSON] приходила, а [PERSON] її не пускала, після чого [PERSON] вішала сумку на ручку дверей і йшла. [PERSON], на її думку, на даний момент є не зовсім адекватною людиною, про що свідчать її вчинки, а саме вона лазить по мухоркам, збирає мотлох та несе його до квартири. Після смерті дідуся, квартира була в жахливому у стані, [PERSON] вигребла та вичистила квартиру, привела її до нормального стану. Стосовно продуктів, то бачила що на зиму привозили мішок картоплі, також два рази на тиждень [PERSON] приносила харчі в АТБ - пакетах. Однак, в оспорюваному договорі не конкретизовано, що у разі відмови позивача пускати до себе відповідача він не повинен сплачувати щомісячне матеріальне утримання. Отже, неперерахування коштів на адресу позивача є грубим порушенням його умов. Крім того, сам факт купівлі продуктів не може бути розцінений судом, як виконання умов договору щодо забезпечення щоденного триразового калорійного харчування (сніданок, обід і вечеря). Дану обставину підтвердили і свідки зі сторони позивача [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні зазначили, що будучі сусідами [PERSON] приносили їй їжу або допомагали її готувати, допомагали прати білизну. За клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON], яка стверджувала той факт, що [PERSON] взагалі не знімала пенсію, а жила лише за рахунок [PERSON], судом були витребувані роздруківки руху коштів пенсійного рахунку позивача [PERSON], які спростовують твердження представника відповідача, оскільки з них вбачається, як зарахування коштів, так і їх повернення (а.с.50-53). Судом також досліджені ксерокопії з медичної картки (а.с.65-71), належність якої [PERSON] суду не доведена, а також копії розрахункових книжок (а.с.72-82), однак, в будь-якому випадку дані документи не спростовують обставин, встановлених в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені нею судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 114,70 грн. (а.с.1) На підставі викладеного,

Outcome: approved