Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У позові вказувала, що 12.09.2017 року з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб у Хмельницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №44. Її дошлюбне прізвище [PERSON] . Посилалася на те, що одруження виявилось невдалим, оскільки через декілька днів після дізналася, що відповідач шляхом обману зумів переконати її в своїх почуттях. Крім того [PERSON] розповідав, що є учасником АТО, і протягом 4 років перебував на передовій лінії. Однак виявилось, що в АТО він ніколи не був, а відбував восьмирічний термін покарання в місцях позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину. Крім того, [PERSON] після одруження почав вести себе непристойно, принижував її людську честь і гідність, створював в сім`ї неможливі для нормального життя умови. Тому вона дуже швидко зрозуміла, що одружившись, зробила помилку. У них з [PERSON] на даний час спільних уподобань та інтересів немає. Вони давно втратили почуття любові один до одного. Останнім часом з відповідачем не підтримують жодних сімейних відносин, сім`я розпалась остаточно та існує формально. Також зазначала, що в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який в даний час знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач не бажає добровільно утримувати дитину та надавати необхідну матеріальну допомогу. Він не бере участі у вихованні дитини, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач ніде офіційно не працює, але з його слів, фактично працює у приватних осіб по найму, виконуючи різні роботи. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, і має можливість у розмірі встановленому законом, надавати грошову допомогу на утримання їх дитини. Стягнень за виконавчими документами з [PERSON] не проводиться, інших дітей у нього немає. Утримання дитини вимагає певних матеріальних витрат на харчування, одяг, навчання, ліки, відпочинок, тощо, а їй самостійно без матеріальної підтримки [PERSON] утримувати дитину дуже важко. Стан здоров`я і матеріальне становище відповідача дозволяє йому хоча б частково утримувати їх дитину, тобто виконувати свої батьківські обов`язки, передбачені СК України та іншими нормативними актами. Просила розірвати шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12.09.2017 року у Хмельницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис 44, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду та судові витрати стягнути на її користь з відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи по суті про що є відомості в матеріалах справи. До початку судового засідання надала суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті у порядку ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини своєї неявки суду не повідомив та у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 12.09.2017 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у Хмельницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №44, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 12.09.2017 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON] . У шлюбі, [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серія [NUMBER] від 07.06.2018 року, виданого Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз`яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З безпосередньо досліджених та наданих позивачем доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, шлюбні відносини фактично припинено, разом не проживають протягом двох років, спільного господарства не ведуть. Позивач довела, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, їх сім`я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Також судом установлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №776 від 06.05.2019 року. Відповідач належної допомоги на утримання дитини не надає, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином судом установлено, що неповнолітній син [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач добровільно допомоги на його утримання не надає. Позивач довела, що відповідач здоровий чоловік, аліменти нікому не платить, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, офіційно не працює, а заробляє тимчасовими заробітками, тобто має нерегулярний, мінливий дохід. Враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1300,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття. Позивач не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на неповнолітню дитину у розмірі по 2500,00 грн. щомісячно. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави та на користь позивача судового збору відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.110, 112, 114, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial