Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт реєстрації шлюбу між нею та [PERSON], [INFO], уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, укладений 30 грудня 2016 року, актовий запис про шлюб №417 вчинений Алуштинським міським відділом запису актів громадського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим за яким чоловіку присвоєно прізвище «[PERSON]», дружині «[PERSON]». Заяву обґрунтовує тим, що з [PERSON] вона познайомилася у 1993 році та з того часу вони розпочали проживати разом як подружжя, всі справи вели спільно. Оскільки [PERSON] мав громадянство України, а вона громадянство Російської Федерації, відтак, щоб у неї не було перешкод у постійному проживанні із [PERSON] на території України із-за її громадянства, нею у 2013 році отримано безтермінову посвідку на постійне проживання в Україні. 30 грудня 2016 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб в Алуштинському міському відділі запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, за актовим записом №417. Після реєстрації шлюбу чоловік залишив собі прізвище «[PERSON]», а вона «[PERSON]». [INFO] року її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по [ADDRESS]. З метою оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. На даний час вона не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки наявне свідоцтво про укладення шлюбу між нею та [PERSON], є нелегітимним документом на території України і не створює правових наслідків. У неї відсутні підстави в позасудовому порядку підтвердити реєстрацію шлюбу між нею та [PERSON] В судове засідання заявник не з'явилася, однак її представник надав до суду заяву, в якій просив судове засідання проводити без його та заявника участі, заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явилися, однак надали суду заяви, в яких просили судове засідання провести без їх участі, проти задоволення заяви не заперечували. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до наступного висновку. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 02 лютого 2017 року (а.с.5). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER] від 27 січня 2015 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.14). Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Алуштинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 30 грудня 2016 року, [PERSON], [INFO], громадянин України, уродженець м. Сміла Черкаської області та [PERSON], [INFO], громадянка Російської Федерації, уродженка участку Чубаровка Туринського району Свердловської області, 30 грудня 2016 року уклали шлюб про що складений актовий запис №417. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище: чоловіку - «[PERSON]», дружині - «[PERSON]» (а.с.8). Заявник [PERSON] на даний час зареєстрована в квартирі [ADDRESS], що підтверджується посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER], яка видана УДМС України в Черкаській області 09 січня 2013 року, яка дійсна безтерміново (а.с.7). Як вбачається з заяви [PERSON], вона після смерті свого чоловіка [PERSON] для оформлення спадкового майна після його смерті звернулася до приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46816942 від 20 лютого 2017 року, приватним нотаріусом Таран Г.В., внесено реєстраційний запис щодо реєстрації спадкової справи №60265363, спадкодавцем у якій являється [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року (а.с.10). Разом з тим, відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, суд приходить до висновку, що свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Алуштинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 30 грудня 2016 року, відповідно до якого, 30 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] являється недійсним на території України, відтак [PERSON] не має можливості прийняти спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] Факт того, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] - заявником по справі, підтверджується письмовими показами свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.11,12). Згідно ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із Законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як встановлено в ході судового розгляду встановлення факту, що має юридичне значення, а саме перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, з [PERSON], [INFO], що безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника, а саме право оформлення її спадкових прав після смерті чоловіка. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає до задоволення

Outcome: approved