Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з [PERSON] вона вступила в зареєстрований шлюб 21 листопада 2008 року. Шлюб було зареєстровано у відділі рацсу Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис за №1759. Від шлюбу 25 червня 2010 року в них народилась дочка [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON]. Фактично з перших років сумісного проживання відповідач не проявляв відповідальності до обов'язків в сім'ї, не працював, не утримував дітей. Свою безвідповідальність він виправдовував своїм станом здоров'я, неможливістю працевлаштуватись. Позивач любила [PERSON], довіряла йому, не влаштовувала сварок з приводу його поведінки. Однак, з роками поведінка відповідача в сім'ї все більш погіршувалась. Він безпідставно звинувачував її у зраді, влаштовував сварки в присутності дітей, ображав її нецензурними словами. Відповідач періодично зловживав спиртними напоями, не виключає, що знову став вживати наркотичні засоби, що робив до їх одруження. Його поведінка стала неадекватною. Він постійно переглядає порнографічні фільми та має залежність від комп'ютерних ігор. Як наслідок перегляду цих фільмів він звинувачує позивача в непристойній поведінці щодо інших чоловіків, що чує їх донька. Ці домисли ображають позивача та налаштовують в певній мірі доньку проти неї. Бажаючи зберегти сім'ю та батька для дітей, позивач завжди дітям говорила та показувала своєю поведінкою, що тато в них хороший і любить їх. Вона хотіла зберегти любов дітей до батька, щоб вони були щасливими в сім'ї. Відповідач це добре знає. Разом з тим, він обзиває позивача при дітях, говорить, що забере їх від мене, неодноразово агресивно поводився щодо доньки, бив її лопаткою для взуття. При цьому, заставляв дитину цю лопатку приносити. В такі моменти він був настільки агресивним, що позивач практично не могла захистити дитину. Вона дуже пережива за своїх дітей, боїться їх давати відповідачу, бо він не тільки не дбає про них, а негативно впливає на них, їх здоров'я та психіку. Відповідач зовсім не допомагає дітям, не дає ніяких коштів на придбання одягу, взуття, продуктів харчування, ліків, не кажучи вже про розвиток дітей фізично та розумово. [PERSON] є дуже жадібним. Він викрав у позивача гроші в сумі 25 000 гривень, які вона збирала на дітей - підготовку до школи, садочка і на майбутні потреби. В 2015 році відповідач вигнав позивача з дому. Потім просив примиритись, вона повернулась, проте він не змінився. На початку травня 2016 року позивач залишила відповідача і пішла проживати до своїх батьків. Діти проживають з нею, хоча зареєстровані в квартирі відповідача. Відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Самій позивачу важко повністю забезпечувати дітей, оскільки її доходи невеликі. Матеріальне забезпечення дітей є недостатнім, діти потребують більшого матеріального забезпечення. Позивач самостійно не може забезпечити дітей. Матеріальний стан відповідача ствердити не може, так як їй невідоме його місце роботи. Бажає, щоб аліменти на утримання дітей стягувались в розмірі 2 000 гривень. При визначенні розміру аліментів вона враховує, що потреб у дітей в даний час багато. Просить суд стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлений позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно ч. 1-2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] являється батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] не має постійного доходу, його дохід є нерегулярним, за станом здоров'я є працездатним і спроможним сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 765,50 гривень та 614 гривень відповідно, що становить ? частину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач не надає позивачу коштів на утримання дитини. При цьому матеріальне становище платника аліментів та його реальна спроможність сплачувати аліменти, його працездатність, вік, дозволяють сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 379,50 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи матеріальне становище відповідача та його реальну спроможність сплачувати аліменти, його вік, працездатність, а також звичайні потреби малолітньої дитини. А також те, що будучи батьком дітей, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на їх утримання, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище та залежність від відповідача щодо утримання дітей. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 379,50 гривень. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд, вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01 вересня 2015 року № 3674-17 за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить не менше 551,20 гривень - 6 890,00 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що ціна позову складає 8 277,00 гривень. При цьому 1 % від ціни позову становить 82,77 гривень. Проте мінімальний розмір судового збору за звернення до суду з позовом майнового характеру становить 551,20 гривень. А тому підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому він стягується з відповідача в дохід держави. При цьому мінімальний розмір судового збору з позову майнового характеру становить 551,20 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 551,20 гривень.

Outcome: partial