Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , який є її цивільним чоловіком, в якій просила встановити заходи тимчасового обмеження прав та покласти на [PERSON] строком на три місяці обов`язки, а саме: заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів до її місця проживання за адресою: [ADDRESS] , та заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що упродовж спільного проживання у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з ними в смт.Золотий Потік Бучацького району.Упродовж минулого та цього років вона з дітьми потерпають від психологічного домашнього насильства з боку [PERSON] , яке не в змозі терпіти. Це погрози різного характеру, у т.ч. погрози застосування фізичного насильства, залякування, приниження і образи нецензурними словами. [PERSON] постійно вчиняє сварки, для чого використовує будь-які незначні приводи, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у тому числі і в нічний час. У більшості випадків все відбувається в присутності дітей, чим завдається шкода їх психічному здоров`ю. З приводу конфліктів вона неодноразово зверталася із заявами до Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області.Бучацьким районним судом [PERSON] неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства. Вона відчуває страх за себе, своїх дітей та вважає, що вона та діти, є особами, які зазнають домашнього насильства. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала з підстав, викладених в заяві, просила її задовольнити В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - [PERSON] заяву підтримав, просив видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , оскільки останній здійснює на сім`ю психологічний тиск, намагаючись зробити їх життя нестерпним. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заяву не визнав, суду пояснив, що свою поведінку виправить, оскільки любить дружину та дітей. Іншого житла він не має. Будинок по [ADDRESS] вони з дружиною придбали у шлюбі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім`єю. Від спільного проживання у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що [PERSON] чинить психологічний тиск на неї, в тому числі і на їхніх дітей, вона відчуває страх за себе та дітей, які потребують захисту, з приводу конфліктів [PERSON] неодноразово зверталася із заявами до Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області. Відповідно до постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від20.02.2020 року [PERSON] 17 лютого 2020 року, приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання в стані алкогольного сп`яніння, вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно співмешканки [PERSON] , під час якого обзивав її нецензурними словами, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Крім цього, відповідно до постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від10.12.2020 року [PERSON] 24 листопада 2020 року, близько 20 год. 30 хв., за місцем спільного проживання в смт.Золотий Потік Бучацького району, вчинив відносно співмешканки [PERSON] домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що виразилися у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП. [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] , є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи. У той же час згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не здобуто доказів, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо своїх неповнолітніх дітей. Із договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 11 грудня 2008 року вбачається, що [PERSON] прийняла за плату від [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] придбано 11.12.2008 року, а саме в період проживання однією сім`єю, тому слід вважати, що будинок є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Розділом IV глави 13 Цивільного процессуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України«Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника [PERSON] , а тому заяву слід задовольнити частково та видати обмежувальний припис щодо [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п.6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Приймаючи до уваги, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із заявником [PERSON] , суд вважає, що в задоволенні вимоги заборони наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання слід відмовити, оскільки у випадку її задоволення особа позбавляється права на житло. В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: partial