Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна. Свою заяву мотивує тим, що є матір'ю [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що її син з дитинства хворіє важким психічним захворюванням та є інвалідом першої групи «А». Дані захворювання призводять до того, що [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку із чим потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги. Вважає, що оскільки вона є найближчим родичем (матір'ю), то зможе надавати йому постійну допомогу та догляд. На підставі викладеного, заявник [PERSON] просить визнати її сина [PERSON], [INFO] року народження недієздатним та призначити її опікуном останнього. До судового засідання заявник подала заяву в якій просить суд справу слухати у її відсутності, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.3, 5, 7). З висновку № 534 від 28.10.2016 року виданого лікарською комісією медичного закладу [PERSON], [INFO], інвалід І-А групи внаслідок психічного розладу, за рівнем обмеження життєдіяльності - обмежений в самообслуговуванні, здатності до орієнтації та контролю своєї поведінки (а.с.9, 10) Згідно ч.1 ст.239 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 44, встановлено, що після перенесеної у річному віці клінічної смерті у [PERSON] почались часті епілептичні напади, резистентні до лікування. Внаслідок цього різко сповільнився психомоторний розвиток. Він не навчався у школі, визнавався з приводу епілептичного недоумства дитиною-інвалідом, а в подальшому - інвалідом І групи довічно з потребою у постійному сторонньому догляді. Судово-психіатричною експертизою у 2012 році була підтверджена наявність епілептичного недоумства з втратою можливості розуміти свої дії та керувати ними. Об'єктивне дослідження виявило у[PERSON] недостатність всіх видів орієнтації, низьку продуктивність мислення, виражений інтелектуальний недорозвиток, несформованість навичок самообслуговування. Вищевикладене дає підстави діагностувати у підекспертного недоумство у формі епілептичної деменції із неможливістю усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, оскільки [PERSON], [INFO] р.н., внаслідок недоумства у формі епілептичної деменції, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому його слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку. У відповідності до ч.1 ст.55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Суд не вбачає підстав, відповідно до яких [PERSON] не змогла би бути опікуном [PERSON] Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] з метою забезпечення його особистих немайнових і майнових прав та інтересів.

Outcome: approved