Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, який 04.11.2008 року було розірвано. За період перебування в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час син являється повнолітнім, є студентом юридичного факультету Інституту кримінально-виконавчої служби та знаходиться на неповному державному забезпеченні. В зв'язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має можливості надавати синові допомогу, яка забезпечила б достатній рівень його проживання та навчання. Відповідач працездатний, має постійну роботу, фізично здоровий і може надавати матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання. За даних підстав позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) останнього на період навчання сина, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином 23-річного віку. В судове засідання сторони не з'явилися, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач в своїй заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а відповідач в своїй заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки сторін, висловлені ними в письмових заявах, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 04.11.2008 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 04.11.2008 року (а.с.7). За період перебування в шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 08.01.1998 року (а.с.8). Син сторін [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується копією довідки № 1268, виданої виконкомом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 04.04.2016 року (а.с.10). На даний час син сторін [PERSON] являється повнолітнім і є студентом першого курсу юридичного факультету Інституту кримінально-виконавчої служби IV рівня акредитації та знаходиться на неповному державному забезпеченні, термін закінчення навчального закладу 26.06.2019 року, що підтверджується довідкою Інституту кримінально-виконавчої служби від 07.10.2015 року за № 8/583 (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вищезазначене також вбачається з положень статті 182 СК України. Відповідач [PERSON] подав суду письмову заяву про визнання позову. Визнання позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем. З огляду на зазначене вище та оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів, який визнає позовні вимоги та не заперечує проти розміру аліментів, визначеного позивачем, а також те, що син сторін [PERSON] навчається, тому позбавлений можливості з об'єктивних причин самостійно себе утримувати, водночас має право на утримання також і від матері, суд вважає, що з відповідача на утримання його сина, який продовжує навчання, слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частину всіх видів його заробітку щомісячно. Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також, враховуючи, що право на утримання припиняється в разі припинення навчання, аліменти підлягають стягненню з відповідача до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. За даних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави - судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved