Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] (третя особа-Орган опіки та піклування Краматорської міської ради) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22.10.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнятого до розгляду в порядку загального провадження та відкрито провадження по справі. Згідно позову, син заявниці [PERSON] - [PERSON] проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2012 року. Від сумісного проживання у відповідачів народилися діти: дочка- Борисова [PERSON], [INFO] та син- Борисов [PERSON], [INFO]. Після народження дитини [PERSON] відповідачі проживали разом з позивачкою в належній їй квартирі у м. Краматорську. У кінці 2013 року [PERSON] було засуджено до позбавлення волі строком на шість років, після засудження у них народилася друга дитина - [PERSON] На початку 2015 року [PERSON] залишила двох малолітніх дітей на утримання позивачки та зникла у невідомому напрямку. У січня 2017 року [PERSON] було звільнено умовно-достроково з місця позбавлення волі, і почав проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з іншою жінкою. Таким чином, вже три роки [PERSON], [PERSON] мешкають разом з позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні. За весь час проживання дітей з позивачкою, батьки останніх не відвідують, розвитком, станом здоров'я та подальшої долі не цікавляться, матеріальної допомоги не надають, створити належні умови проживання не намагаються. На даний час відповідачі ніде не працюють, ведуть аморальний спосіб життя та зловживання спиртними напоями. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виховання та утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та сина- [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та стягнути з них на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засідання позивачка [PERSON] на позові наполягала, просила його задовольнити. У судове засіданні відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення . У судове засіданні відповідачка [PERSON] будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення . Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні з позовом погодилась та не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до ст.200 ч.3,ч.4, 206 ч.4 ЦПК України, у зв'язку з тим, що відповідачі визнали позов, суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані письмові докази: -копію паспорта громадянки України [PERSON], [INFO], згідно якому позивачка зареєстрована у [ADDRESS] (а.с.5-7); -копію паспорта громадянки України [PERSON], [INFO], згідно якому відповідачка зареєстрована у [ADDRESS] (а.с.8-9); -копію паспорта громадянина України [PERSON], [INFO], згідно якому відповідач зареєстрований у [ADDRESS] (а.с.11-12) -копію свідоцтва про народження [PERSON] Серія [NUMBER] від 02.08.2016 року, про те, що 15.03.2013 року, актовий запис №377 народилася [PERSON], у м. Краматорськ, Донецької області, батьком якої зазначений-[PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.15); -копію свідоцтва про народження [PERSON] Серія [NUMBER] від 02.08.2016 року, про те, що 21.02.2014 року, актовий запис №251 народився [PERSON], у м. Краматорськ, Донецької області, батьком якого зазначений-[PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.16); -довідку № 33038 від 28.09.2018 року, згідно якої - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.17); -довідку видану Селидівської виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№82) від 01.12.2016 року №17/312 згідно якої [PERSON] було засуджено до позбавлення волі строком на шість років (а.с.18); -копію довідки про звільнення , яка видана Селидівською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області від 12.01.2017 року (а.с. 19); -довідку з медико-санітарної допомоги №1 Краматорської міської ради від 12.10.2018 року в якій зазначено, що діти відвідують лікаря лише в присутності [PERSON] (а.с. 20); -довідку з дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 72 «Снігуронька» загального типу, згідно якої [PERSON] приводить та забирає до дому онуків самостійно, батьки участі в вихованні дітей не приймають (а.с. 21); -висновок органу опіки та піклування Краматорської міської ради, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виховання та утримання неповнолітніх дітей: доньки- [PERSON], [INFO] та сина- [PERSON], [INFO], та вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. На підставі ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути в судовому порядку позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: ... ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. З огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що позивачка у судовому засіданні довела, що відповідачі свідомо та умисно не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її вихованням, факт навмисного ухилення відповідачів від виконання обов'язків по вихованню дитини судом встановлений. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від своїх батьківських обов'язків, самоусунулися від виховання та утримання дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та сина- [PERSON], [INFO], їх долею, життям та здоров'ям не цікавляться, не турбується про їх майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надають, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров'ю дитини. Надали заяви про розгляд у їх відсутність та позовні вимоги визнали, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити. Згідно ст.166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача аліментів на утримання дітей є законними та обгрнутованими, а тому підлягають задоволенню, у розмірі зазначеному позивачкою. Ухвалою суду від 22.10.2018 року, позивачка була звільнена від сплати судового збору, однак відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір в рівних частках по 740,80 грн.

Outcome: approved