Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи свої вимоги тим, що їй належить житловий будинок за адресою смт. Лужани, вул. Довбуша, 11, Кіцманського району, Чернівецької області. Крім членів її сімї, в будинку прописаний також колишній чоловік її доньки [PERSON], який постійно зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, погрожує їй насильством та побоями і вже неодноразово її штовхав, своїми діями створює неможливі умови для сумісного проживання. Вказує, що просила відповідача добровільно виписатися з будинку, але він цього робити не бажає, а тому просила позов задовольнити. Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки він навіть не знає кому належить господарство, адже свідоцтво про право власності видавалось в 1974 році і на інший будинок. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок в смт. Лужани, вул. О.Довбуша, 7, Кіцманського району, Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданим 04.10.1974 року виконавчим комітетом Лужанської селищної ради. Згідно довідки №1507 виданої 20.08.2015 року виконкомом Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, в результаті перейменування вулиць та впорядкування нумерації будівель господарству, яке належить [PERSON], [INFO], і було розташоване в смт. Лужани, вул. Довбуша, 7, було присвоєно нову поштову адресу: смт. Лужани, вул. Довбуша, 11, Кіцманського району, Чернівецької області. Як вбачається з довідки №611 виданої 08.05.2015 року виконавчим комітетом Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, до складу сімї [PERSON] входять: донька [PERSON], зять [PERSON]. З огляду на вищенаведене вбачається, що [PERSON] дійсно є власницею житловою будинку в смт. Лужани, вул. Довбуша, 11, Кіцманського району, Чернівецької області, а посилання відповідача на те що свідоцтво на право власності видавалося в 1974 році і на інший будинок є недоречними і не можуть бути підставою для відмови в задоволені позову. З повідомлення №38/2144 надісланого 05.03.2015 року Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області, на звернення [PERSON] вбачається, що [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного спяніння вчинив суперечку. В результаті розгляду звернення, із [PERSON] проведено бесіду профілактичного характеру про неприпустимість протиправної поведінки в майбутньому та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вчинення насильства в сімї. Відповідно до довідки виданої КУ Кіцманським районним центром ПМСД Лужанської АЗПСМ, [PERSON], [INFO], знаходиться на «Д» обліку в Лужанській АЗПСМ з діагнозом: ІХС стабільна стенокардія напруги ІІ ф.кл., симптоматична артеріальна гіпертензія. У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. З вищенаведеного вбачається, що позивачка, є хворою людиною і як власниця будинку має право на повагу до себе та свого життя, однак відповідач систематично порушує правила співжиття чим унеможливлює для інших проживання з ним в одному будинку. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація відповідача у будинку позивачки порушує її права у володінні, користуванні та розпорядженні цим житлом і вона як власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень її прав, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Крім того, згідно\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У звязку із цим, відповідно до ст.16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Відповідно до ст..7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємоповязане і залежить від вирішення питань про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, за наявності законних на те підстав і оскільки це відповідає вимогам закону стосовно захисту права власності, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб. На підставі викладеного та у відповідності до ст. ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: approved