Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою в якій просить суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] у [ADDRESS] з травня 2003 року і до часу відкриття спадщини - 25 травня 2013року. Обґрунтовуючи вимогу [PERSON] зазначає на наступні обставини. 28 травня 2013 року у віці 25 років помер її племінник [PERSON], про що 28.05.2013 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації акрів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складений актовий запис № 812 та видане свідоцтво про смерть. Після смерті племінника відкрилася спадщина на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS], та яка зареєстрована за ним на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 1998 року. Відповідно до ст.1263 ЦК України вона є спадкоємцем за законом третьої черги, як різна тітка спадкодавця. Родинні звязки між нею та померлим племінником підтверджуються документами: свідоцтвом про народження її племінника [PERSON]О; її свідоцтвом про народження; копією свідоцтва про укладання шлюбу, відповідно до якого вона змінила прізвище з «Нечитайло» на «Бахарєву»; копією паспорта її матері - [PERSON]; свідоцтвом про народження її рідного брата - батька спадкодавця, [PERSON] У звязку з тим, що батька спадкодавця було усунено від права на спадкування на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2014 року по справі №202/5399/14, яке набрало законної сили, вона звернулась із заявою до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено в прийнятті спадщини, у звязку з тим, що вона в шестимісячний строк з дня прийняття спадщини не направила заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З травня 2003 року вона проживала разом із спадкодавцем в квартирі за адресою [ADDRESS], що є предметом спадщини та зареєстрована на імя її племінника. Але, з огляду на певну сукупність обєктивних причин, вона не зареєструвала своє місце проживання за цією адресою, тому нотаріус, який завів спадкову справу, відмовився видавати їй свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи відмову неможливістю встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та пропуском строку для прийняття спадщини. На підтвердження факту її постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини сусідами по квартирі складений відповідний акт від 07.10.2014 року. Окрім того, нею, як особою що постійно проживала в квартирі разом з племінником, сплачувались комунальні послуги за квартиру, доказами чого є квитанції про сплату комунальних послуг. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою оформлення права на нерухоме спадкове майно, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 і ст. 1299 ЦК України. В судовому засіданні представники [PERSON] вимоги заяви підтримали та просили пред'явлену заяву задовольнити. В обґрунтування вимог посилалися на викладені у заяві та доданих до неї документах обставини. Представник Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представників заявника, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 25 травня 2013 року в м. Дніпропетровську, та після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. [PERSON] є рідною тіткою [PERSON], що підтверджується долученими до матеріалів справи у копіях свідоцтвом про народження [PERSON]О, свідоцтвом про народження [PERSON], копією свідоцтва про укладання шлюбу заявниці, копією паспорта матері заявниці - [PERSON], свідоцтвом про народження рідного брата заявниці, тобто батька спадкодавця, [PERSON] Після смерті [PERSON] до Шостої державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися заявниця та її брат [PERSON], та нотаріальною конторою було заведено відповідну спадкову справу № 542/2013 від 09.08.2013 року, але обом із них у вчиненні нотаріальних дії у видачі свідоцтв про право на спадщину було відмовлено відповідними постановами державного нотаріуса від 16.10.2013 року та від 31.10.2014 року, зокрема [PERSON] через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а [PERSON] через відсутність встановленого факту прийняття спадщини. Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03 вересня 2014 року [PERSON] було усунуто від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого 25 травня 2013 року. Рішення суду набрало законної сили 15.09.2014 року. З матеріалів спадкової справи № 542/2013 заведеної Шостою ДДНК встановлено, що за життя [PERSON] заповітів не складав. Окрім того, мати заявниці [PERSON] згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.1992 року була призначена опікуном над своїм онуком [PERSON], а мати останнього [PERSON] рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.1992 року була позбавлена щодо [PERSON] батьківських прав. Згідно з актом від 07.10.2014 року складеним мешканцями будинку № 31 по пр. Миру в м. Дніпропетровську, підписи яких були завірені начальником житлової організації - КП «ЖЕП-53» Дніпропетровської міської ради, тітка спадкодавця [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Миру, 31/136, мешкає з травня 2003 року по теперішній час. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За встановлених у судовому засіданні обставин, вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а предявлена нею заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved