overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 11 січня 2006 року Преславською сільською радою Приморського району Запорізької області (актовий запис № 01), посилаючись на те, що сім'я розпалася остаточно, бажання продовжувати шлюбні відносини відсутнє, тому вона просить суд розірвати шлюб. Вказує, що шлюб у неї другий у відповідача четвертий, вони проживають окремо з жовтня 2013 року. Від шлюбу дітей не мають. В судове засідання позивачка будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи не з`явилася. Надіслала заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, на позовних вимогах викладених в позовній заяві наполягає та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи у встановленому законом порядку належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає його неявку без поважної причини. Судом встановлено, що шлюб сторони уклали 11 січня 2006 року (а.с.5). Сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати сторони прийняти заходи до примирення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений 18.12.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області між нею та відповідачем, оскільки сімейні стосунки між ними не склались через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів. Від шлюбу дітей не мають. Протягом семи місяців спільне господарство не ведуть та разом не проживають. В судове засідання позивачка не зявилась, поте подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач позов визнав, погоджується розірвати шлюб. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 18.12.2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 261, припинили подружні стосунки сім місяців тому і як подружжя не проживають та вважають збереження сім'ї не можливим через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів. Від шлюбу дітей не мають. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи визнання відповідачем позову суд вважає, що збереження шлюбу є недоцільним та суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на період навчання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн. щомісяця до закінчення останнім навчання, тобто до 30.06.2016 року. На обгрунтування вимог зазначила, що син [PERSON], батьком якого є відповідач, після досягнення повноліття продовжує навчання у ДПТНЗ «КПТУ», у звязку з чим потребує постійної матеріальної допомоги. Проте, батько дитини добровільно такої допомоги не надає, що і стало підставою звернення до суду. Відповідач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, згоден платить аліменти на повнолітнього сина, але у розмірі 500 грн. на місяць, оскільки ніде не працює. Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи без нього, вимоги підтримує. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьком повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у ДПТНЗ «КПТУ», є відповідач [PERSON] (а.с.2,7). Дитина проживає з матірю (а.с.3). За поясненнями останньої хлопець за місцем навчання отримує стипендію у розмірі 350 грн. на місяць, проте цих коштів на життя не вистачає, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Проте, відповідач добровільно такої допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і працює неофіційно. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші абставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання розміру аліментів слід виходити з того, що обов»язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, покладається законом рівною мірою на обох батьків, а тому з урахуванням принципів виваженості, розумності, справедливості суд приходить до переконання, що розмір аліментів повинен становити 500 грн. на місяць. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обгрунтування вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. [PERSON] є батьком дитини, офіційно працює в м.Києві і має стабільний дохід, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає, що і обумовило звернення до суду з позовом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився повторно. Поштове повідомлення надіслане за місцем його реєстрації повернуте суду з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.12,13). За приписом ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин не явка відповідача до суду не перешкоджає розгляду справи. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181 ч.3, 183 ч.1 СК України аліменти можуть визначатися у частці від заробітку (доходу) батька дитини. Із представлених доказів вбачається, що відповідач є батьком сина [PERSON], [INFO], має роботу і стабільний заробіток, а тому може і повинен сплачувати аліменти на утримання дитини. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обгрунтування вимог представник позивача за дорученням Конотопського МЦ з надання БВПД адвокат [PERSON] пояснила, що сторони є особами переміщеними з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерорестичної операції і взяті на облік в Управлінні соціального захисту населення Конотопської міської ради з тимчасовою реєстрацією у м.Конотопі. Після розірвання шлюбу відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, що і обумовило звернення до суду. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], тимчасове місце реєстрації якого [ADDRESS], у судове засідання не з»явився у черговий раз. Поштові повідомлення надіслані за місцем його реєстрації повернуті суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. За приписом ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин не явка відповідача до суду не перешкоджає розгляду справи. Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181 ч.3, 183 ч.1 СК України аліменти можуть визначатися у частці від заробітку (доходу) батька дитини. Із представлених доказів вбачається, що відповідач є батьком доньки [PERSON], [INFO], має роботу та стабільний заробіток, а тому може і повинен сплачувати аліменти на утримання дитини. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обгрунтування вимог у позові зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], яка на даний час проживає з нею і знаходиться на її утриманні. [PERSON] є батьком дитини, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає, що і обумовило звернення до суду з позовом. [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] також просить розглядати справу без нього, позов визнає. Таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а тому, на підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181 ч.3, 183 ч.1 СК України аліменти можуть визначатися у частці від заробітку (доходу) батька дитини. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] грн. основного боргу за договором позики, 3% річних 13680 грн. та інфляційні втрати 28320 грн. за час прострочення виконання грошового зобовязання, а всього 194000 грн. На обгрунтування вимог [PERSON] зазначила, що 04.02.2014 року [PERSON] взяла у неї в борг 152000 грн. на строк два місяці надавши розписку про отримання цих коштів. Проте, до теперішнього часу борг не повернутий, що і стало підставою для звернення з позовом до суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася повторно, судові повістки направлені за місцем її реєстрації повернуті з відмітками «за закінченням строку зберігання» (а.с.12,13,17,18). За таких обставин, з огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення вимог виходячи із такого. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із представлених доказів вбачається, що 04.02.2014 року між сторонами був укладений договір позики за яким [PERSON] отримала від [PERSON] у борг 152000 грн., які зобовязалась повернути протягом двох місяців (а.с.3). Проте, кошти до теперішнього часу не віддала, що є підставою для стягнення їх примусово разом з інфляційними втратами та трьома відсотками річних відповідно до наведених вище норм діючого законодавства. Суд погоджується з розрахунком представленим позивачем і вважає, що з відповідача слід стягнути 152000 грн. основного боргу за договором позики, а також 28320 грн. інфляційних збитків та 3% річних, що становить 13680 грн., за прострочення виконання грошового зобовязання за період з лютого 2014 року по жовтень 2017 року включно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до закінчення навчання- 30.06.2015 року включно. У позові [PERSON] також зазначила, що на теперішній час вона є студенткою першого курсу денної форми навчання Запорізького вищого професійного училища № 6. Матеріальна допомога, яку надає їй мати, недостатня. Відповідач працює на ВП «ЗАЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», отримує заробітну плату, але ухиляється від батьківського обов'язку утримувати свою повнолітню дитину, покладеного на нього нормами ст.ст. 198 - 199 СК України. Позивачка[PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 25). Дослідивши матеріали справи, суд встановив. [PERSON]є батьком [PERSON] (а.с. 4). 19.08.2004 року шлюб між матір'ю позивачки та [PERSON] був розірваний (а.с. 6). На теперішній час [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання Запорізького вищого професійного училища № 6 (а.с. 9). Відповідач працює на ВП «ЗАЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» отримує заробітну плату, але ухиляється від батьківського обов'язку утримувати свою повнолітню дитину. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і на підставі ст.130 ЦПК України може бути винесене рішення у порядку ст.174 названого Кодексу, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими письмовими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обгрунтування вимог зазначила, що після розірвання шлюби з відповідачем син залишений у неї на вихованні. [PERSON] є батьком дитини, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що і обумовило звернення до суду з позовом. Відповідач [PERSON] не погоджуючись з вимогами посилається на те, що він добровільно сплачує аліменти на дитину шляхом перерахунку коштів на особисту картку відкриту на ім»я останньої. Саме з цих підстав і просить відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу (а.с.3) син [PERSON], [INFO], (а.с.4) залишений проживати з матірю (а.с.5) і до теперішнього часу фактично перебуває у останньої на утриманні. Хоча відповідач і надає матеріальну допомогу на утримання дитини, проте, це не є перешкодою для визначення такої допомоги (аліментів) за рішенням суду, оскільки, відповідно до ст.180 СК України, це є обовязком останнього. У звязку з чим посилання [PERSON] на цю обставину як на підставу відмови у задоволенні вимог не може заслуговувати науваги суду. Відповідач молода і працездатна особа, на даний час проходить службу у Національній гвардії України і отримує грошове забезпечення, з його слів, у розмірі 3800 грн. на місяць, ніяких інших аліментних платежів не здійсьнює, а тому за своїм матеріальним станом може утримувати дитину. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати щомісяця аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як то передбачено ст.183 СК України. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача у прибуток держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], на її користь, аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] 23 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано 13.02.2012р. рішенням Приморського районного суду Запорізької області. Від шлюбу вони мають сина [PERSON]. [INFO] р.н., якому [INFO]. виповнилося 18 років, та він продовжує навчатися у ВСП «Ногайський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету» на денному відділені. Добровільно надавати матеріальну допомогу на навчання сина відповідач відмовляється, тому вона змушена звернутися з позовною заявою до суду. Їй відомо що відповідач працює, тому вважає що [PERSON] має змогу надавати допомогу сину на навчання. В судове засідання позивачка будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи не з`явилася, надіслала заяву в якій просить справу розглядати без її участі на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій проти заявлених вимог позивача не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON] [INFO], відповідно до свідоцтва про народження яке видане Борисівською сільською радою, Приморського району Запорізької області (а.с.6). [PERSON] є студентом ВСП «Ногайського коледжу Таврійського агротехнологічного університету», відповідно до довідки (а.с.8). [PERSON] проживає разом з матір'ю, відповідно до довідки з місця мешкання (а.с.7). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13.02.2012р., відповідно до рішення Приморського районного суду Запорізької області. (а.с.5). За ст. 199 СК України, батькам що мешкають окремо необхідно здійснювати допомогу на утримання дитини в період її навчання до досягнення 23 років. Суд присуджує утримання дитині з окремо проживаючого батька в долі від заробітку або твердій грошовій сумі. При призначені аліментів суд враховує обставини перераховані в ст. 182 СК України. В ст. 191 СК України визначен час присудження аліментів з дня подачі позову до суду. З вище викладеного, суд находить можливим задовольнити позовні вимоги, вважає розмір аліментів обґрунтованим, відповідач працює та може їх сплачувати. Судовий збір в розмірі 121,80 грн. покладається на відповідача. В частині стягнення аліментів потрібно допустити негайне виконання рішення, стягнути їх з дати подачі позову - 20.02.2014 р. На підставі ст. ст. 84, 180, 183, 191, 199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягувати з [PERSON], на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати звернення до суду. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі, з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 29). Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час, місце і дату слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідними відмітками на конвертах з поштовими повідомленнями (а.с. 22, 23, 24). Враховуючи вимоги ст. 157 ЦПК України та інтереси дитини,

Outcome: approved