Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], на утриманні якого вона знаходилась як непрацездатна дружина, оскільки той являвся інвалідом війни й отримував пенсійне забезпечення в розмірі, значно більшому за її, витрачав пенсію на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування, ліків; ця допомога була для неї постійним і основним джерелом до існування. Встановлення даного факту їй потрібно для призначення пенсії по втраті годувальника. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і пояснила, що її чоловік за життя отримував більшу пенсію як інвалід війни, але кошти від пенсійного забезпечення використовувалися спільно на задоволення потреб їх обох: оплату комунальних послуг, якими разом користувалися, придбання одягу, продуктів харчування, лікування як її, так і чоловіка. Раніше не зверталася до суду з такою заявою, так як отримувала доплату до пенсії, а в цьому році працівники Управління Пенсійного фонду України в Борзнянському районі їй повідомили, про можливість отримання більшої пенсії саме по втраті годувальника й підготували їй відповідне звернення до суду. Управління Пенсійного фонду України в Борзнянському районі в судове засідання представника не направило, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення вимог заявниці. Заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом положень ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38); непрацездатним членом сім'ї вважається дружина, якщо вона є інвалідом або досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також незалежно від віку і працездатності, якщо вона зайнята доглядом за дітьми, братами сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли восьми років, і не працює. Відповідно до ст.38 зазначеного Закону члени сім'ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця народилася [INFO], з 1951 року перебувала в шлюбі з [PERSON] й проживала з ним на час його смерті [INFO]. [PERSON] за життя була встановлена 2-а група інвалідності й він мав право на пільги та компенсації, встановлені законодавством для інвалідів Великої Вітчизняної війни. Заявниця на час смерті свого чоловіка досягла пенсійного віку, отримує пенсію з 1981 року, тобто є непрацездатним членом сім'ї. Згідно довідок Управління Пенсійного фонду України в Борзнянському районі розмір пенсії чоловіка заявниці перевищує її, більш ніж у два рази. Свідок [PERSON] суду пояснила, що тривалий час перебуває в дружніх відносинах з сім'єю заявницї, її чоловік [PERSON] за життя говорив, що утримує свою дружину, так як у нього більша пенсія. Якимись іншими відомостями про перебування [PERSON] на утриманні свого чоловіка вона не володіє. Свідок [PERSON] суду повідомила, що тривалий час проживає по сусідству з [PERSON], яка мешкала зі своїм чоловіком [PERSON], вели спільне господарство. Отримання чоловіком заявниці більшої пенсії не може свідчити про перебування її на утриманні, оскільки як пояснила в судовому засідання сама [PERSON], кошти від пенсійного забезпечення спрямовувалися в спільний сімейний бюджет і використовувалися для задоволення рівних потреб обох членів подружжя; показання ж свідків не містять інформативних відомостей про факти, які підлягають доказуванню; ніяких доказів про перебування на утриманні свого чоловіка заявниця суду не надала. Натомість, звернення [PERSON] до суду з даною заявою обумовлене ініціативою працівників Управління Пенсійного фонду України в Борзнянському районі, пов'язаною з певними змінами в чинному законодавстві, що стосується розмірів пенсійного забезпечення. Таким чином, враховуючи викладені обставини, в судовому засіданні не було здобуто належних та допусттимих доказів перебування [PERSON] на повному утриманні свого чоловіка [PERSON] чи одержання від нього допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а тому вимоги заявниці є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed