Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служби у справах дітей Вінницької міської Ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав на дитину, яким просила суд змінити розмір аліментів, що був встановлений рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та покласти на відповідача судові витрати в справі. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказала, що 09 вересня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . 12.03.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.10.2012 року до повноліття дитини. Виконавчий лист за цією справою перебуває на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої службі м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. На даний момент неповнолітній син сторін [PERSON] потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Позивач вважає за доцільне змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини, а саме стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, оскільки на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього [PERSON] одягом, харчуванням, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби його лікування, відвідування необхідних гуртків, а відповідач не приймає участі у вихованні та розвитку дитини ні в матеріальному, ні в психологічному плані, ухиляється від сплати аліментів, має мінливий дохід. Відомостей про його заробітну плату у позивача немає. На обґрунтування вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав позивач вказала, що [PERSON] з 2013 року ухиляється від виконання своїх обов`язків з утримання сина, аліменти не сплачує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує йому належного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток дитини, не спілкується з ним. Відповідач не бере участі й у вихованні сина, не відвідує батьківські збори, не забирає дитину зі школи. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань шляхом направлення судової повістки, в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської Ради, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань, в судове засідання не з`явилась, але подала до справи висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської Ради від 01.10.2019 р. №01-00-011-48923 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 09 лютого 2012 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області № 2-172/13 від 12.03.2013 року було задоволено позов [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON] . Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області № 2-894/12 від 14.11.2012 року було задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів, в тому числі, про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.10.2012 року і до досягнення ним повнолітня. Згідно з довідкою Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області № 36981058 від 28.03.2019 року відповідач не сплачує аліменти та заборгованість по сплаті аліментів станом на 28.02.2019 року складає 20 730,00 гривень. Відповідно до положень ст. 180 ч.1 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Правовою позицією ВСУ в справі за № 143цс13 визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (Зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року внесено зміни до ст. 182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (789912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, з метою захисту права дитини на належне утримання, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження,

Outcome: approved