Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що перебуваючи з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2013 року (який за рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 28.09.2018 року розірвано) подружжя має двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач мотивує тим, що обовязки щодо утримання та виховання дітей позивач несе самостійно, діти проживають з нею, однак самостійно забезпечити належним чином утримання двох дітей воне не має можливості. Відповідач від свого обовязку щодо утримання дітей самоусунувся, матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні не приймає, домовленості щодо утримання дітей досягнути неможливо. Позивач просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач відзив на позовну заяву (у відповідності до ст. 178 ЦПК України) не подав, інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua, відповідачу роз'яснено, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося, розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України), суд проводить засідання без участі сторін, за наявності доказів у справі, наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Судом досліджено докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві по суті справи, а саме: копію свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 103290, запис № 30 від 11.11.2013 року про укладення шлюбу 11 листопада 2013 року між подружжям [PERSON] та [PERSON]; копію свідоцтва про народження [PERSON], 15 травня 2014 року (серія І-ФМ № 293816, актовий запис № 14 від 23.05.2014 року) та копію свідоцтва про народження [PERSON], 24 червня 2015 року (серія І-ФМ № 323988, актовий запис №27 від 13.07.2015 року) батьками в яких записано сторони, а саме батько (відповідач) [PERSON] та мати (позивач) [PERSON] (а.с. 5-7). У відповідності до ст. 51, ст. 52 Конституції України - батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні. Відповідно до\~ч.3\~ст.\~11\~розділу III Закону України\~Про охорону\~дитинства - предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Ст. 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Постановою ВР України № 789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~СК України\~-\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищезазначене, беручи до уваги, що аліменти є власністю дитини, діти проживають разом з матірю, яка буде розпоряджаюся ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дітей, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та враховуючи обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, суд доходить висновку, що позов про стягнення аліментів з відповідача є підставним, обгрунтованим, який слід задовольнити. Розмір аліментів слід визначити з 01.10.2018 року у розмірі 1/3 частки від доходу батька [PERSON] на кожну дитину, що є достатнім для забезпечення належного утримання дітей, віком до 6 років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), а тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 768,40 грн., які діють з 01.01.2019 року на день постановлення рішення. Крім того, суд роз'яснює сторонам положення\~ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved