Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 7 листопада 2000 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Прожили вони разом один рік. Спільних дітей не мають. З 2001 року вони припинили спілкуватися та вести спільне господарство. Місце проживання чоловіка позивачу не відомо. останні дванадцять років позивач мешкає з іншим чоловіком однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. У звязку з чим позивач вважала, що подальше збереження шлюбу не можливе, тим більше вона має намір зареєструвати шлюб з іншим чоловіком з яким проживає останні дванадцять років. Спору про поділ майна не має. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 7 листопада 2000 року виконкомом Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 4 та видано свідоцтво про одруження 1-КИ № 100870 (а.с. 4). Спільних дітей подружжя не має. Судом встановлено, що з 2001 року сторони разом не проживають, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння сторін та небажання зберегти шлюб. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Спору про поділ майна подружжя не має. Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили\~\~органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «Боровик».

Outcome: approved