Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати договір дарування жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладений між нею та [PERSON] 12 січня 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Шевченко О.М., зареєстрований в реєстрі за № 2-131. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що вона подарувала належний їй будинок [ADDRESS], вартістю 51 118,00 грн. своєму синові - [PERSON]. Усною їх домовленістю було наступне: син, не зважаючи на договір дарування здійснюватиме догляд за позивачкою та надаватиме їй матеріальну допомогу. Не зважаючи на таку домовленість відповідач отримавши право власності на будинок став відноситися до неї жорстоко, неодноразово бив її, ображав нецензурними словами з докорами «скоріше б ти померла». Крім того, по факту нанесення їй побоїв, 10.07.2012 року [PERSON] зверталася з заявою до Новомосковського МВ ГУМВС про притягнення до відповідальності відповідача за спричинені їй тілесні ушкодження. Втім, зазначає позивачка, 29.04.2014 року відповідач знову наніс їй тілесні ушкодження, про які свідчить висновок фахівця судово-медичного експерта від 01.07.2014 року. На підставі викладеного, посилаючись на положення ст.727 ЦК України, позивачка просить розірвати вищевказаний договір дарування жилого будинку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, якою просила справу розглянути в свою відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 січня 2008 року між сторонами було укладено договір дарування жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Шевченко О.М., зареєстрований в реєстрі за № 2-131 (а.с.4). На підставі вищезазначеного договору дарування за [PERSON] було зареєстровано право власності на зазначений будинок (а.с.5). Договір дарування не визнано у встановленому законом порядку недійсним, а тому він є чинними. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1, ч.2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частиною 1 ст. 722 ЦК України визначено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Відповідно до ч. 4 ст. 722 ЦК України прийняття обдарованим документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Відповідно до ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Якщо обдарований вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдарованого до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є збереженим. У разі розірвання договору дарування обдарований зобов'язаний повернути дарунок у натурі. Як встановлено судом, після укладення договору дарування від 12.01.2008 року, за відповідачем зареєстровано право власності на будинок, переданий позивачем в дарунок, на підставі чого суд приходить до висновку, що [PERSON] передала [PERSON] безоплатно будинок, а обдарований прийняв дарунок та набув на нього право власності. Отже, на думку суду, предметом доказування в даній справі є підстави для розірвання договору дарування, вичерпний перелік яких зазначений в ст. 727 ЦК України. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, як на підставу розірвання договору дарування, посилалась на те, що, укладаючи договір дарування, вона розраховувала на допомогу та утримання з боку відповідача, чого не сталося. Крім того, відповідач спричиняє їй тілесні ушкодження (а.с.6-7, 10). Однак, наявність актів судово-медичного дослідження не свідчать про скоєння відповідачем злочину, оскільки винною у скоєнні злочину особа вважається після винесення судом обвинувального вироку, який набрав чинності у встановленому законом порядку. Позивачем же не надано доказів наявності жодної з підстав розірвання договору, зазначених ст. 727 ЦК України, тому, суд вважає вимоги позивача в цій частині необґрунтованими. Враховуючи, той факт, що під час розгляду справи судом не було встановлено наявність будь-яких підстав для розірвання договору дарування на вимогу дарувальника, вичерпний перелік яких містить ст. 727 ЦК України, суд вважає, що задоволення позову в даному випадку, буде суперечити закону, а тому вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed