Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що вона є власником квартири № 288, яка знаходиться в будинку № 7 по вул. Козацькій в м. Черкаси. Відповідно до довідки ОСББ від 29.05.2014 року № 352 в квартирі [ADDRESS] окрім неї зареєстровані: [PERSON] (батько), [PERSON] (дочка), [PERSON] (сестра), [PERSON] (внук), [PERSON] (племінник). Вказує, що [PERSON] та її малолітній син [PERSON] Ашрафовіч не проживають за місцем реєстрації з 2012 року. Крім того, [PERSON] зареєструвала свого малолітнього сина до її (позивачки) квартири без її відома, чим порушила її майнові права, а саме ч. 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 316 ЦК України. Також [PERSON] окрім того, що вона не мешкає за місцем свого проживання, не сплачує комунальні послуги. Також вказує, що відповідач [PERSON] чинить їй опір в праві користування власністю, змінив дверні замки та самовільно без її дозволу встановив охоронну сигналізацію, в звязку з чим вона вимушена винаймати квартиру за адресою: [ADDRESS]. Таким чином [PERSON] порушує її права приватної власності, а саме ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України. Також вказує, що між нею, як власником квартири, та піднаймачами не було укладено договору піднайму, що позбавляє їх відповідальності по несплаті комунальних послуг. Відсутність відповідачів за місцем реєстрації понад шість місяців підтверджується актами № 430 від 20.04.2015 року, № 434 від 08.06.2015 року. Враховуючи що тимчасова відсутність проживаючих понад шість місяців за місцем реєстрації не підпадає під дію ст. 71 ЖК України, то відповідно право на проживання за ними не зберігається і в такому випадку необхідно застосувати ст. 72 ЖК України . А тому, просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ашрафовіча такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ашрафовіча такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. 05.11.2015 року направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити в задоволенні позову з підстав наведених в запереченні. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. В судовому засіданні представник третьої особи - Органу опіки та піклування м. Черкаси [PERSON] заперечувала проти задоволення позову в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, пояснивши що таке рішення буде суперечити інтересам малолітньої дитини. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] [PERSON], представника третьої особи [PERSON], пояснення свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири № 288, що знаходиться в будинку № 7 по вул. Козацькій в м. Черкаси, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 6.05.2008 року. Згідно довідки ОСББ від 29.05.2014 року № 352 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (батько), [PERSON] (дочка), [PERSON] (сестра), [PERSON] (внук), [PERSON] (племінник). Звертаючись з даним позовом до суду позивачка [PERSON], як на підставу своїх вимог, посилається на ст.ст. 316, 317, 346 ЦК України (поняття та зміст права власності) та ст.ст. 109, 116 ЖК України (виселення з жилих приміщень), хоча вимог таких до відповідачів не заявляє. Також, як на підставу своїх вимог, позивачка [PERSON] посилається на ст.ст. 71ЖК України, яка визначає умови збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та ст. 72 ЖК України, яка регулює порядок визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням державного і громадського житлового фонду та не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки позивачка є власником квартири № 288, що знаходиться в будинку № 7 по вул. Козацькій в м. Черкаси та вказує, що договори найму між нею та відповідачами не укладалися. Дані правовідносини регулюються нормами цивільного права, а саме ст. 405 ЦК України частиною другою якої передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Крім того, при винесенні рішення суд враховує, що відповідач [PERSON] хоча постійно і не проживає в квартирі але періодично там зявляється та бере участь в її утриманні, сплачує частину комунальних послуг, що стверджується відповідними квитанціями. Для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відсутність особи за місцем проживання протягом визначеного законом строку повинна бути безперервною. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що строк її відсутності за місцем проживання переривається. Крім того обґрунтовуючи свої позовні вимоги в позовній заяві позивачка [PERSON] вказує, що відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні власністю квартирою № 288, що знаходиться в будинку № 7 по вул. Козацькій в м. Черкаси, без її згоди змінив дверні замки та встановив охоронну сигналізацію, що в свою чергу також спростовує доводи позивачки про постійне не проживання відповідача [PERSON] в квартирі. Крім того, не проживання відповідачів в квартирі без поважних на те причин більше року не підтверджена належними доказами. А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed