Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Центр надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований, але фактично не проживає з 2000 року відповідач по справі. Наявність реєстрації відповідача у житловому приміщенні порушує її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Просила визнати відповідача [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник відділу адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку Єлісєєва О.О. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Вона знає бабу, яка мешкає в квартирі [ADDRESS] . Її сусідка зверталась з питання виписки сина з квартири. Як звати сина сусідки, вона не знає, бачила його лише одного разу в 2008 році, коли той виходив з квартири №27. В квартирі [ADDRESS] живуть [PERSON] , [PERSON] - дочка [PERSON] , [PERSON] - син [PERSON] . Чи є речі [PERSON] в квартирі вона не знає. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 р. по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 07.08.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., зареєстрованим в реєстрі №2907. Право власності на квартиру зареєстроване в Сєвєродонецькому БТІ Луганської області 19.08.1997 року за №617. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб №13464 від 02.07.2019 року, виданої Відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з 2000 року, оскільки добровільно виїхав до іншого місця проживання. Зазначена обставина підтверджується показаннями свідка, яка повідомила про те, що останній за місцем реєстрації не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2000 року без поважних причин, тобто більше одного року, враховуючи повне визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved