Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Василівського районного суду з повозом до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, приватне підприємство виробничо-комерційна фірма «Лад», який уточнила в ході судового розгляду, в якому просить зняти арешт з майна. На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що 20 липня 2016 року на підставі свідоцтва про право власності на житло серії САЕ №859646, виданого виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, позивач набула право власності на житлове приміщення кімнату №86 будинку №15 по вул. Героїв праці в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Під час реєстрації права власності позивач дізналася, що на її квартиру накладено арешт. 25 липня 2016 року позивач отримала інформаційну довідку №64258067 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно і дізналася, що згідно запису про обтяження за №15562695 від 02.06.2005 року на підставі постанови Василівського районного суду від 20.12.2000 року [PERSON] державною нотаріальною конторою внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна; згідно запису про обтяження за №15562575 від 27.05.2005 року на підставі постанови Виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції серії АА №423706 від 19.02.2002 року внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна.. У звязку з реєстрацією права власності на нерухоме майно, а саме: кімнату №86 будинку №15 по вул. Героїв праці в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області., індексний номер 30616945 від 25.07.2016 року обтяження у вигляді арешту нерухомого майна було зареєстровано в реєстрі. Рішенням 03.06.2003 року Василівського районного суду, яке набрало законної сили 13.10.2003 року, у цивільній справі №2-34/2003 за позовом ПП ПКФ «Лад» до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої працівниками при виконанні трудових обовязків та за зустрічним позовом [PERSON] до ПП ПКФ «Лад» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, у задоволенні позовів відмовлено. Під час розгляду цивільної справи на підставі ст..152 ЦПК України в редакції 1963 року для забезпечення цивільного позову за заявою ПП ПКФ «Лад» ухвалою суду від 20.12.2000 року накладено арешт на майно належне позивачу. Остаточним рішенням у справі заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна не скасовані. На запит позивача [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області листом №177603 від 12.08.2016 року повідомив про неможливість зняття арешту з нерухомого майна у звязку з відсутністю документів про накладення арешту. Обтяження вигляді арешту майна, яке належить позивачу на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, тому позивач просить зняти арешт з житлового приміщення №86 будинку №15 по вул. Героїв праці в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, що належить позивачу [PERSON] на праві власності, який було накладено на підставі постанови Василівського районного суду від 20.12.2000 року та постанови виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції від 19.02.2002 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, вирішити питання на розсуд суду. Представник відповідача приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Лад» [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача у звязку з відсутністю будь-яких претензій до позивачки. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі третьої особи, проти позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 20 липня 2016 року на підставі свідоцтва про право власності на житло серії САЕ №859646, виданого виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, позивач [PERSON] набула право власності на житлове приміщення кімнату №86 будинку №15 по вул. Героїв праці в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Як встановлено судом з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 25 липня 2016 року за №64258067, 02 червня 2006 року зареєстровано обтяження №15562695 у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови б/н від 20 грудня 2000 року, виданої Василівським районним судом; 27 травня 2005 року зареєстровано обтяження №15562575 у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови серії АА №423706 від 19.02.2002 року виконавчою службою [PERSON] районного управління юстиції. [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №17703/4 від 12.08.2016 року на заяву позивача [PERSON] про зняття арешту нерухомого майна повідомлено про те, що станом на даний час виконавчі документи відносно [PERSON] на примусовому виконанні у [PERSON] районному відділі ДВС ГТУЮ у Запорізькій області не перебувають. Надати більш детальну інформацію щодо надходження виконавчого документу в період з 2013-2016 роки не є можливим, оскільки відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 р. Міністерством юстиції України, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів становить три роки, після чого вони підлягають знищенню (п.9.10). Ухвалою Василівського районного суду від 10 листопада 2017 року у задоволенні заяви [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №2-34/2003 за позовом ПП ПКФ «Лад» до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої працівником при виконання трудових обовязків та зустрічним позовом [PERSON] до ПП ПКФ «Лад» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, відмовлено у звязку із знищенням матеріалів цивільної справи. Згідно ч. 1\~ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст.391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~\~у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. При цьому суд враховує, що згідно\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України»\~, яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Положеннями ст.15 ЦПК України\~передбачено право особи звернутися до суду на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом своїх прав. Враховуючи те, що встановити підстави накладання арешту не виявляється можливим, оскільки цивільна справа, у якій вживалися заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна, та виконавчі провадження та журнали реєстрації виконавчих проваджень, за на даний час знищені, позивач [PERSON] позбавлена можливості скасувати наявні в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяжень, враховуючи те, що вказані заборони були внесені до реєстру в 2005 і 2006 роках, з метою захисту права власності позивача, суд вважає за можливе скасувати заборону відчуження об'єкту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 15562695, та заборону відчуження об'єкту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 15562575, - кімнати №86 будинку №15 по вул. Героїв праці в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, що належить [PERSON] Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень», в свою чергу, матеріали справи не містять відмови державного реєстратора у вилученні з Єдиного реєстру заборон відомостей про обтяження спірного нерухомого майна та відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав. Після набрання рішенням суду законної сили заінтересовані особи не позбавлені можливості у встановленому законом порядку звернутися до відповідного органу державної реєстрації прав для державної реєстрації припинення обтяження арештом нерухомого майна.

Outcome: approved