Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що вона народилася [INFO] у м. Києві та виховувалася перші роки життя в дитячому будинку. У 1946 році її взяла на виховання [PERSON] . Документи про те, що був факт удочеріння не збереглися, оскільки [PERSON] на виховання забирали у після військовий час. З 1946 року і по день смерті [PERSON] [INFO] заявниця проживала з нею та її чоловіком однією сім`єю. [PERSON] визнавала себе матір`ю заявниці. Вона була похована на Берковецькому кладовищі в Києві. Біля місця її поховання є ще одне місце, яке [PERSON] хоче закріпити за собою. В зв`язку з цим заявниця звернулася до керівництва кладовища із відповідною заявою, але їй було повідомлено про необхідність надання свідоцтва про поховання. Проте, під час пожежі в квартирі заявниці свідоцтво про смерть матері [PERSON] було знищено. У відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , оскільки факт її родинних відносин із померлою документально не підтверджено. [PERSON] в заяві вказує, що після встановлення факту родинних відносин вона зможе повторно отримати свідоцтво про смерть матері, а на його підставі і свідоцтво про поховання. Останнє дає можливість мати право на підхоронення поряд із могилою [PERSON] [PERSON] просить встановити юридичний факт, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Вислухавши заявницю та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Згідно з п. 1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до статті 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене у побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації. Відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя та близьким родичам померлого на підставі їх заяви та представникові органу опіки і піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народилася [INFO] в м. Києві, з 23.10.1963 року проживає і зареєстрована за адресою - [ADDRESS] (а.с.3-5-копії сторінок паспорту заявниці). Заявниця [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перші роки життя вона виховувалася в дитячому будинку, а в 1946 році її взяла на виховання [PERSON] , яка її удочерила. З 1946 року і по час смерті [PERSON] заявниця проживала разом з нею та її чоловіком однією сім`єю. [PERSON] визнавала себе матір`ю [PERSON] . Після смерті [PERSON] її поховали на міському (Берковецькому) кладовищі в м. Києві. Заявниця бажає бути похованою біля своєї матері, однак не має свідоцтва про поховання матері і про її смерть. У видачі свідоцтва про смерть [PERSON] заявниці було відмовлено ВРАЦС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, оскільки документально не підтверджений факт родинних відносин. Встановлення факту родинних відносин з [PERSON] заявниці необхідний для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] і про її поховання, що надасть можливість мати право на підхоронення її після смерті поряд із могилою [PERSON] . З копії актового запису про народження №1169 від 07.05.1952 року, виданого ВДРАЦС Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.39), вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Батьки не зазначені, по-батькові вказано « [PERSON] ». Також зазначено, що пред`явлені документи про народження - довідка спецдитячого будинку, довідка про народження дитячого будинку, довідка медекспертизи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає [PERSON] з 1969 року, є сусідкою. Також знає, що [PERSON] є прийомною матір`ю заявниці, про оформлення усиновлення їй нічого невідомо. Загальними підставами виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини є походження дитини від них, тобто наявність кровного споріднення та реєстрація цього походження у порядку, встановленому законом. Главою 9 КпШС України 1969 року (главою 12 СК України 2002 року) встановлено порядок визначення походження дитини від матері та батька. Оскільки родинні зв`язки між людьми ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура, а заявниця в судовому засіданні пояснила, що померла [PERSON] не була її кровною матір`ю, а її усиновила, суд вважає, що підстав для задоволення заяви [PERSON] немає. На підставі наведеного, ст.ст. 234, 256 - 259 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed