Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 25 % заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому [INFO] народився син - [PERSON]. Разом з тим, сімейне життя з відповідачем не склалося й наразі шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу, за домовленістю з відповідачем, спільна дитина залишилась на утримані та вихованні позивача. Проте, на даний час позивач не працевлаштована, постійної роботи не має. Самостійно забезпечити дитині нормальні умови проживання та можливості для фізичного та інтелектуального розвитку, позивач не може, що змушує її звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 12 лютого 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після одруження прізвище дружини, [PERSON]. [INFO] в подружжя народився син - [PERSON]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2015 року шлюб між подружжям розірвано. Згідно довідки державної служби України з надзвичайних ситуацій Головного управління у Київській області 10 державного пожежно-рятувального загону Київської області від 28 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON] дійсно працює в 37 державно-рятувальній частині 10 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Київській області на посаді пожежного рятувальника з 12.06.2013 року по теперішній час. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення неповноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з наведеного та беручи до уваги, що позивач не може самостійно забезпечити належні умови для утримання та розвитку дитини та зважаючи на обов'язок батька утримувати дитину, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини від його доходів на утримання сина, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати засадам розумності та справедливості. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved