Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до територіальної громади Хатнянської сільської ради в особі Хатнянської сільської ради про визнання в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], яка померла 16 листопада 2011 року, права власності на ? частину земельної ділянки площею 4,2058га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги і просила визнати право власності за її підопічним на всю земельну ділянку. [PERSON] на обґрунтування позовних вимог зазначила, що малолітній [PERSON], 19.10.2002р.н., є спадкоємцем за заповітом після [PERSON], яка померла 16 листопада 2011 року. [PERSON] звернулася до Державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка складається з ? частини земельної ділянки площею 4,2058 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території\~ Хатнянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту серії Р1 № 682657 на праві приватної власності на землю, виданого Хатнянською сільською радою Великобурлуцького району Харківської області. Державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Оскільки інший спадкоємець за заповітом [PERSON], не подав заяви про прийняття спадщини та у 2016 році помер, позивачка просила визнати право власності за своїм підопічним на всю земельну ділянку, посилаючись на ч.1 ст. 1275 ЦК України. Хатнянський сільський голова надіслав до суду листа з проханням справу розглянути у відсутність представника відповідача, де також зазначив про визнання позову (а.с. 33,49). На підставі досліджених доказів судом встановлені обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини. За рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 30.10.2012 р. [PERSON] призначено опікуном неповнолітнього [PERSON] (а.с. 18-19). Згідно з свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 524560 [PERSON] померла 16.11.2011 року (а.с. 9). [PERSON] до дня своєї смерті проживала у [INFO] разом з онуком [PERSON], інші особи за вказаною адресою не проживали і не були зареєстровані, що підтверджується довідкою Хатнянської сільської ради (а.с. 12). За життя померлій належала на праві власності земельна ділянка площею 4,2058 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території\~ Хатнянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, що посвідчено Державним актом серія Р1 № 682657 на право приватної власності на землю, виданого Хатнянською сільською радою Великобурлуцького району Харківської області на підставі рішенняХатнянської сільської рад 04 липня 2001 року № 51, копію якого надано до суду, а оригінал втрачений, про що було зроблено публікацію у районній газеті (а.с. 10, 11). [PERSON] залишала заповіт, який є чинним, яким заповіла усе своє майно своїм онукам [PERSON] і [PERSON] (а.с. 13,14). Постановою державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області від 17.08.2016 р. було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення спадщини на земельну ділянку на імя [PERSON] після смерті [PERSON], тому що відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку спадкодавця. У постанові також зазначено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, заяв про прийняття спадщини не надходило (а.с. 24). Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з повідомленням ГУДМС УДМС України в Харківській області [PERSON], [INFO], який проживав у м. Харкові, помер 24.05.2016 р. (а.с. 48). Оскільки [PERSON] упродовж шести місяців не подав заяви про прийняття спадщини, відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв її. [PERSON] народився 19.10.2002 р., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 15). [PERSON] як малолітній відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки [PERSON] не прийняв спадщину, відповідно до ч.1 ст. 1275 ЦК України частка у спадщині, яку він мав прийняти, переходить до іншого спадкоємця за заповітом до [PERSON] Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ч.1\~ст.125 ЗК України. Відповідно до\~ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до\~ст.126 ЗК України\~право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до п.«г» ч.1\~ст.81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що дало його опікуну право, в порядку ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 67 ЦК України звернутися до суду за захистом прав підопічного. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом. В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 4,2058 га, яка знаходиться на території Хатнянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог, [PERSON] як спадкоємиць після смерті [PERSON] має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved