Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що 08.10.1997 року вони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу у подружжя є двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2010 року, справа №2-175/2010, [PERSON] було зобов»язано сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 04.02.2010 року до досягнення нею повноліття. У зв»язку з тим, що позивачка ніде не працює, а також те, що дочка [PERSON] з 2015 року по даний час навчається на денній формі навчання Тернопільського національного педагогічного університету ім.Володимира Гнатюка. Строк закінчення навчання 2020 року. Вона одна утримує двох дітей, у неї тяжке матеріальне становище, відповідач в житті дітей участі не бере, тому просить збільшити розмір аліментів до 30% від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку а також просить суд винести рішення, яким зобовязати стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до закінчення дитиною навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд стягувати з відповідача аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 506 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до закінчення дитиною навчання. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, в частині збільшення розміру аліментів на неповнолітню доньку, а саме просить суд стягувати аліменти, визначені в твердій грошовій сумі в розмірі 506 грн., але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Допомогу на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, не може надавати, оскільки на даний час він ніде не працює, ніяких доходів не має та хворіє. Просить відмовити в задоволенні позову в цій частині. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД№033271 виданого 17 березня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №32. (а.с.5). Як вбачається із свідоцтв про народження серії І-ИД № 005582 від 04.11.1998 року, серії І-ИД №015845 від 26.12.2005 року, у сторін по справі є дочка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].(а.с.9). Згідно рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області №2-175/2010 від 12 лютого 2010 року вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], не працюючого, в користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 04.02.2010 року до досягнення дітьми повноліття. Вказані обставини підтверджуються копіями судових рішень та копією свідоцтв про народження дітей. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] не працює, хворіє, потребує постійного амбулаторного лікування. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що її батько [PERSON] працює на роботі не офіційно, однак роботу та заробіток має стабільну. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~ 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1\~ст. 184 СК України). За змістом\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов про збільшення розміру аліментів підлягає до задоволення і слід стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [INFO] в користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], визначені в твердій грошовій сумі у розмірі 506 (п»ятсот шість) грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної. Щодо вимог позову про аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд приходить до наступного. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснює, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За встановлених вище судом обставин, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позову про те, що відповідач може надавати аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial