Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 13.10.2015 року з позовом до Одеського національного політехнічного університету про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, в якому з урахуванням уточнень просить визнати незаконним та скасувати наказ Одеського національного політехнічного університету від 15.09.2015 року № 817-к про звільнення [PERSON] з посади старшого лаборанта с/о кафедри Фізичного виховання та спорту ОНПУ згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул, поновити на роботі на посаді старшого лаборанта с/о кафедри Фізичного виховання та спорту ОНПУ з 15 вересня 2015 року та стягнути з Одеського національного політехнічного університету середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10164 (десять тисяч сто шістдесят чотири) гривні. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що надала своєму безпосередньому керівнику завідуючому кафедри Фізичного виховання та спорту заяву про надання їй відпустки за свій рахунок як працюючому пенсіонеру з 12.05.2015 р. по 10.06.2015 р. Але, всупереч чинному законодавству, ця відпустка не була надана, а той час який вона на законних підставах мала перебувати у відпустці, їй зарахували як прогул, та звільнили посилаючись на ст. 40 КЗпП України 15 вересня 2015 року. Крім того, зазначає, що, останній проступок відсутності на роботі був виявлений 28.05.2015 року, коли й був складений відповідний [PERSON]. Тож, згідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Отже, щоб дисциплінарне стягнення у виді догани або розірвання трудового договору було законним, керівництву ОНПУ слід було б його застосувати до 27.06.2015 року, тобто, не пізніше одного місяця з дня виявлення проступку. Позивачка вважає своє звільнення безпідставним, незаконним та з порушенням трудового законодавства, в звязку з чим звернулась до суду з зазначеним позовом. Представники позивача в судове засідання зявилися, уточненні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. Представник відповідач в судове засідання зявилася, надала письмові заперечення проти позову та просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачка була звільнена наказом від 15.09.2015 року за відсутність на робочому місті з 26.05.2015 року по 29.05.2015 року з девятої години до кінця робочого дня. Зазначають, що дисциплінарне стягнення було застосовано адміністрацією університету, відповідно нормам трудового законодавства України, згідно ч. 2 ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] працювала Одеському національному політехнічному університеті на посаді старшого лаборанта кафедри фізичного виховання та спорту з 13 липня 1984 року. [PERSON] надала своєму безпосередньому керівнику завідуючому кафедри Фізичного виховання та спорту заяву про надання їй відпустки за свій рахунок як працюючому пенсіонеру з 12.05.2015 року по 10.06.2015 року. Відпустка [PERSON] надана не була, оскільки вона не оформила відпустку належним чином. Той час, який остання була відсутня на робочому місці був зарахований як прогул, в звязку з чим позивачка звільнена на підставі ст. 40 КЗпП України. [PERSON] до Наказу Одеського національного політехнічного університету від 15.09.2015 року № 817-к, [PERSON] було звільнено з займаної посади відповідно до п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Судом встановлено, що наказом ректора Одеського національного політехнічного університету від 31.03.2015 р. № 269-к «Про оголошення догани» за відсутність на робочому місці 20.03.2015 р. в період часу з 14 години до кінця робочого дня, а також 24.03.2015 р. в період з 08 години по 12 годину включно без поважних причин, старшому лаборанту с/о кафедри фізичного виховання та спорту [PERSON], за порушення трудової дисципліни було оголошено догану. Факт порушення трудової дисципліни старшим лаборантом ФВіС [PERSON] був письмово підтверджений співпрацівниками кафедри, які були присутні при складанні службових листів завідувачем кафедри ФВіС [PERSON] від 23.03.2015 р., від 24.03.2015 р. та від 26.03.2015 р., актів від 23.03.04.2015 р., від 25.03.2015 р., а також заява від 24.03.2015 р. сторожа служби охорони [PERSON] Під час слухання справи, встановлено, що Одеський національний університет погоджується з тим, що позивачці дійсно належить повне право на надання відпустки за власний рахунок, як пенсіонеру, згідно п. 6 ст. 25 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 р. № 504/96-ВР. Але позивачка проігнорувала порядок оформлення такої відпустки, а саме: не надала заяву на розгляд своєму безпосередньому керівнику, а передала її інженеру кафедри, не отримала резолюції та не дочекавшись наказу про надання їй відпустки за власний рахунок самовільно покинула робоче місце. Крім того, позивачка була матеріально-відповідальною особою і їй було пояснено, що оскільки тривав учбовий процес, відповідно п. 7, розділу I Положення про інвентаризацію активів та зобовязань, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 р. № 879, перед тим, як вона вийде у відпустку, необхідно знайти матеріально-відповідальну особу на період її відсутності та передати матеріальні цінності. Згодом була створена комісія по прийому-передачі матеріальних цінностей і з [PERSON] були зняті повноваження матеріально-відповідальної особи та назначено іншу особу. Позивачка продовжувала не виходити на роботу, що стало підставою оголошення їй другої догани (Наказ ОНПУ від 25.05.2015 р. № 416-к), а саме за відсутність на роботі 12.05.2015 р. в період часу з 10:00 до кінця робочого дня, 13.05.2015 р. в період часу з 09:00 по 14:00 включно, 14.05.2015 р. в період часу з 09:00 по 16:00 включно без поважних причин. Суд ставиться критично до посилань позивачки на судову практику, в звязку з тим, що зазначена практика не відноситься до даної категорії справ. Термін «робоче місце» - місце постійного або тимчасового перебування працівника під час виконання ним трудових обов'язків, яке безпосередньо або опосередковано знаходиться під контролем роботодавця. Тобто, в даному випадку, контроль за діяльністю працівника здійснюється завідувачем кафедрою на підставі посадових обовязків, яку керівник повинен контролювати в певний час або період (яким чином виконує працівник свої обовязки, де знаходиться і т. д.). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не виконувала свої функціональні обовязки, студенти під час учбового процесу не мали змогу підписати свої обхідні листи через відсутність ст. лаборанта кафедри [PERSON], що підтверджується заявами студентів. [PERSON] від 26.05.2015 р., від 27.05.2015р., від 28.05.2015 р., від 29.05.2015р., а також записів в журналі виходу на роботу, [PERSON] не виходила на роботу без поважних причин з 9:00 до кінця робочого дня щодня. Наказом від 15.09.2015 р. № 817-к позивачку було звільнено за прогули за період з 26.05.2015 р. по 29.05.2015 р. без поважних причин (а.с. 7, 162-166). [PERSON] в п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Судом було оглянуто табель робочих днів працівників кафедри виховання та спорту Одеського національного політехнічного університету за травень, червень, липень, серпень та вересень 2015 року (а.с.194-198), та встановлено, що за травень відсутні які-небудь позначки стосовно [PERSON] до 10 червня 2015 року, однак надано акт про відсутність на роботі тільки 22.05.2015 року, 25.05.2015 року та з 26.05.2015 року по 29.05.2015 року (а.с.166). 11 та 12 червня зазначено лікарняний, з 15 червня по 30 червня 2015 року зазначено робочі години, з 1 по 28 липня відпустка, з 29 липня по 31 липня лікарняний, за серпень 2015 року відсутні позначки, однак надано копію лікарняного листа позивачки з 29 липня по 31 серпня 2015 року (а.с.200), а з 01 вересня по 15 вересня включно в табелі зазначено робочі години. Отже, судом встановлено, що прогули за які позивачку звільнено відбулися з 26.05.2015 року по 29.05.2015 року, про що було відомо відповідачу в цей же час, що представник відповідача підтвердила в судовому засіданні з посиланням на службову записку завідуючого кафедрою від 29.05.2015 року (а.с.166). Однак дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення (розірвання трудового договору) було застосовано лише 15.09.2015 року, тобто пізніше одного місяця з дня виявлення проступку. Отже, дисциплінарне стягнення було застосовано адміністрацією університету, з порушенням норм трудового законодавства України, ч. 1 ст. 148 КЗпП України, а посилання відповідача на ч. 2 ст. 148 КЗпП України є хибним. [PERSON] до ч.1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. За змістом ст. 235 КЗпП України, відповідач повинен виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, відповідно до зробленого розрахунку середньомісячної заробітної плати [PERSON] в розмірі 10164 (десять тисяч сто шістдесят чотири) гривні. Представник відповідача з наданим розрахунком погодився та з цього приводу заперечень не надано. [PERSON] ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, відповідно ч.3 статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір. [PERSON] до п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішень в частині вимог про поновлення на роботі працівника.

Outcome: approved