Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищенаведеним позовом, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в с. Чуловичі по вул. Солонична, 113-а Городоцького району Львівської області в порядку спадкування за законом, після смерті племінника [PERSON], що помер 28.04.2016 року. Позов мотивує тим, що народилася 19.05.1940р. Проживала разом з батьком [PERSON], мамою [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] в житловому будинку, що в селі Чуловичі по вул. Солонична 113-а Городоцького району Львівської області. Вказаний житловий будинок складається із кімнати, кухні, комори, господарських приміщень, веранди, він газифікований, проведено електрику. Даний будинок згідно технічного паспорту зведений у 1925 році. Позивачка 24.06.1972 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище (а.с.34) 29.08.1987р. мати позивачки [PERSON] померла. Спадкоємцями на вказаний житловий будинок була сестра позивачки [PERSON], яка померла 01.05.2006р. Спадкоємцем після смерті сестри був її син [PERSON], який прийняв спадщину, але спадкових прав не оформив, оскільки помер 28.04.2016р. Після його смерті відкрилася спадщина за законом. Племінник позивачки був неодружений, не мав дітей, братів, сестер, а тому позивачка є спадкоємцем третьої черги за законом. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на житловий будинок в такому відмовила, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Натепер в інший спосіб захисту свого порушеного права окрім як звернення до суду з зазначеною вимогою, позивачка не має та не може оформити в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Великолюбінської селищної ради в судове засідання не зявився,\~ просив розглядати справу у відсутності представника, заперечень не подав (а.с.70). Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали даної справи суд встановив. Спір витікає з цивільних правовідносин, що регулюється спадковим правом. Відповідно до ст. ст. 3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ці обставини мають бути підтверджені певними засобами доказування та не можуть підтверджуватися іншими доказами. Главою 87 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це також знайшло підтвердження у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику\~ в справах про спадкування», у якому вказано, що свідоцтво про право на спадщину\~ видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ст. ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Як вбачається з копій паспорта та повторних копій свідоцтва про народження серії І-СГ № 509213 які поновляли 28.09.2016 року, спадкодавець [PERSON] була матір»ю\~ [PERSON], позивача по справі (а.с.33-35). Згідно з копій свідоцтв про смерть (а.с.10-12) [PERSON] померла 29.08.1987р., [PERSON] померла 02.05.2006р., а [PERSON]- 28.04.2016. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а зокрема на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в с. Чуловичі по вул. Солонична, 113-а Городоцького району Львівської області, на який він прийняв спадщину після смерті матері, але не оформив спадкових прав. Згідно копії технічного паспорта вказаний вище житловий будинок зведений в 1925 році, складається із кімнати, кухні, комори, господарських приміщень, веранди, загальна площа будинку 76,5 м.кв., житлова 24,1 м.кв., допоміжна (підсобна) 52,4 м.кв., Відповідно до листа державного нотаріуса [PERSON] позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.(а.с.27) Згідно довідки ГУДСУ з надзвичайних ситуацій у Львівській області (а.с.30) встановлено, що вищевказаний житловий будинок відповідає вимогам ДБН 360- 92 « Містобудування. Планування і забудови міських і сільських поселень». Так, згідно довідок виконкому Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області за житловим будинком закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та ведення ОСГ-0,18 га. (а.с.31-32), та вказано, що позивачка доглядає за житловим будинком. Згідно довідки Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації інвентарна справа на житловий будинок в с. Чуловичі по вул. Солонична 113-а відсутня (а.с.67) З копії погосподарської книги (а.с.13-25) видно, що будинок мав статус колгоспного двору. Спадкодавець [PERSON] був останнім членом колгоспного двору (будинку 113-а по вул. Солонична в с. Чуловичі). Відповідно до копії спадкової справи (а.с.56-68) з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] Встановленим є те, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті свого племінника, шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, проте листом державного нотаріуса від 01.12.2016 р. № 1646/01-16 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті племінника на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований в с. Чуловичі по вул. Солонична, 113-а Городоцького району Львівської області за відсутності правовстановлюючих документів (а.с.27). Отже, вищенаведені докази досліджені в судовому засіданні підтверджують право власності племінника позивачки на житловий будинок, що в с. Чуловичі по вул. Солонична, 113-а Городоцького району\~ Львівської області. Враховуючи наведені вище обставини, при прийнятті рішення суд враховує розяснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування та розяснення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року, які носять рекомендаційний характер, в тому, що умовою переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За життя, [PERSON] не отримав правовстановлюючих документів на житловий будинок в с. Чуловичі по вул. Солонична, 113-а Городоцького району Львівської області, що і зазначено в листі нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майна. Відповідно до [PERSON] юстиції України від 21.02.2005р. №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. У відповідності до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали ймови та правові наслідки будівництва і діяли до вступу в дію Цивільного кодексу Української РСР 18.07.1963 Р. № 1540-ІУ. Зокрема за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 р. у справі № 6-137цс13, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набув або володів житловим будинком в с. Чуловичі по вул. Солонична, 113-а Городоцького району Львівської області неправомірно не встановлено. Зібрані докази в сукупності, дають підстави суду, вважити позов підлягаючим до задоволення, оскільки позивачка фактично прийняла спадщину після смерті племінника, інших спадкоємців, які б на неї претендували немає, за такого суд переконаний в тому, що є підстави до визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved