Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить втановити факт батьківства, що [PERSON], який помер [INFO], являється батьком її сина [PERSON], [INFO]. Заявник посилається на те, що з лютого 2011 року по [INFO] вона проживала разом з ним у фактичному шлюбі, без його реєстрації. Від спільного життя в неї, після смерті чоловіка, народився син [PERSON], при житті [PERSON] не заперечував свого батьківства. Встановлення факту батьківства заявник обґрунтовує тим, що їй необхідно вирішити питання про про призначення на сина пенсії у зв'язку з утратою годувальника. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала, представник Управління Пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області не заперечувала проти встановлення факту батьківства. Представник заінтересованої особи - Відділу РАЦС Костопільського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з п. 15 абз. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Дана норма передбачена і ч.3 ст.128 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.130 Сімейного Кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ст.135 цього Кодексу. Для встановлення факту батьківства необхідно, щоб запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводився за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що син заявниці - [PERSON] народився [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області 23.08.2012 року, запис про батька дитини зроблено за прізвищем матері [PERSON], а ім'я та по батькові [PERSON] вказані померлого [PERSON] [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 червня 2012 року. Допитана судом свідок [PERSON], мати померлого [PERSON], показала, що її син дійсно проживав разом з [PERSON] однією сім'ю в її квартирі, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, чекали на народження сина. [INFO], вже після смерті сина, народився онук [PERSON]. Син визнавав своє батьківство і з нетерпінням чекав на народження дитини. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка та повідомлені заявником факти та обставини по справі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства, що передбачено ч.2 ст.256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved