Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до «Ольгопіль-К» про визнання недійсним договору оренди землі, посилаючись на те, що вона є власником, на підставі Державного акту серія АБ № 671721, земельної ділянки площею 1,6041 га, що розташована на території Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 05.04.2007 року між нею та ТОВ «Ольгопіль-К» був укладений договір оренди землі на вищезазначену земельну ділянку. Позивач вважає, що вказаний договір оренди землі суперечить вимогам цивільного та земельного законодавства, оскільки не містить таких істотних умов договору, як місце розташування земельної ділянки та порядку внесення орендної плати. Крім того, п.20 договору оренди передбачено передачу земельної ділянки у 5-денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. Орендодавець акт приймання-передачі об`єкта оренди після державної реєстрації договору не підписував, що стверджується його відсутністю, тобто не було волевиявлення орендодавця. В зв'язку з викладеними вище обставинами позивач звернулася з даним позовом до суду та просить визнати недійсним договір оренди землі від 05.04.2007 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Ольгопіль-К», на земельну ділянку площею 1,6041 га, кадастровий номер 0520685200:05:005:0051, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 13.09.2010 року за № 041003400052; зобовязати ТОВ «Ольгопіль-К» повернути земельну ділянку площею 1,6041 га згідно Державного акту серії ЯБ № 671721, яка знаходиться на території Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, а також стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали за обставин, викладених у позові, просили їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є власницею земельної ділянки, яка розташована на території Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області. В 2007 році між [PERSON] та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Вказаний договір є Типовим договором, але це не обмежує сторін розширити умови договору, однак ніяких додаткових угод до даного договору не укладалося. Останніх три роки орендна плата позивачу здійснювалася продукцією, тобто в натуральній формі, тоді як в договорі передбачено грошову форму оплати. Підтвердження того, що позивач отримувала орендну плату в натуральній формі немає, але це можуть підтвердити свідки. Продукція, яку надавали в рахунок оплати, була неналежної якості. Цим було порушено право позивача як орендодавця. Добровільно розірвати договір оренди відповідач не бажає, тому позивач звернулася з позовом до суду про визнання договору недійсним. Про розірвання договору позивач зверталася до відповідача в усній формі, а про зміну орендної плати зверталася в письмовій формі, але їй було відмовлено. В судовому засіданні 20.07.2015 року позивач [PERSON] суду пояснила, що вона бажає визнати недійсним договір оренди, так як її не влаштовує оплата, доставка та якість продукції. Договір було укладено в 2007 році. Вона його читала перед тим, як підписати. Їй повідомили, що державну реєстрації договору здійснять після укладення договору. Вона зразу ж передала земельну ділянку, не заперечувала, щоб нею користувалися до здійснення державної реєстрації договору. Оренду плату вона почала отримувати з 2007 року, коли був підписаний договір. Всі роки отримувала оренду плату лише в натуральній формі зерном. Вона вважає, що на даний час орендна плата занижена, бажає отримувати більше. Так як інші орендарі платять більше, вона хоче укласти договір оренди з іншим орендарем. Підписи в відомостях належать їй, але вона думала, що розписується за зерно. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував щодо задоволення позову з тих підстав, що жодних порушень законних прав позивача та порушень умов договору оренди землі відповідач не допускав, так як Законом України «Про оренду землі» передбачено, що розмір, форму і строки внесення орендної плати на землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, а також визначається форма орендної плати та порядок її зміни. При цьому порядок внесення орендної плати ні Типовою формою договору оренди землі, ні Законом України «Про оренду землі», ні Земельним кодексом України не передбачений. Тому вважає, що сукупність умов, викладених у п.п.9-12 Договору, і є порядком внесення орендної плати на земельну ділянку. Твердження позивача щодо отримання у 2012-2014 роках частину орендної плати сільськогосподарською продукцією не відповідає дійсності, оскільки позивач отримувала орендну плату у грошовій формі готівкою без врахування податку з доходів фізичних осіб, про свідчать відповідні відомості видачі орендної плати на землю, а також позивач не надала суду будь-яких доказів часткової виплати їй орендної плати у натуральній формі. Також зазначив, що обставини, зазначені в позовній заяві, різнять з обставинами, встановленими в судовому засіданні, наприклад, в позовній заяві позивач зазначала, що частково отримувала орендну плату в натуральній формі, в судовому засіданні вона стверджує, що всі роки отримувала орендну плату тільки зерном. Просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Також просить стягнути з позивача на його користь витрати, що пов`язані з явкою до суду, а саме: з переїздом до іншого населеного пункту. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 1,6041 га, яка розташована на території Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520685200050050051, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 671721 від 18.09.2006 року (а.с.9). 05.04.2007 року між [PERSON] та відповідачем ТОВ «Ольгопіль-К» був укладений договір оренди землі, згідно якого позивач надала в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку терміном на 10 років (а.с.7-8). Даний договір зареєстрований у Вінницькій регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.09.2010 року за № 041003400052. Позивач вважає, що відсутність у договорі оренди землі таких істотних умов як місце розташування земельної ділянки та порядок внесення орендної плати порушує її права, що є підставою для визнання договору недійсним. Правовідносини, що виникли між сторонами, пов'язані з орендою землі, а тому регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі». Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.\~\~ Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі»\~істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та\~\~розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням\~\~її\~\~розміру, індексації,\~\~форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового\~\~пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови\~\~передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 2\~ст.15 Закону України «Про оренду землі»\~установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору\~\~ оренди,\~\~ а\~\~ також\~\~для\~\~визнання договору недійсним\~\~відповідно до закону. Відповідно до частини першої\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1\~ст.15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм,\~правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Виходячи з того, що відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушує право орендодавця відсутність у договорі оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також зясувати, у чому саме полягає порушення законних прав орендодавця. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04.02.2015 року № 6-233цс15, від 21.01.2015 року № 6-215цс14, від 24.09.2014 року № 6-115цс14, від 24.09.2014 року № 6-114цс14, від 01.10.2014 року № 6-121цс14, від 01.10.2014 року № 6-83цс14, від 17.09.2014 року № 6-111цс14, від 10.09.2014 року № 6-119цс 14, від 10.09.2014 року № 6-110цс14, 03.09.2014 року № 6-84цс14, від 02.07.2014 року №6-47цс14, від 02.07.2014 року № 6-77цс14, від 02.07.2014 року № 6-85 цс14, 02.07.2014 року № 6-80цс14, від 02.07.2014 року № 6-88цс14, від 02.07.2014 року № 6-86цс14, від 02.07.2014 року № 6-78цс14 які, відповідно до ст.360-7\~ЦПК України, є обов'язковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. У контексті викладеного слідує висновок, що саме по собі встановлення судом відсутності у договорах оренди земельних ділянок окремих умов, передбачених\~статтею 15 Закону України «Про оренду землі», не являється достатньою та безспірною підставою для застосування судом способів захисту цивільних прав або інтересів, а саме визнання правочину недійсним. Посилання позивача та її представника на те, що в договорі оренди у розділах «Предмет договору» та «Об`єкт оренди» зазначено лише розмір земельної ділянки та її нормативно-грошова оцінка, але не зазначено місця розташування земельної ділянки, не відповідають дійсності, так як в розділі «Предмет договору» вказано, що земельна ділянка знаходиться на території Писарівської сільської ради, а також додатками до договору є акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі об`єкта оренди, які підписані позивачем по справі (а.с.30, 31). Твердження позивача та її представника про те, що в договорі оренди відсутня така істотна умова як порядок внесення орендної плати, також не є вірним, оскільки в розділі «Орендна плата» зазначено, що орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовій формі в сумі 497,67 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції; орендна плата вноситься орендарем періодично з 15 серпня до 30 грудня кожного року; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами; розмір орендної плати переглядається раз на три роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у томі числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Крім того, судом береться до уваги те, що з часу укладення договору оренди в 2007 році, коли позивач почала отримувати орендну плату за земельну ділянку, і навіть з часу державної реєстрації договору оренди в 2010 році позивач не зверталася до відповідача чи відповідних органів щодо невідповідності договору оренди чинному законодавству, а лише тільки 29.09.2014 року звернулася до відповідача з пропозицією щодо перегляду розміру орендної плати за землю та встановлення її в розмірі 2500 грн. на рік, на що відповідач не погодився, обгрунтувавши свою відмову (а.с.58). Також в судовому засіданні було встановлено, що позивач хоче визнати укладений договір оренди недійсним з наміром укласти такий договір з іншим орендарем. Суд приходить до висновку, що всі роки позивача влаштовували умови оспорюваного договору оренди земельної ділянки, а на даний час вона лише бажає укласти договір оренди з іншим орендарем. За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не доведено суду належними доказами наявності порушення, невизнання або оспорення прав позивача у зв'язку з відсутністю в договорі оренди землі таких істотних умов як незазначення місця розташування земельної ділянки та порядку внесення орендної плати, їх істотність, а також в чому саме полягає таке порушення, невизнання або оспорення законних прав позивача у зв'язку з відсутністю саме даних умов в договорі оренди землі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.85 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту). Представником відповідача не надано доказів на підтвердження того, що він прибуває в судове засідання з іншого населеного пункту, тому його вимоги щодо стягнення з позивача на його користь понесених витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed