Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що 12.07.2014р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , але під час подружнього життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, що призвело до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, дочка проживає біля позивача. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище, визначити місце проживання дочки біля неї, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.16). Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, справу просив розглянути без його участі (а.с.17). Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а в силу ч.3 ст.211 цього Кодексу особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, проживають окремо, дочка проживає біля позивача, остання на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Також суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України і ч.8 ст.294 ЦПК України, та вимоги позивача щодо залишення після розірвання шлюбу її прізвища незмінним, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про визначення місця проживання дитини біля неї, то суд, враховуючи, повне визнання відповідачем позовних вимог, а також ту обставину, що дитині [PERSON] , якій на час розгляду справи виповнилося 6 років, та яка проживає біля позивача, а відповідач проти цього не заперечує, дійшов висновку, що місце її проживання біля позивача визначено за згодою сторін - батьків дитини, що відповідає положенням ч.1 ст.160 СК України, а тому ця вимога теж підлягає задоволенню. Суд роз`яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 840,80грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved