Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах малолітнього [PERSON] 2007 р. народження з позовною заявою, у якій вказала, що 12. 06. 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - «ПУМБ») та [PERSON], [PERSON] і [PERSON] був укладений договір іпотеки № 5460527, за яким квартиру [ADDRESS] було передано Іпотекодержателю. Малолітній [PERSON] був народжений [INFO], і з цього часу вказана квартира була місцем його проживання разом з батьками, нею, як матір»ю та батьком [PERSON], який має у даній квартирі 1/12 частку. [PERSON] не отримував дозволу органу опіки та піклування на передачу своєї частки квартири в іпотеку, таким чином були порушені права дитини. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 05. 02. 2013 року здійснене звернення стягнення на предмет іпотеки, і про це рішення вона як мати дізналася лише 12. 11. 2015 року після дій, спрямованих на її виселення з вказаної квартири. Просить визнати іпотечний договір № 5460527 від 12. 06. 2007 року в частині передачі 1/12 частки квартири [PERSON] таким, що порушує права малолітньої дитини, та визнати цей договір недійсним. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON]. підтримав позовні вимоги і просить задовольнити, пояснив, що заборонені будь -які дії, які вчиняються з нерухомим майном без дозволу органів опіки та піклування, якщо порушуються житлові права неповнолітньої дитини. Після народження дитини усі документи для реєстрації місця його проживання були передані до ЖЕКу, але чому дитину не прописали, не відомо, тому довідку для Банку на отримання кредитних коштів дали за відсутності зареєстрованої неповнолітньої дитини. Представник відповідача за довіреністю Д»яконова К. І. до суду не явилася, у заяві просить розглядати справу за її відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити у відповідності до наданих заперечень. Представник 3-ї особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради та [PERSON] до суду не явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, і суд розглядає справу за їх відсутності на підставі наявних доказів. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи 12. 06. 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» з одного боку, [PERSON] з іншого боку було укладено кредитний договір, за яким Банк надав позичальнику у кредит 20 000 доларів США. У цей же день між Банком та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким предметом іпотеки виступила квартира [ADDRESS], договір посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Чуєвою Т. Т. Власниками вказаної квартири були [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з копії свідоцтва про народження батьком малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON], частка якого у вказаній квартирі згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно складає 1/12. Згідно до п. 3. 3. 5 цього договору передбачено право ПАТ «ПУМБ» звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця, в тому числі у випадку невиконання вимоги Банку про дострокове виконання основного зобов'язання. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 05. 02. 2013 року на вказану квартиру як предмет іпотеки Банком звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно до протоколу № 105860 проведення електронних торгів вказана квартира була продана на електронних торгах 03. 08. 2015 року, переможцем яких стала [PERSON], що підтверджено Актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 21. 08. 2015 року. У зв'язку з тим, що на час надання вказаної квартири в іпотеку в ній проживала неповнолітня дитина, і згода органу опіки та піклування на укладення цього договору отримана не була, і на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України мати неповнолітнього [PERSON] 2007 р. народження [PERSON] просить визнати іпотечний договір недійсним у частині передання в іпотеки 1/12 частки квартири, що належала батьку дитини - [PERSON]. Позивач посилається на ч. 2 та 3 ст. 18 закону України «Про охорону дитинства», яка передбачає, що члени сім»ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органі опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками та особами, що їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Проте у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України суд застосовує правовий висновок по справі № 6-2940 цс15, де зокрема, зазначено наступне. Згідно з положеннями частин четвертої та п'ятої статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Малолітній [PERSON] не мав і не має права власності на квартиру [ADDRESS]. Він набув права користування житлом - зазначеною квартирою, як член сім'ї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігає це право протягом часу перебування квартири в іпотеці. За таких обставин у суду немає підстав для задоволення позову про визнання недійсними іпотечного договору, оскільки його укладення хоч і відбулося без попереднього дозволу органу опіки та піклування, проте не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права малолітнього [PERSON] на користування житлом - квартирою№ [ADDRESS]. Верховний Суд України доповнює правові висновки, викладені в постановах, прийнятих Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України 16 вересня 2015 року в справі № 6-392цс15, 16 грудня 2015 року в справі № 6-214цс15 та 20 січня 2016 року в справі № 6-1560цс15, наступною правовою позицією: правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, - звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. З урахуванням вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed