Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, як повнолітньої дитини, яка навчається, в розмірі 1/3 частки від доходів відповідача до досягнення дитиною 23-річного віку. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що відповідач є її батьком, на даний час позивач є студенткою, навчається є на 3-му курсі медичного коледжу на контрактній основі, відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с.4). Згідно довідки Івано-Франківського національного медичного університету від 22.09.2016 року (а.с.5) [PERSON] навчається на третьому курсі спеціальності «Сестринська справа» медичного коледжу Івано-Франківського національного медичного університету, термін навчання з 01.09.2014 року по червень 2018 року. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобовязані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та позивача, а також можливість відповідачем сплачувати аліменти. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, визначених статтею 184 цього Кодексу. У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач [PERSON] працює та має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання. Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити Стягнення аліментів розпочати з 26.09.2016 року (з часу звернення з позовом до суду). На підставі ст.ст. 180, ч.2 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст..ст.23,1167 ЦК України,

Outcome: approved