Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вимогами до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем у період з червня 2006 року по 27 серпня 2016 року. Також просить визнати квартиру [ADDRESS] обєктом спільної сумісної власності та поділити її між нею та відповідачем. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що починаючи з червня 2006 року по 27 серпня 2016 року вони з відповідачем [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, весь цей час вони вели спільне господарство, спільно витрачали зароблені кошти. Наприкінці 2009 року вони з відповідачем вирішили придбати власне житло та 25.12.2009 р. [PERSON] підписав з [PERSON] договір про відступлення права вимоги інвестора, а 31.12.2010 р. - додаткову угоду до договору інвестування будівництва, відповідно до яких він став інвестором в будівництві двокімнатної квартири [ADDRESS], Бочарова в с. Крижанівка Комінтернівського (відтепер Лиманського) району Одеської області, загальною вартістю 150 125 грн. Інвестиційні договори за їх спільною згодою були оформлені на [PERSON], оскільки позивачка на той час довіряла відповідачу і гадки не мала, що в подальшому можуть виникнути будь-які спори з приводу спільного сумісного майна. Наприкінці грудня 2011 р. будинок був зданий в експлуатацію, і 31.12.2011 р. [PERSON] згідно акту приймання-передавання обєкта інвестору прийняв інвестовану квартиру № 176 в будинку Ж 44-А по вулиці Генерала Бочарова в с. Крижанівка Комінтернівського (відтепер - Лиманського) району Одеської області. Одразу ж після прийняття квартири, вони з відповідачем оселилися в ній, разом за спільні кошти зробили в ній ремонт, і проживали в ній разом. 27 серпня 2016 року відповідач [PERSON] після сварки вигнав позивачку з квартири, після чого поміняв на вхідних дверях замки. В квартирі залишились особисті речі позивачки, носильні речі, дорогоцінні прикраси, грошові кошти тощо. У звязку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом та після уточнення остаточно просила суд встановити факт проживання однією сімєю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з червня 2006 року по 27.08.2016 року; визнати квартиру [ADDRESS] обєктом спільної сумісної власності цивільного подружжя [PERSON] та [PERSON]; поділити квартиру [ADDRESS], що є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], у звязку із фактичним розірванням цивільного шлюбу; визнати за [PERSON] право приватної власності на ж часткою квартири [ADDRESS]; зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні 1/2 часткою квартири [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] судові витрати. . У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON]М, підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити їх у повному обсязі Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився надав, до суду письмові пояснення згідно яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на недоведеність викладених в позовній заяві обставин. Крім того посилався на те, що спірну квартиру він придбав за власні кошти які він взяв в борг у [PERSON] 03.04.2004 року. Перевіривши матеріали справи, вислухавши доводи [PERSON] та покази свідків оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом з 2006 року. Часто приїздили до батьків [PERSON] на свята, весілля тощо. Сімя [PERSON] сприймала [PERSON] як зятя, відповідач називав батьків [PERSON] батьком та матірю. Планували одружитися, спільно знімали житло та збирали кошти на купівлю власної квартири. [PERSON] працював торговим представником, але працював не постійно, мав невелику заробітну платню, [PERSON] працює директором магазину. Розпорядником спільних коштів виступала [PERSON], могла дати велику суму грошей в борг не питаючи дозволу у [PERSON]. В 2009 році назбиравши достатню суму позивачка та відповідач вирішили придбати квартиру, оформивши всі документи на [PERSON]. Після закінчення будівництва квартири разом вселилися в неї та робили ремонт за спільні кошти та спільними зусиллями. Сусіди по квартирі також сприймали [PERSON] та [PERSON] як подружжя. Вищевказане підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] які були допитані судом в судовому засіданні. Таким чином доводи позивачки, щодо спільного проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 2006 року до серпня 2016 року повністю підтверджено показами свідків. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 Сімейного Кодексу України. Тобто, норми викладені в ст. 74 СК України поширюються на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставіст.74 СК України суд встановив факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що під час сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на ім'я відповідача 25 грудня 2009 року було укладено угоду про заміну сторони за договором №489/04-06 про інвестування будівництва(а.с.34) та договір №489/04-06П про відступлення права вимоги інвестора від 25 грудня 2009 року(а.с.35), додаткову угоду №2 до договору №489/04-06 інвестування будівництва від 31 грудня 2010 року(а.с.36) відповідно до яких [PERSON] набув прав інвестора новозбудованого майна квартири №176 загальною площею 81,5 кв.м на 14 поверсі в будинку за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с.Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 44-А. 31 грудня 2011 року [PERSON] прийняв новозбудоване майно - квартиру №176 загальною площею 81,5 кв.м на 14 поверсі в будинку за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с.Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 44-А(а.с.43) Доводи позивача, щодо спільного інвестування грошових коштів, в рівних частинах в спірну квартиру, повністю на думку суду також повністю підтверджено показами свідків. Суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] на те, що він придбав спірну квартиру на кошти які він взяв в борг у [PERSON] 03.04.2004 року, оскільки між отриманням коштів у борг та купівлею квартири існує великий проміжок часу, а саме більш як 5 років. Нормою статті 74 Сімейного Кодексу України поширено режим спільної сумісної власності на майно, придбане жінкою та чоловіком, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Згідно положеньст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст.69, 70 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу частки майна, що є об'єктом спільної сумісної власності є рівними. Окрім того, ч.3ст. 368 ЦК України також стверджує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу (фактичних шлюбних відносин чоловіка та жінки, які проживають однією сімєю) є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Враховуючи, що спірне майно, а саме двокімнатна квартира №176 загальною площею 81,5 кв.м на 14 поверсі в будинку за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с.Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 44-А була придбана під час сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, то вона є спільною сумісною власністю сторін і підлягають поділу. Враховуючи рівні частки в спільному майні сторін, суд вважає можливим поділити вказане майне наступним чином: визнати право власності за позивачем та відповідачем по 1/2 частині однокімнатної №176 загальною площею 81,5 кв.м на 14 поверсі в будинку за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с.Крижанівка, вул. Генерала Бочарова, 44-А.

Outcome: approved