Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує наступним. Між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований шлюб 16.07.1988 року. Від шлюбу дітей не мають. Розірвати шлюб через відділ РАЦС відповідач ухиляється. Їх сім'я фактично розпалася в лютому 2009 року, основною причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, з приводу чого між ними постійно виникали сварки та скандали. Прийняті нею заходи щодо збереження сім'ї бажаного результату не надали. Примирення між ними бути не може, сім'я розпалася остаточно. Просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] розірвати, стягнути з відповідача судові витрати понесені нею при зверненні з зазначеним позовом до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Зазначає, що сімейні відносини з відповідачем не підтримують з лютого 2014 року, вважає, що сім'я розпалася через відсутність взаєморозуміння. У разі неявки відповідача просить розглянути справу в заочному порядку. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання суду не надав. Суд за згодою позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному вирішенні справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що між сторонами 16.07.1988 року зареєстрований шлюб Мирнівською сільською радою Джанкойського району Кримської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 19 (арк.с.6). Сторони від шлюбу дітей не мають, однак між сторонами не досягнуто згоди щодо розірвання шлюбу через органи РАЦС, тому право позивача підлягає судовому захисту. Подружжя з лютого 2009 року сімейних відносин не підтримують, позивач зазначає основною причиною розпаду сім'ї відсутність взаєморозуміння. Зазначені правовідносини сторін регулюються ст.ст. 18, 51, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно положень ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя неможливе й збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а позивач зберегти сім'ю не бажає, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Згідно ст. 113 СК України - особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат по оплаті послуг адвоката по складанню позовної заяви в розмірі 150 грн. 00 коп. встановлено наступне. До судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, відповідно до положень ст.79 ЦПК України, належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ст. 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивач просить стягнути понесені нею витрати по оплаті послуг адвоката по складанню позовної заяви в розмірі 150 грн. 00 коп. При цьому позивачем не надано акту виконання робіт, де б було зазначено загальний час надання адвокатом правової допомоги по складанню позову, тому суд вважає, що витрати понесені позивачем по оплаті послуг адвоката по складанню позовної заяви в розмірі 150 грн. 00 коп. належним чином не підтверджені та відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі вищенаведеного, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 18, 51, 56, 88, 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved