Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.07.2003 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини розбіжності характерів. З 01 липня 2018 року шлюбні стосунки з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем неможливо. Спору щодо поділу спільного сумісного майна не має. Дитина залишається проживати з позивачем. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися, надали до суду заяву, в яких просили розглядати справу без їх участі. Відповідач позовні вимоги визнав. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206, цього Кодексу. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 358098, виданого 05.07.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану\~ Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05.07.2003 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 338. Прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу Єфремов та [PERSON]. Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серії І-ВЛ № 372408 від 09.09.2014 року, наявного в матеріалах справи. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примиритися і строк для примирення їй не потрібен. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн. підтверджується квитанцією № 56 від 17.07.2018 року. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved