Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28.10.1995 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народились доньки, одна з яких - [PERSON], [INFO] на даний час є неповнолітньою; з листопада 2015 року позивач та відповідач припинили шлюбні відносини через різні погляди на життя, виховання та утримання дітей, небажання відповідача працевлаштуватися, постійне зловживання ним спиртними напоями та скандали. Вказані обставини унеможливлюють подальше сімейне життя сторін, а тому [PERSON] просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися; позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі, чи про відкладення судового розгляду не надав; про виклик до суду сповіщений належним чином. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 28.10.1995 році уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Бахмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 186. Від шлюбу сторони мають двох доньок - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], які разом з матір»ю зареєстровані в [ADDRESS] та фактично проживають в [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2016 року, копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 20.02.1997 року та серії [NUMBER] від 03.07.2003 року, довідкою виконавчого комітету Бахмацької міської ради Чернігівської області №359 від 19.01.2016 року (а.с.5,9,10). З листопада 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів та спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не мають. За даних обставин шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не надіслав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Позивачем понесено та документально підтверджена сплата судового збору, який відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved