Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №21 в будинку №151, корпус №1 по проспекту Добровольського в м.Одесі. \~ \~ \~ \~Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власницею вказаної квартири, а відповідач був зареєстрований в ній. З 2016 року відповідач в квартирі не проживає більше одного року, забрав свої речі та виїхав, не цікавиться помешканням, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, тому втратив право користування квартирою на підставі ч.2 ст.405 ЦК України \~ \~ \~ \~Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали вимогу та просили позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що він не проживає в квартирі з поважних причин, оскільки здійснює догляд за хворою матір'ю, про що знає позивач, вважає, що має право проживати в квартирі, оскільки також здійснював свій вклад, як в сімейний бюджет так і в квартиру. \~ \~ \~ \~Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як видно з свідоцтва про одруження серії І-ЖД №062486 відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є подружжям, укляли шлюб 19.04.1997 року, про що відділом РАЦС Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міської ради народних депутатів зроблено актовий запис №298. \~ \~ \~ \~Квартира №21 в будинку №151, корпус №1 по проспекту Добровольського в м.Одесі придбана на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №1318/К 30.11.2001 року, покупцем є [PERSON]. \~ \~ \~ \~В квартирі зареєстровані [PERSON]Г, її чоловік [PERSON], батько [PERSON], та мати [PERSON]. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач в квартирі не проживає з 2015 року, доглядає за за своєю матір'ю [PERSON] і проживає разом з нею в м.Ананьїв, провулок Малий,4. Вказані факти підтверджені відповідачем і не спростовані позивачем. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). \~ \~ \~ \~Отже, суд приходить до висновку, що спірна квартира є спільним сумісним майном подружжя, оскільки була придбана в період шлюбу. \~ \~ \~ \~Доказів з приводу того, що квартира є особистою приватною власністю позивача суду не надано. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд прийшов до висновку, що підстав для визнання відповідача втратившим право користування не має, оскільки він як співвласник квартири має право проживати в ній або не проживати, тобто користуватися на свій розсуд. Посилання на норми ч.2 ст.405 ЦК України суд взагалі не приймає до уваги, оскільки вони не стосуються встановлених судом правовідносин. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed