Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення сплачених сум комунальних платежів. В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло належить 1/3 частка квартири [ADDRESS]. Інші частки зазначеної квартири, на підставі договору дарування від 25.10.2003 року належить її колишньому чоловіку [PERSON] та сину [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації в квартирі зареєстровані: вона, її колишній чоловік та їх неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON]. З травня 2012 року відповідач перестав сплачувати свою частку комунальних платежів, і з того часу, вона вимушена сама вносити дану плату. Розрахунок комунальних платежів вона робить починаючи з серпня 2012 року. Так, з серпня 2012 року по серпень 2015 року вона сплатила комунальних платежів на загальну суму 20364, 27 грн. В квартирі зареєстровані та проживають двоє неповнолітніх дітей, втім, відповідно до чинного законодавства їх частку повинні сплачувати батьки. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням прийняти участь у оплаті комунальних послуг, у зв'язку з тим, що не може оплачувати їх в повному обсязі, на її утриманні знаходиться їх діти, також вона просила відповідача знятися з реєстрації із зазначеної квартири, і в такому разі вона могла б отримати субсидію, але відповідач їй відмовив у зазначених проханнях. Таким чином, вважає, що відповідач повинен їй сплатити ? частку сплачених нею комунальних платежів за період з серпня 2012 року по серпень 2015 року в сумі 10182, 14 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги та доводи на яких вони ґрунтуються, та просила суд їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заявлених вимог та просив у позові відмовити посилаючись на те, що з травня 2012 року він в квартирі не мешкає та станом на теперішній час проживає в іншому місці. Представник відповідача [PERSON] заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши позивача, відповідача та їх представників, повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними з спільним майном. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов'язані вносити плату за їх використання. Судом беззаперечно встановлено, що згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації, виданою КП «Служба єдиного замовника» від 11.08.2015 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та крім того, у судовому засіданні відповідач підтвердив, що станом на теперішній час він зареєстрований у зазначеній квартирі (а.с.9). Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зважаючи на те, що відповідач є співвласником 1/3 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування посвідченого державним нотаріусом Третьої Краматорської державної нотаріальної контори Соловйовою С.С. від 25.10.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2899 та копією витягу права власності на нерухоме майно від 03.02.2004 року, то на нього законом покладений обов'язок брати участь у витратах по утриманню спільного з позивачем майна, зокрема щодо оплати комунальних послуг, які надаються до цієї квартири (а.с.7-8). Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Такий же порядок нарахування плати за надані комунальні послуги із застосуванням показань засобів обліку встановлений Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, з наступними змінами та доповненнями. Згідно із Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 р., визначення розміру витрат на утримання будинку та прибудинкової території та витрат на центральне опалення залежить від площі займаного жилого приміщення, і не передбачає врахування кількості зареєстрованих у жилому приміщенні осіб. Суд критично ставиться до копій квитанцій наданих позивачем про сплату комунальних послуг у відділенні банку, оскільки з них вбачається що послуги сплачував як позивач так і відповідач, при цьому, оригінали зазначених квитанцій позивачем у судовому засіданні суду для дослідження не були надані, а тому, ці докази суд не приймає до уваги (а.с.21-38). Крім того, судом встановлено, що квитанції про сплату комунальних послуг за період з серпня 2012 року по грудень 2014 року на ім'я відповідача [PERSON], і підтверджень того, що зазначені грошові кошти вносила позивач [PERSON] суду не надані. Втім, з січня 2014 року на квитанціях зазначено, що сплату комунальних послуг здійснювала позивач (а.с.39-54). Суд не бере до уваги доказ позивача про те, що з її банківських карток, які відкриті у ПАТ КБ «Приватбанк» здійснювався перерахунок грошових коштів за сплату комунальних послуг, та не надані виписки з рахунків, які б відображали списання грошових коштів за сплату житлово- комунальних послуг (а.с. 103). Згідно акту про не проживанні, складеного КП «Служба Єдиного замовника» в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] від 09.11.2016 року, відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS] з травня 2012 року, що свідчить про відсутність відповідача за місцем реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 14 Сімейного Кодексу України, дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. Позивач зазначає, що вона понесла додаткові витрати по сплаті комунальних послуг за дітей, та просить стягнути їх з відповідача, втім, чинним законодавством встановлено, а саме ст. 185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. А тому, зазначені додаткові витрати не є особливими обставинами, на які посилається позивач та законодавством вони не визначені, крім того, станом на теперішній час рішення суду про стягнення додаткових аліментів з відповідача не має. Як вбачається з довідок про заробітну плату відповідач на користь позивачки сплачує аліменти на утримання дітей , про що не заперечують сторони. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що позивачем [PERSON] сплачувались житлово-комунальні послуги з утримання квартири, яка перебуває у спільній власності з [PERSON] з січня 2014 року, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню частка сплачених комунальних платежів за період з січня 2014 року по березень 2016 року ( з урахуванням нарахування комунальних платежів по кількості зареєстрованих в квартирі, тобто за газ, вивіз побутових відходів та опалення квартири) у розмірі 5166,47 грн., отже з урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Також відповідно ст. 88 ЦПК України,якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому, слід стягнути з відповідача на користь позивача, понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 121,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial