Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13 квітня 1988 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1249. Від шлюбу мають сина - [PERSON], який є повнолітнім. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, відповідач не працює, матеріальної допомоги не надає, з грудня 2013 року проживають окремо. Відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану, тому позивач звернулася до суду з даним позовом та просить шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 13 квітня 1988 року у центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1249 - розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює провести розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 квітня 1988 року сторони зареєстрували шлюб у центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1249, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданого повторно від 18.02.2014 року (а.с.3). Після укладення шлюбу позивач не змінювала своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки вони мають протилежні погляди, відповідач не працює, матеріальної допомоги не надає, з грудня 2013 року сторони проживають окремо та не підтримують шлюбних відносин, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved