Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

\~ [PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], третя особа: Зіньківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. З позову вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Зіньків, вулиця Мініна 40, Зіньківського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Зіньківської міської ради № 285 від 17.08.2005 року серії ЯЯЯ № 278459. [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] 21.02.2004 року зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. 06.03.2012 року сторони шлюб розірвали, а [PERSON] по даний час зареєстрований у будинку за вищезазначеною адресою. В звязку з тим, що відповідач [PERSON] більше шести місяців в вищезазначеному будинку не проживає, добровільно не знімається з реєстрації у звязку з цим [PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просила суд ухвалити рішення яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком в м. Зіньків по вулиці Мініна 40, Зіньківського району Полтавської області. В судове засідання особи які беруть участь у справі не зявились, від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, відповідач [PERSON] в судові засідання 24.11.2016 року та 21.12.2016 року не зявився, належним чином повідомлений через оголошення в пресі, газету Урядовий курєр від 01.12.2016 року № 226, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, третя особа представник Зіньківської міської ради у судові засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечував стосовно задоволення позову. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши заяви осіб які беруть участь у справі, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] про визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.09.2005 року та свідоцтва про право власності [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Зіньків, вулиця Мініна 40, Зіньківського району Полтавської області (а.с.16-17). Згідно адресної довідки від 28.10.2016 року [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.20). З акту обстеження умов проживання від 29.09.2016 року вбачається, що [PERSON] [INFO] в житловому будинку за адресою : м. Зіньків, вулиця Мініна 40, Зіньківського району Полтавської області не проживає (а.с.7). З довідки виданої виконавчим комітетом Зіньківської міської ради Полтавської області вбачається, що за адресою м. Зіньків, вулиця Мініна 40, Полтавської області зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] зареєстрований, але не проживає (а.с.6). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] більше шести місяців за місцем реєстрації не проживає і з того часу останній не несе витрат по утриманню будинку, оплаті комунальних платежів, які оплачує позивач [PERSON] В статті 1, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону; 475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.3, ч.6 ст.3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Норми ст.6 цього Закону зобовязують особу протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно п.п.2,3 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003р. №35 (далі-Тимчасовий порядок реєстрації), реєстрація фізичної особи за місцем проживання грунтується на принципі вільного обрання місця проживання, яким є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку, за договором його наймання або на інших підставах, передбачених законодавством України. Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позивачем доведено факт відсутності та не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації в м. Зіньків, по вулиці Мініна 40, Зіньківського району Полтавської області, більще шести останніх місяців, тому у суду є всі підстави для задоволення позову [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved