Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в остаточно уточненій редакції якого просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 2/3 частин заробітної плати відповідача, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, грошові кошти на утримання дитини перераховувати на карту Приват-банку, відкриту на [PERSON] (рахунок для поповнення [NUMBER]), до 5 числа кожного місяця. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що перебувала у шлюбі з [PERSON], який 04 квітня 2012 року рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова розірвано. Від подружнього життя з відповідачем народився син - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини не надає. На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов. В судове засідання позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилась. Проте представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 2/3 частини від його заробітку. При цьому відповідач в судовому засіданні пояснив, що заробітна плата в сумі 1 450 грн., яку він отримує у ТОВ «РАДІОПРОМ», це єдине джерело існування, інших доходів він не має. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки це порушує права самого відповідача, так 2/3 частин заробітку дорівнює 70%, проте відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК . Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197 СК. Суд приймає до уваги принципи рівності прав та обов'язків дітей щодо батьків незалежно від їх походження та рівності обов'язку батьків щодо утримання дітей. Суд, вислухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження Серії [NUMBER], виданому 16 лютого 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції, батьками [PERSON] записані: [PERSON], [PERSON]. Дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 3125, наданою 27 жовтня 2015 року Комунальним підприємством «ЖИЛКОМСЕРВІС» дільниця № 54. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов'язок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «РАДІОПРОМ» на посаді старшого техніка, загальна сума доходу за період з 01 жовтня 2015 року по 31 січня 2016 року, за винятком утримань, становить 5 225, 46 грн. Частиною 2 ст. 183 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» у 2016 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, та 30%, в свою чергу, дорівнює 485 грн. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд враховує зазначені положення закону та вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дитини у виді 1/3 частини заробітку, з урахуванням положень ст. 182 СК щодо мінімального розміру платежів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). За змістом ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. З огляду на те, що малолітня дитина знаходиться на вихованні та утриманні позивачки, відповідач є працездатним, враховуючи рівний обов'язок батьків щодо утримання дитини, визнання [PERSON] позову, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, з урахуванням майнового стану відповідача, наявності у нього постійного доходу, суд дійшов висновку, що [PERSON] може щомісяця надавати матеріальну допомогу на утримання [PERSON] у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 23.11.2015 року, від дня пред'явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати, шляхом перерахування грошових коштів до п'ятого числа кожного місяця на картковий рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк», відкритий на ім'я [PERSON] Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial